ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження

"20" квітня 2026 р.м. Одеса Справа № 916/1429/26

Господарський суд Одеської області у складі судді Бездолі Д.О., розглянувши матеріали позовної заяви вх. № 1464/26 від 15.04.2026 Товариства з обмеженою відповідальністю «Профільтех» (вул. Корольова, 132, м. Житомир, 10025) до компанії XINJI BAOGANG NEW MATERIAL TECHNOLOGY CO., LTD (AC NO: , Comprehensive building 06-201, NO.1 Hengsheng south district, Anding street, North district, Xinji city, Hebei province China) про стягнення 26000,00 доларів США,

УСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Профільтех» звернулось до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до компанії XINJI BAOGANG NEW MATERIAL TECHNOLOGY CO., LTD про стягнення грошових коштів у розмірі 26000,00 доларів США.

В обґрунтування підстав позову позивач посилається на обставину порушення відповідачем умов укладеного між сторонами договору продажу від 21.04.2025 № 01 в частині здійснення поставки оплаченого позивачем товару. Посилаючись на те, що даний спір підлягає розгляду у Господарського суді Одеської області позивач зазначає, що процес доставки товару є одним із етапів виконання договору поставки товару, а відповідно до умов договору портом вивантаження товару є: Чорноморськ, Одеса або Ізмаїл, Україна, у зв`язку з чим позивач вважає, що у даному випадку наявні підстави для визначення судової юрисдикції спору відповідно до ч. 5 ст. 29 ГПК України.

Так, у статті 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

При цьому, поняття «суд, встановлений законом» включає в себе таку складову, як дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності. Важливість визначення юрисдикції підтверджується як закріпленням у Конституції України принципом верховенства права, окремими елементами якого є законність, правова визначеність та доступ до правосуддя, так і прецедентною практикою Європейського суду з прав людини.

Правила визначення компетенції судів щодо розгляду господарських справ передбачені статтею 20 ГПК України, згідно з якою господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках.

У міжнародному праві категорія «підсудність» застосовується для визначення розподілу як компетенції між судами існуючої в державі системи розгляду цивільних та господарських справ, так і компетенції судів щодо вирішення справ з іноземним елементом, тобто міжнародної підсудності.

Таким чином, суд, вирішуючи питання про належність справи до його компетенції, зобов`язаний з`ясувати, в судах якої країни відповідно до міжнародних зобов`язань України підлягає розгляду справа з іноземним елементом. Та лише у разі, якщо спір підлягає вирішенню в судах України, підсудність справи визначається за правилами, встановленими статтями 27-30 ГПК України.

Так, згідно з ст. 366 ГПК України підсудність справ за участю іноземних осіб визначається цим Кодексом, законом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. У випадках, встановлених законом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, підсудність справ за участю іноземних осіб може бути визначено за угодою сторін.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про міжнародне приватне право» іноземний елемент - ознака, яка характеризує приватноправові відносини, що регулюються цим Законом, та виявляється в одній або кількох з таких форм: хоча б один учасник правовідносин є громадянином України, який проживає за межами України, іноземцем, особою без громадянства або іноземною юридичною особою; об`єкт правовідносин знаходиться на території іноземної держави; юридичний факт, який створює, змінює або припиняє правовідносини, мав чи має місце на території іноземної держави.

Як вбачається з матеріалів справи позовної заяви, відповідачем у справі є компанія XINJI BAOGANG NEW MATERIAL TECHNOLOGY CO., LTD, місцезнаходження якої позивач зазначив як: Comprehensive building 06-201, NO.1 Hengsheng south district, Anding street, North district, Xinji city, Hebei province China. Отже, оскільки відповідач є резидентом Китайської Народної Республіки, відповідно, при вирішені питання щодо наявності компетенції розгляду даного спору судами України, суд має керуватись нормами Закону України «Про міжнародне приватне право».

Так, згідно з частиною першою статті 75 Закону України «Про міжнародне приватне право» підсудність судам України справ з іноземним елементом визначається на момент відкриття провадження у справі, незважаючи на те, що в ході провадження у справі підстави для такої підсудності відпали або змінилися.

Відповідно до ст. 76 Закону України «Про міжнародне приватне право» суди розглядають будь-які справи з іноземним елементом у таких випадках: 1) якщо сторони передбачили своєю угодою підсудність справи з іноземним елементом судам України, крім випадків, передбачених у статті 77 цього Закону; 2) якщо на території України відповідач у справі має місце проживання або місцезнаходження, або рухоме чи нерухоме майно, на яке можна накласти стягнення, або знаходиться філія або представництво іноземної юридичної особи - відповідача; 3) у справах про відшкодування шкоди, якщо її було завдано на території України; 4) якщо у справі про сплату аліментів або про встановлення батьківства позивач має місце проживання в Україні; 5) якщо у справі про відшкодування шкоди позивач - фізична особа має місце проживання в Україні або юридична особа - відповідач - місцезнаходження в Україні; 6) якщо у справі про спадщину спадкодавець у момент смерті був громадянином України або мав в Україні останнє місце проживання; 7) дія або подія, що стала підставою для подання позову, мала місце на території України; 8) якщо у справі про визнання безвісно відсутнім або оголошення померлим особа мала останнє відоме місце проживання на території України; 9) якщо справа окремого провадження стосується особистого статусу або дієздатності громадянина України; 10) якщо справа проти громадянина України, який за кордоном діє як дипломатичний агент або з інших підстав має імунітет від місцевої юрисдикції, відповідно до міжнародного договору не може бути порушена за кордоном; 11) якщо у справі про банкрутство боржник має місце основних інтересів або основної підприємницької діяльності на території України; 12) в інших випадках, визначених законом України та міжнародним договором України.

Статтею 77 Закону України «Про міжнародне приватне право» визначено, що підсудність судам України є виключною у таких справах з іноземним елементом: 1) якщо нерухоме майно, щодо якого виник спір, знаходиться на території України, крім справ, що стосуються укладення, зміни, розірвання та виконання договорів, укладених в рамках публічно-приватного партнерства, зокрема концесійних договорів, згідно з якими нерухоме майно є об`єктом такого партнерства, зокрема об`єктом концесії, а спір не стосується виникнення, припинення та реєстрації речових прав на такий об`єкт; 2) якщо у справі, яка стосується правовідносин між дітьми та батьками, обидві сторони мають місце проживання в Україні; 3) якщо у справі про спадщину спадкодавець - громадянин України і мав в ній місце проживання; 4) якщо спір пов`язаний з оформленням права інтелектуальної власності, яке потребує реєстрації чи видачі свідоцтва (патенту) в Україні; 5) якщо спір пов`язаний з реєстрацією або ліквідацією на території України іноземних юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців; 6) якщо спір стосується дійсності записів у державному реєстрі, кадастрі України; 7) якщо у справах про банкрутство боржник був створений відповідно до законодавства України; 8) якщо справа стосується випуску або знищення цінних паперів, оформлених в Україні; 9) справи, що стосуються усиновлення, яке було здійснено або здійснюється на території України; 10) в інших випадках, визначених законами України.

Як зазначалось судом, позовні вимоги у цій справі позивач обґрунтовує тим, що відповідач не виконав умови укладеного між сторонами договору продажу від 21.04.2025 № 01, а саме не здійснив поставку товару оплаченого позивачем, у зв`язку з чим позивач завив позов про повернення суми попередньої оплати. Так, зі змісту договору, укладеного між сторонами, вбачається, що відповідач зобов`язався здійснити поставку товару з наступними умовами щодо доставки: умови доставки FOB Qingdao, Китай; порт завантаження - Qingdao, Китай; порт вивантаження Чорноморськ, Одеса або Ізмаїл.

Водночас, у п. 12 договору передбачено, що якщо спір між сторонами не врегульовано шляхом взаємних переговорів, він має бути вирішений арбітражем відповідно до норм Конституції Китаю, мовою арбітражу є китайська, у столиці Пекіні, Китай.

Отже, з урахуванням викладеного суд виснує, що сторонами не було передбачено своєю угодою підсудність справи з іноземним елементом судам України, відповідно, відсутні підстави для застосування у спірних правовідносинах положень п. 1 ч. 1 ст. 76 Закону.

В цей же час, термін «франко-борт» (FOB) відповідно до офіційних правил тлумачення торговельних термінів Міжнародної торгової палати (Інкотермс) означає, що поставка є здійсненою продавцем, коли товар перейшов через поручні судна в названому порту відвантаження, тобто місцем виконання договору є: Qingdao, Китай, а не Чорноморськ, Одеса або Ізмаїл, Україна.

Таким чином, підстава, визначена пунктом 7 частини першої статті 76 Закону України «Про міжнародне приватне право», для прийняття до розгляду судом України справи з іноземним елементом, а саме: дія або подія, що стала підставою для подання позову, мала місце на території України не знайшла свого підтвердження.

Отже, оскільки судом не встановлено наявності підстав для прийняття до розгляду справи з іноземним елементом відповідно до п. 1 та п. 7 ч. 1 ст. 76 Закону України «Про міжнародне приватне право», враховуючи, що категорія даного спору не відноситься до іншого переліку справ, визначених у ст. 76, 77 Закону, з огляду на відсутність в матеріалах справи доказів, що на території України відповідач має місцезнаходження, рухоме чи нерухоме майно, на яке можна накласти стягнення, або знаходиться філія чи представництво відповідача, суд дійшов висновку, що господарські суди України не є компетентними судами для вирішення цього спору.

Оскільки переданий позивачем на вирішення Господарського суду Одеської області (Україна) спір за участю відповідача, який є резидентом Китайської Народної Республіки та не має на території України органу управління чи представництва, не підлягає вирішенню господарськими судами України, суд дійшов висновку, що позивачу слід відмовити у відкритті провадження на підставі п. 1 ч. 1 ст. 175 ГПК України.

Керуючись п. 1 ч.1 ст.175, ст. 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. У відкритті провадження у справі № 916/1429/26 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Профільтех» до компанії XINJI BAOGANG NEW MATERIAL TECHNOLOGY CO., LTD про стягнення грошових коштів у розмірі 26000,00 доларів США відмовити.

Ухвала набирає законної сили 20.04.2026 та може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Південно-західного апеляційного господарського суду у строки, визначені ст. 256 ГПК України.

Суддя Д.О. Бездоля