РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

14.04.2026Справа № 910/1079/26

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ВІАКОН УКРАЇНА"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ПЕРСПЕКТИВА "МІСТО БУД"

про стягнення 1 100 000,00 грн

Суддя О.В. Гумега

секретар судового засідання

О.Ю. Мороз

Представники: без повідомлення (виклику) учасників справи.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ВІАКОН УКРАЇНА" (далі - позивач, ТОВ "ВІАКОН УКРАЇНА") звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ПЕРСПЕКТИВА "МІСТО БУД" (далі - відповідач, ТОВ "ПЕРСПЕКТИВА "МІСТО БУД") про стягнення 1 000 000,00 грн основного боргу, 100 000,00 грн штрафу.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем умов Договору поставки № 25/04/23/В від 25.04.2023 щодо оплати поставленого позивачем Товару.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.02.2026 позовну заяву ТОВ "ВІАКОН УКРАЇНА" залишено без руху, встановлено позивачу спосіб та строк усунення недоліків позовної заяви.

13.02.2026 до суду від позивача надійшла заява про усунення недоліків з додатками.

У період з 12.02.2026 по 20.02.2026 суддя Гумега О.В. перебувала у відпустці.

У період з 23.02.2026 по 27.02.2026 суддя Гумега О.В. перебувала у відрядженні.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.03.2026 позовну заяву ТОВ "ВІАКОН УКРАЇНА" прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі № 910/1079/26, постановлено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (без проведення судового засідання).

Суд повідомляв позивача та відповідача про відкриття провадження у справі № 910/1079/26.

09.03.2026 до суду від позивача надійшли додаткові пояснення у справі на виконання ухвали суду.

Відповідно до ч. 8 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України, при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву (ч. 2 ст. 161 Господарського процесуального кодексу України ).

Відповідач правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався.

У разі неподання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами (ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України ).

Розглянувши подані матеріали, суд дійшов висновку, що наявні в матеріалах справи докази в сукупності достатні для прийняття законного та обґрунтованого судового рішення, відповідно до статей 236, 252 Господарського процесуального кодексу України.

З`ясувавши обставини справи, на які посилався позивач як на підставу своїх вимог, та дослідивши матеріали справи, суд

УСТАНОВИВ:

Відповідно до ч. 1-3 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Згідно зі ст. 73, 74 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Приписами ст. 76, 77 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Згідно ст. 78, 79 ГПК України, достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

25.04.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю "ВІАКОН УКРАЇНА" (далі - постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ПЕРСПЕКТИВА "МІСТО БУД" (далі - покупець) було укладено Договір поставки №25/04/23/В (далі - Договір).

Відповідно до п. 1.1 Договору постачальник зобов`язується за цим Договором поставити товар (далі - Товар), а покупець зобов`язується прийняти та оплатити товар на умовах, передбачених цим Договором.

Згідно з п. 1.2 Договору, загальна кількість Товару, ціна Товару, що постачається за цим Договором визначається загальною сумою кількостей Товару наведених в Додаткових угодах до цього Договору, що є додатками до цього Договору та його невід`ємною частиною. Покупець зобов`язується прийняти Товар та сплатити за нього на умовах цього Договору.

Предметом поставки є Товар, його найменування, кількість, вартість, порядок оплати вартості Товару, місце передачі та строк поставки товару по кожній окремій партії вказується у Додатковій угоді, яка підписується постачальником та покупцем і є невід`ємною частиною цього Договору (п. 2.1 Договору).

Судом встановлено, що сторони підписали Додаткову угоду №1 до Договору поставки № 25/04/23/В від 25.04.2023, якою узгодили найменування Товару, його кількість, строк поставки та загальну вартість Товару, який позивач зобов`язався поставити відповідачу.

Відповідно до Додаткової угоди №1 до Договору від 25.04.2023 позивач зобов`язався поставити відповідачу Товар на загальну суму 21 000 000,00 грн з ПДВ, на умовах попередньої оплати, що становить 16 500 000,00 грн, здійснюється протягом трьох банківських днів з моменту отримання покупцем рахунку.

Судом встановлено, що сторони підписали Додаткову угоду №2 до Договору поставки № 25/04/23/В від 25.04.2023, якою погодили строк і місце поставки Товару: Товар на суму 8 700 000,00 грн позивач зобов`язався поставити до 04.09.2023, а Товар на суму 12 300 000,00 грн - до 07.09.2023.

В п. 2 Додаткової угоди №2 до Договору поставки № 25/04/23/В від 25.04.2023 сторони домовились, що інші умови Договору, незмінені цією Додатковою угодою, залишаються чинними у тій редакції, в якій вони викладені сторонами раніше, сторони підтверджують їх обов`язковість.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 509 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно п.1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч.1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно зі ст. 6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначення умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

У ч. 2 ст. 712 ЦК України зазначено, що до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 655 ЦК України визначено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з ч. 1 ст. 662 ЦК України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Статтею 663 ЦК України передбачено, що продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

У п. 3.1 Договору сторони домовились, що поставка кожної партії Товару, за попередньою домовленістю сторін, може відбуватись як самостійно покупцем (самовивіз зі складу постачальника), так і силами та засобами постачальника. Умови поставки на кожну партію Товару вказуються в Додаткових угодах.

Згідно з п. 3.2 Договору, строк поставки товару зазначається сторонами в Додаткових угодах до цього Договору.

Судом встановлено, що Додатковою угодою №2 до Договору сторони погодили, що Товар на суму 8 700 000,00 грн позивач зобов`язаний був поставити до 04.09.2023, а Товар на суму 12 300 000,00 грн - до 07.09.2023.

Відповідно до видаткової накладної № 81 від 19.09.2023 та видаткової накладної № 82 від 19.09.2023 позивач поставив, а відповідач прийняв Товар на суму 8 700 000,00 грн та 12 300 000,00 грн відповідно.

Товар було прийнято відповідальними особами покупця без зауважень та заперечень, а вказані вище видаткові накладні містять підпис директора відповідача.

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч. 1 ст. 691 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу.

Частиною 1 ст. 692 ЦК України передбачено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до п. 5.1 Договору, загальна вартість Договору складається з вартості всіх партій Товару, поставлених покупцю за цим Договором (відповідно до видаткових накладних, товаро-транспортних накладних).

Згідно з п. 5.2 Договору, розрахунки за кожну поставлену партію Товару здійснюється покупцем на підставі рахунку в безготівковій формі в українській національній валюті - гривні - шляхом перерахування покупцем грошових коштів на поточний рахунок постачальника протягом строку, який вказується в Додатковій угоді щодо кожної партії Товару, з дня виставлення рахунку.

Пунктом 5.4 Договору встановлено, що оплата за Товар відбувається на умовах зазначених в Додатковій угоді до цього Договору щодо кожної окремої партії Товару.

Судом встановлено, що позивач виставив відповідачу Рахунок на оплату № 24 від 28.04.2023 на загальну суму 21 000 000,00 грн.

Судом встановлено, що відповідач за поставлений позивачем Товар частково сплатив грошові кошти у розмірі 20 000 000,00 грн, що підтверджується виписками з рахунку позивача, а саме: 19.06.2023 відповідач сплатив 4 000 000,00 грн, 19.07.2023 - 12 500 000,00 грн, 27.12.2023 - 3 500 000,00 грн.

18.08.2025 позивач надіслав відповідачу Претензію про сплату грошового зобов`язання в сумі 1 000 000,00 грн та штрафних санкцій, в якій вимагав сплатити борг за Договором поставки № 25/04/23/В від 25.04.2023 протягом 10 робочих днів з дня отримання претензії.

12.09.2025 позивач повторно надіслав відповідачу Претензію про сплату грошового зобов`язання в сумі 1 000 000,00 грн та штрафних санкцій.

Відтак, заборгованість відповідача за поставлений позивачем Товар відповідно до Договору поставки № 25/04/23/В від 25.04.2023 становить 1 000 000,00 грн. Наведене не заперечується відповідачем.

Відповідно до статей 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється його виконанням, проведеним належним чином.

Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Матеріали справи не містять доказів на підтвердження оплати відповідачем у повному обсязі за поставлений позивачем Товар.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов до висновку, що вимога Товариства з обмеженою відповідальністю "ВІАКОН УКРАЇНА" про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "ПЕРСПЕКТИВА "МІСТО БУД" 1 000 000,00 грн заборгованості за Договором поставки № 25/04/23/В від 25.04.2023 є обґрунтованою та підлягає задоволенню в повному обсязі.

Крім того, позивач просив стягнути з відповідача штраф у розмірі 100 000,00 грн

Пунктом 6.1 Договору визначено, що за невиконання або неналежне виконання зобов`язань за цим Договором сторони несуть відповідальність відповідно до законодавства України та цього Договору.

Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, якими зокрема є сплата неустойки.

Згідно зі ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. (ч. 2 ст. 549 ЦК України).

Відповідно до п. 8.8 Договору, у разі порушення термінів оплати товару, зазначеного у відповідному Договорі та/або Додатку до цього Договору, більше 30 календарних днів. Покупець додатково оплачує постачальнику штраф у розмірі 10% від суми такої заборгованості. Оплата штрафу не звільняє покупця від виконання взятих на себе зобов`язань за цим Договором. Дана умова не діє у разі поставки товару на умовах 100% попередньої оплати.

Здійснивши перевірку розрахунку штрафу у розмірі 10% вартості Товару, суд встановив, що штраф у розмірі 100 000,00 вірно розрахований позивачем у позовній заяві та підлягає задоволенню в повному обсязі.

Стосовно розподілу судових витрат суд зазначає таке.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Частиною 1 статті 124 ГПК України визначено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

Позивачем в позовній заяві наведено попередній (орієнтовний) розмір суми судових витрат, який складається з суми судового збору в розмірі 16 500,00 грн та витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 110 000,00 грн. Також позивачем зазначено, що розрахунок судових витрат на правничу допомогу буде подано відповідно до ч. 8 ст.129 ГПК України.

Відповідач попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які він поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи, до суду не подав.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З огляду на наведені приписи ст. 129 ГПК України судовий збір у розмірі 16 500,00 грн покладається на відповідача.

Керуючись статтями 56, 58, 73, 74, 76-80, 86, 123, 124, 129, 236-238, 241, 327 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ПЕРСПЕКТИВА "МІСТО БУД" (Україна, 02094, місто Київ, вул.Гніздовського Якова, будинок 1, кабінет 615; ідентифікаційний код: 41654425) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ВІАКОН УКРАЇНА" (Україна, 03191, місто Київ, ВУЛИЦЯ ВІЛЬЯМСА, будинок 4; ідентифікаційний код: 34422841) 1 000 000,00 грн (один мільйон гривень 00 коп.) основного боргу, 100 000,00 (сто тисяч гривень 00 коп.) штрафу та 16 500,00 грн (шістнадцять тисяч п`ятсот гривень 00 коп.) судового збору.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України).

Рішення господарського суду може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені статтями 253, 254, 256-259 ГПК України з урахуванням підпункту 17.5 пункту 17 Розділу XI "Перехідні положення" ГПК України.

Повне рішення складено 14.04.2026.

Суддя Оксана ГУМЕГА