РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

07.04.2026Справа № 910/12538/25
За позовом ОСОБА_1

до 1) Гаражно-будівельного кооперативу «НАДІЯ» Дарницького району міста Києва,

2) Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Тренчук Наталії Олексіївни,

3) Державного реєстратора Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації Журахівської Тетяни Олексіївни

про визнання недійсним рішення позачергових загальних зборів та рішення загальних зборів членів Гаражно-будівельного кооперативу «НАДІЯ» та скасування державної реєстрації змін до відомостей про Гаражно-будівельний кооператив «НАДІЯ»

Суддя Карабань Я.А.

Секретар судових засідань Дубина Т.М.

представники учасників справи:

від позивача: Щиглов Є.О.;

від відповідача-1: ОСОБА_2 , Рижай А.А. (в режимі відеоконференції);

від відповідача-2: не з`явився;

від відповідача-3: не з`явився;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ОСОБА_1 (надалі - позивач) звернувся до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Гаражно-будівельного кооперативу «НАДІЯ» Дарницького району міста Києва (надалі - відповідач-1), Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Тренчук Наталії Олексіївни (надалі - відповідач-2), Державного реєстратора Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації Журахівської Тетяни Олексіївни (надалі - відповідач-3) про визнання недійсним рішення позачергових загальних зборів та рішення загальних зборів членів Гаражно-будівельного кооперативу «НАДІЯ» та скасування державної реєстрації змін до відомостей про Гаражно-будівельний кооператив «НАДІЯ».

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що згідно з наказом Гаражно-будівельного кооперативу «НАДІЯ» № 155 починаючи з 28.01.2008 позивач приступив до виконання обов`язків голови Гаражно-будівельного кооперативу «НАДІЯ». 22.06.2016 на загальних зборах Гаражно-будівельного кооперативу «НАДІЯ» було вирішено продовжити повноваження голови Гаражно-будівельного кооперативу «НАДІЯ» ОСОБА_3 строком на 5 років та складу правління кооперативу. Окрім того, позивач звертає увагу на те, що він є власником гаража № 923 Д, Ж, З, К, що розташований на території Гаражно-будівельного кооперативу «НАДІЯ», а відповідно, він є членом цього кооперативу. Позивач зазначає, що 17.05.2023 було проведено позачергові загальні збори уповноважених членів кооперативу, які оформлені протоколом №17/05 із додатком № 1 до нього, на яких поміж іншого було вирішено звільнити з 05.06.2023 позивача з посади голови правління Гаражно-будівельного кооперативу «НАДІЯ» та членів правління кооперативу, обрати строком на 5 років правління кооперативу, призначити голову кооперативу ОСОБА_4 та внести зміни до статуту. Вказані зміни були внесені до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 07.06.2023 за номером запису 007004217. У подальшому, 02.05.2024 знову було проведено загальні збори уповноважених членів кооперативу, які оформлені протоколом № 02/05 із додатками № 1, 2 до нього, на яких було вирішено внести зміни до реєстру уповноважених кооперативу, утворити спостережну раду кооперативу, припинити повноваження голови правління ОСОБА_4 з 16.07.2024, скоротити чисельність правління кооперативу, призначити на посаду голови правління кооперативу ОСОБА_2 з 17.07.2024, внести зміни до статуту. Вказані зміни були внесені до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 19.07.2024 за номером 009004217. Позивач вважає, що вказані рішення загальних зборів уповноважених членів кооперативу не відповідають вимогам статуту кооперативу та є неправомочними, а реєстрація таких рішень не відповідає Закону України «Про реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань».

Разом із позовом, позивачем було подано заяву про забезпечення позову в якій останній просить суд вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони Гаражно-будівельному кооперативу «НАДІЯ», державним реєстраторам та іншим особам, які можуть виконувати функції державного реєстратора вносити зміни до відомостей про Гаражно-будівельний кооператив «НАДІЯ» в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 08.10.2025 заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову повернуто заявнику з підстав зазначених в ухвалі.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.10.2025 дану позовну заяву залишено без руху, встановлено позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви протягом п`яти днів з дня вручення даної ухвали.

14.10.2025 від позивача надійшла заява про усунення недоліків.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.10.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в справі №910/12538/25. Розгляд справи постановлено здійснювати за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання у справі на 04.11.2025.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.10.2025 відмовлено в задоволенні заяви позивача про забезпечення позову, з підстав зазначених в ухвалі.

31.10.2025 від представника відповідача-1 надійшла заява про участь у судових засіданнях у режимі відеоконференції з використанням власних технічних засобів.

03.11.2025 від представника Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації надійшла заява про проведення засідання без його участі.

03.11.2025 від представника відповідача-1 надійшло клопотання про відкладення підготовчого засідання на іншу дату.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.11.2025 задоволено заяву представника відповідача-1 Рижай А.А. про участь у судових засіданнях у режимі відеоконференції та постановлено забезпечити участь останньої у підготовчому засіданні призначеному на 04.11.2025 та в усіх наступних засіданнях по справі в режимі відеоконференції, поза межами приміщення суду, з використанням власних технічних засобів.

04.11.2025 від представника відповідача-1 надійшов відзив на позов, у якому останній заперечує проти позову та, зокрема, зазначає, що позивач жодним чином не навів, у чому виявилось порушення його права в зв`язку з проведенням позачергових загальних зборів кооперативу. Також вказує, що позивачем не надано жодного підтверджуючого доказу, що він є членом кооперативу. Крім цього, зазначає, що усі уповноважені члени голосували одноголосно та загальні збори (збори уповноважених) є правомочними та вправі приймати рішення з усіх питань.

04.11.2025 від представника позивача надійшло клопотання про витребування доказів.

У підготовче засідання 04.11.2025 з`явився представник позивача, представники відповідачів 1-3 в засідання не з`явились, про дату, час та місце проведення засідання повідомлялись належним чином. Суд протокольною ухвалою задовольнив клопотання позивача про витребування доказів від 04.11.2025 та в порядку ст. 81 ГПК України витребував документи. Також суд протокольною ухвалою в порядку ст.74 ГПК України витребував пояснення та докази.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.11.2025 відкладено підготовче засідання в справі на 02.12.2025.

05.11.2025 від відповідача-3 надійшов відзив на позов, у якому останній зазначає, що відповідно до п.2 ч.1 ст.25 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» державна реєстрація та інші реєстраційні дії проводяться на підставі судових рішень, що набрали законної сили та тягнуть за собою зміну відомостей в Єдиному державному реєстрі, а також що надійшли в електронній формі від суду або державної виконавчої служби відповідно до Закону України «Про виконавче провадження», а тому державним реєстратором здійснено державну реєстрацію у відповідності до вимог Закону. Також надійшло клопотання про проведення підготовчого засідання без його участі.

06.11.2025 від представника відповідача-1 надійшли заперечення на клопотання позивача про витребування доказів.

21.11.2025 від Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації, на виконання вимог ухвали суду, надійшла копія реєстраційної справи відповідача-1.

21.11.2025 від представника відповідача-1, на виконання вимог ухвали суду, надійшли документи.

25.11.2025 від представника позивача, на виконання вимог ухвали суду, надійшли документи.

Також 25.11.2025 від представника Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації надійшла заява про проведення засідання без його участі.

02.12.2025 від представника позивача надійшло клопотання про витребування доказів.

У підготовче засідання 02.12.2025 з`явилися представники позивача та відповідача-1, представники відповідачів 2-3 в засідання не з`явились, про дату, час та місце проведення засідання повідомлялись належним чином. Суд протокольними ухвалами задовольнив клопотання позивача про долучення документів до матеріалів справи від 25.11.2025, частково задовольнив клопотання позивача про витребування доказів від 02.12.2025 та в порядку ст.81 ГПК України витребував докази, у порядку ст.74 ГПК України витребував у позивача оригінали заяв свідків та долучив до матеріалів справи відзив відповідача-1 від 04.11.2025 і долучив до матеріалів справи відзив відповідача-3 від 31.10.2025, який надійшов до суду 05.11.2025. Також суд протокольною ухвалою залишив без розгляду заперечення відповідача-1 від 06.11.2025. Крім цього, суд протокольною ухвалою задовольнив клопотання відповідача-1 про долучення документів до матеріалів справи та долучив подані 21.11.2025 відповідачем-1 документи до матеріалів справи та долучив до матеріалів справи копію реєстраційної справи відповідача-1, яка надійшла 21.11.2025 від Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації і зобов`язав відповідача-1 надати належним чином засвідчені копії всіх наявних заяв щодо звернення Гаражно-будівельного кооперативу «НАДІЯ» Дарницького району міста Києва до правоохоронних органів в рамках цієї справи та зобов`язав відповідача-1 надати інформацію/реєстри про уповноважених членів Гаражно-будівельного кооперативу «НАДІЯ» Дарницького району міста Києва за період з січня 2023 року по грудень 2024 року. У порядку ст.74 ГПК України суд витребував у відповідача-1 належним чином засвідчені копії звітів ревізійної комісії Гаражно-будівельного кооперативу «НАДІЯ» Дарницького району міста Києва за 2023-2025 роки затверджені у встановленому законом порядку.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.12.2025 продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів та відкладено підготовче засідання в справі на 17.12.2025.

10.12.2025 від представника відповідача-1, на виконання вимог ухвали суду, надійшли витребувані судом документи.

16.12.2025 від представника Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації надійшла заява про проведення засідання без його участі.

Так, у період з 15.12.2025 по 17.12.2025 суддя Карабань Я.А. перебувала на лікарняному, а тому підготовче засідання призначене на 17.12.2025 не відбулось.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.12.2025 призначено підготовче засідання в справі на 14.01.2026.

12.01.2026 від відповідача-1 надійшли додаткові пояснення.

14.01.2026 від відповідача-1 надійшли додаткові пояснення.

У підготовче засідання 14.01.2026 з`явилися представники відповідача-1, представники позивача, відповідачів 2-3 в засідання не з`явились, про дату, час та місце проведення засідання повідомлялись належним чином. Суд протокольною ухвалою повторно в порядку ст. 74 ГПК України витребував документи в позивача та задовольнив клопотання представника відповідача-1 про долучення доказів від 10.12.2025, залишив без розгляду додаткові пояснення відповідача-1 від 12.01.2026 та долучив до матеріалів справи пояснення відповідача-1 від 14.01.2026.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.01.2026 відкладено підготовче засідання в справі на 28.01.2026.

19.01.2026 від Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації надійшла заява про проведення засідання без його участі.

23.01.2026 від представника позивача, на виконання вимог ухвали суду, надійшло клопотання про долучення, витребуваних судом доказів.

23.01.2026 від представника відповідача-1 надійшло клопотання про долучення доказів.

Так, у період з 26.01.2026 по 30.01.2026 суддя Карабань Я.А. перебувала на лікарняному, а тому підготовче засідання призначене на 28.01.2026 не відбулось.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.02.2026 відкладено підготовче засідання в справі на 18.02.2026.

05.02.2026 від Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації надійшла заява про проведення засідання без його участі.

17.02.2026 від представника відповідача-1 надійшло клопотання про відкладення підготовчого засідання, призначеного на 18.02.2026, на іншу дату.

У підготовче засідання 18.02.2026 представники сторін не з`явились, про дату, час та місце проведення засідання повідомлялись належним чином. Відповідно до статті 222 Господарського процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснюється.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.02.2026, враховуючи, що судом під час підготовчого провадження, та зокрема, у підготовчому засіданні було вчинено всі дії, які необхідно вчинити до закінчення підготовчого провадження та початку судового розгляду справи по суті, сторонами було заявлено про надання суду всіх наявних у них доказів і пояснень по справі, закрито підготовче провадження та призначено справу № 910/12538/25 до судового розгляду по суті на 24.03.2026.

24.03.2026 від представника відповідача-1 надійшли клопотання про відкладення судового засідання, призначеного на 24.03.2026, на іншу дату та про долучення доказів до матеріалів справи.

24.03.2026 від представника Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації надійшло клопотання про відкладення судового засідання, призначеного на 24.03.2026, на іншу дату.

Судове засідання, призначене на 24.03.2026 не відбулось, у зв`язку з оголошеною в місті Києві повітряною тривогою, яка тривала з 12:35 год. до 17:16 год.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.03.2026 призначено судове засідання в справі на 07.04.2026.

У судове засідання 07.04.2026 з?явились представники позивача та відповідача-1, представники позивача, відповідачів 2-3 в засідання не з`явились, про дату, час та місце проведення засідання повідомлялись належним чином. Суд протокольними ухвалами залишив клопотання відповідача-1 про долучення доказів від 23.01.2026 та від 24.03.2026 без розгляду, як такі, що подані з пропуском строку. Представник позивача в судовому засіданні надав пояснення по суті позовних вимог, позов просив задовольнити, представники відповідача-1 заперечували проти задоволення позову.

Одночасно, статтею 202 Господарського процесуального кодексу України визначені наслідки неявки в судове засідання учасника справи.

Зокрема, згідно із частиною 3 статті 202 Господарського процесуального кодексу України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі, неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки; повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки.

При цьому, суд зазначає, що відповідно до частини 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Суд зауважує, що він надавав можливість учасникам справи реалізувати свої процесуальні права на представництво інтересів у суді та подання доказів в обґрунтування своїх вимог та заперечень.

Судом враховано, що в силу вимог частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, у першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини 1 статті 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі «Смірнова проти України»).

Відповідно до листа Верховного Суду України головам апеляційних судів України № 1-5/45 від 25.01.2006, у цивільних, адміністративних і господарських справах перебіг провадження для цілей статті 6 Конвенції розпочинається з моменту подання позову і закінчується винесенням остаточного рішення в справі.

Критерії оцінювання «розумності» строку розгляду справи є спільними для всіх категорій справ (цивільних, господарських, адміністративних чи кримінальних). Це - складність справи, поведінка заявника та поведінка органів державної влади (насамперед, суду). Відповідальність держави за затягування провадження у справі, як правило, настає у випадку нерегулярного призначення судових засідань, призначення судових засідань з великими інтервалами, затягування при передачі або пересиланні справи з одного суду в інший, невжиття судом заходів до дисциплінування сторін у справі, свідків, експертів, повторне направлення справи на додаткове розслідування чи новий судовий розгляд.

Всі ці обставини судам слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, а збільшення кількості звернень до Європейського суду з прав людини не лише погіршує імідж нашої держави на міжнародному рівні, але й призводить до значних втрат державного бюджету.

Отже, враховуючи, що явка представників відповідачів 2-3 у судове засідання обов`язковою не визнавалась, останні повідомлені про хід розгляду справи у встановленому Господарським процесуальним кодексом України порядку, судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених Господарським процесуальним кодексом України, висловлення своєї правової позиції в спорі та надання відповідних доказів, суд вважає за можливе розглянути справу в цьому судовому засіданні без участі представників відповідачів 2-3 за наявними матеріалами.

У судовому засіданні 07.04.2026 відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши надані документи та матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

25.05.2005 Гаражно-будівельний кооператив «Надія» зареєстровано в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань за номером 0004217.

Згідно з довідками Гаражно-будівельного кооперативу «Надія» від 20.11.2007 (т.2 а.с. 159-161), позивач є членом кооперативу та власником гаражних боксів №923«Д», «Ж», «З», «К», що також підтверджується технічним паспортом, який видано Київським міським бюро технічної інвентаризації (т.2 а.с. 157-158).

Відповідно до виписки з протоколу №33 зборів правління Гаражно-будівельного кооперативу «Надія» від 24.01.2008 позивача обрано головою правління та надано повноваження на пред`явлення до відділу реєстрації підприємств Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації на зміну голови правління (т.2 а.с.44).

Згідно з наказом №155 від 28.01.2008 позивача прийнято на роботу на посаду голови правління Гаражно-будівельного кооперативу «Надія» (т.1 а.с.89), про що 12.02.2008 внесено відомості до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, що підтверджується витягом з реєстру станом на 24.02.2023 (т.1 а.с.32).

22.06.2016 відбулись загальні збори членів Гаражно-будівельного кооперативу «Надія», за участю 48 уповноважених членів кооперативу, на яких були прийняті рішення, оформлені протоколом №3 від 22.06.2016 (т.1 а.с.99), зокрема, про продовження повноважень голови правління ОСОБА_1 (позивача) строком на 5 років та про зміну нового складу правління кооперативу, до якого увійшли: ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 .

Відповідно до п.1.1. Статуту Гаражно-будівельного кооперативу «Надія», затвердженого загальними зборами (зборами уповноважених) членів Гаражно-будівельного кооперативу «Надія», протокол №4 від 26.11.2016 (надалі - Статут (у редакції від 26.11.2016), Гаражно-будівельний кооператив «Надія» є невиробничою, некомерційною, неприбутковою кооперативною організацією, створеною на основі єдності інтересів громадян - автовласників м.Києва з метою спільної реалізації своїх потреб організованого зберігання транспортних засобів шляхом спорудження гаражних боксів. Організаційно-правова форма: обслуговуючий кооператив.

Згідно з п.1.3. Статуту (у редакції від 26.11.2016), кооператив здійснює свою діяльність за рішенням Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації №285 від 07.06.1994 з кількістю членів кооперативу 1230.

Відповідно до п.2.1. Статуту (у редакції від 26.11.2016), членами кооперативу можуть бути громадяни, які досягли 18-річкого віку.

Пунктом 2.4. Статуту (у редакції від 26.11.2016) визначено, що прийом до членів кооперативу здійснюється правлінням кооперативу за заявою вступаючого з послідуючим затвердженням загальними зборами (зборами уповноважених) членів кооперативу.

Згідно з п. 4.3. Статуту (у редакції від 26.11.2016), член кооперативу зобов`язаний своєчасно оплачувати вступні, пайові, цільові, членські внески та податки в розмірах, встановлених рішенням загальних зборів (зборів уповноважених) членів кооперативу та державою.

Відповідно до п.5.8. Статуту (у редакції від 26.11.2016), виключення з членів кооперативу проводиться за рішенням загальних зборів (зборів уповноважених) членів кооперативу.

Згідно з п.5.11. Статуту (у редакції від 26.11.2016), гаражний бокс виключеного зі складу членів кооперативу відчужується на підставі положення про відчуження затвердженого правлінням кооперативу.

Відповідно до п.7.3. Статуту (у редакції від 26.11.2016), кооператив зобов`язаний згідно встановленого порядку вести облік та звітність фінансово-господарської діяльності кооперативу.

Пунктом 8.1. Статуту (у редакції від 26.11.2016) визначено, що вищим органом управління кооперативу є загальні збори (збори уповноважених) членів кооперативу, які для керівництва поточними справами вибирають голову та правління кооперативу, а також ревізійну комісію.

Згідно з п.8.2. Статуту (у редакції від 26.11.2016), уповноважені вибираються з розрахунку - один представник від двадцяти п`яти гаражних боксів членів кооперативу.

Відповідно до п.8.3. та п.8.4. Статуту (у редакції від 26.11.2016), загальні збори (збори уповноважених) членів кооперативу:

- затверджують Статут кооперативу, вносять до нього зміни та доповнення;

- обирають голову кооперативу, правління та ревізійну комісію, заслуховують звіти про їх діяльність;

- приймають інші рішення, що стосується діяльності кооперативу;

- вирішують питання прийняття у члени кооперативу та виключення з нього.

Загальні збори (збори уповноважених) членів кооперативу скликаються правлінням кооперативу: за необхідністю (але не рідше одного разу на рік), звітно-виборчі один раз на п`ять років (п.8.11. Статуту (у редакції від 26.11.2016).

Згідно з п. 8.12. Статуту (у редакції від 26.11.2016), про дату, місце, час проведення та порядок денний загальних зборів (зборів уповноважених) члени кооперативу повинні бути повідомлені не пізніше ніж за 10 днів до визначеного строку їх проведення.

Пунктом 8.13. Статуту (у редакції від 26.11.2016) визначено, що позачергові загальні збори (збори уповноважених) членів кооперативу скликаються у 20-денний строк на вимогу не менше третини членів кооперативу, а також на вимогу ревізійної комісії кооперативу. У разі незабезпечення правлінням кооперативу позачергових загальних зборів (зборів уповноважених) можуть бути скликані особами, що вимагали їх скликання, протягом наступних 20 днів.

Відповідно до п. 8.14. Статуту (у редакції від 26.11.2016), загальні збори (збори уповноважених) членів кооперативу визнаються дійсними за участі в них більше половини загальної кількості членів кооперативу або 2/3 уповноважених членів кооперативу.

Згідно з п.8.17. Статуту (у редакції від 26.11.2016), рішення на загальних зборах (зборах уповноважених) членів кооперативу, засіданнях правління приймаються більшістю голосів, відкритим голосуванням. Кожний член кооперативу чи уповноважений має один голос, і це право не може бути передано іншій особі.

У подальшому, 17.05.2023 відбулись позачергові загальні збори членів (уповноважених) Гаражно-будівельного кооперативу «Надія», за участю 51 уповноваженого члену кооперативу, на яких були прийняті рішення, оформлені протоколом №17/05 від 17.05.2023 (т.1 а.с.20-25), зокрема, про: звільнення з 05.06.2023 з посади голови правління кооперативу ОСОБА_1 та членів правління кооперативу; обрання строком на 5 років правління кооперативу у кількісному складі 9 осіб та призначення на посаду голови правління кооперативу з 06.06.2023 ОСОБА_4 . Членами правління кооперативу обрано: ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 ; внесення змін до статуту кооперативу та затвердження його у новій редакції.

Як зазначено в цьому протоколі, присутні були уповноважені члени Гаражно-будівельного кооперативу «Надія» у відповідності до розділу 8 Статуту Кооперативу (реєстр уповноважених додається до протоколу - додаток №1). Рішення з питань порядку денного були прийняті одноголосно.

07.06.2023, на виконання зазначених рішень, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тренчук Н.О. були проведені наступні реєстраційні дії щодо Гаражно-будівельного кооперативу «Надія»: «Державна реєстрація змін до відомостей про юридичну особу», 07.06.2023 10:34:23, 008004217. Зміна керівника або відомостей про керівника юридичної особи. Зміни до установчих документів, які не пов`язані з внесенням змін до відомостей про юридичну особу, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань», що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 09.06.2023 (т.1 а.с.26-31).

Внаслідок проведення цих реєстраційних дій було змінено керівника (з ОСОБА_1 (позивача) на ОСОБА_4 ) та редакцію статуту Гаражно-будівельного кооперативу «Надія».

Відповідно до п.1.1. Статуту Гаражно-будівельного кооперативу «Надія», затвердженого позачерговими загальними зборами членів (уповноважених) Гаражно-будівельного кооперативу «Надія», протокол №17/05 від 17.05.2023 (надалі - Статут (у редакції від 17.05.2023), Гаражно-будівельний кооператив «Надія» (надалі за текстом - кооператив) діє відповідно до Конституції України, Цивільного кодексу України, Закону України «Про кооперацію», інших чинних законодавчих актів України та цього Статуту.

Згідно з п.4.1. Статуту (у редакції від 17.05.2023), членами кооперативу можуть бути фізичні особи, що досягли 16-річного віку як резиденти так і нерезиденти України, за виключенням осіб, які мають обмежену дієздатність згідно чинного законодавства України.

Пунктом 4.2. Статуту (у редакції від 17.05.2023) визначено, що вступ до членів кооперативу здійснюється на підставі письмової заяви, яка подається на ім`я голови правління.

Голова правління по отриманні заяви про вступ до кооперативу виносить таку заяву на розгляд правління кооперативу. Правління кооперативу приймає письмове рішення про прийняття до кооперативу або про відмову у прийнятті до кооперативу, що видається в двох екземплярах, один з яких надається заявнику, а інший залишається у справах кооперативу. У рішенні правління про прийняття до кооперативу зазначається розмір вступного внеску та паю, форма та порядок їх внесення. Рішення правління про прийняття до кооперативу затверджується загальними зборами членів (уповноважених) кооперативу після внесення вступного внеску і паю (п.4.3. Статуту (у редакції від 17.05.2023).

Відповідно до п.4.10. Статуту (у редакції від 17.05.2023) кооператив веде облік своїх членів, що включає відомості про: а) прізвище, ім`я, по батькові члена - фізичної особи або найменування юридичної особи; б) поштову адресу; в) номер телефону; г) адресу електронної пошти; д) розмір паю, додаткового паю (додаткових паїв), форма його (їx) внесення із зазначенням всіх родових ознак майна, що вносилось в якості паю.

Згідно з пп. к п.5.1. 5.1. Статуту (у редакції від 17.05.2023), член кооперативу користується наступними правами: голосувати на загальних зборах членів кооперативу, право делегувати уповноваженого.

Відповідно до п.8.1. Статуту (у редакції від 17.05.2023), загальні збори членів кооперативу (уповноважених) є вищим органом управління кооперативу.

Згідно з п.8.2. Статуту (у редакції від 17.05.2023), уповноважені обираються з розрахунку - один представник від 30 гаражний боксів членів кооперативу.

Пунктом 8.3. Статуту (у редакції від 17.05.2023), зокрема, визначено, що до компетенції Загальних зборів членів Кооперативу (уповноважених) належить:

8.3.1. затвердження статуту кооперативу та внесення до нього змін, прийняття інших рішень, що стосуються діяльності кооперативу;

8.3.2. утворення органів управління та органів контролю за діяльністю кооперативу, інших органів кооперативу.

Відповідно до п.8.4. Статуту (у редакції від 17.05.2023), періодичність та порядок скликання загальних зборів членів кооперативу:

8.4.1. Чергові загальні збори членів кооперативу скликаються правлінням або головою правління кооперативу у разі потреби, але не рідше одного разу на рік.

8.4.2. Позачергові загальні збори членів кооперативу скликаються на вимогу не менше третини членів кооперативу (уповноважених);

8.4.3. Позачергові загальні збори членів кооперативу повинні бути скликані протягом 20 днів з дня надходження такої вимоги. У разі незабезпечення правлінням, головою правління кооперативу скликання позачергових загальних зборів вони можуть бути скликані особами, які вимагали їх скликання, протягом наступних 20 днів. Про дату, місце, час проведення та порядок денний загальних зборів члени кооперативу повідомляються особою, що скликає загальні збори членів кооперативу (уповноважених), засобами електронного або поштового зв`язку, не пізніше ніж за 10 днів до визначеного строку їх проведення.

Згідно з п. 8.5. Статуту (у редакції від 17.05.2023), порядок прийняття рішень загальним зборами членів кооперативу (уповноважених):

8.5.1. Загальні збори членів кооперативу (уповноважених) правомочні вирішувати питання, якщо на них присутні більше половини членів кооперативу (уповноважених).

8.5.2. Кожен член кооперативу (уповноважений) має один голос.

8.5.3. Загальні збори членів кооперативу (уповноважених) простою більшістю голосів обирають голову та секретаря загальних зборів членів кооперативу (уповноважених).

8.5.4. Рішення загальних зборів членів кооперативу (уповноважених) за загальним правилом приймаються відкритим голосуванням.

8.5.5. Рішення загальних зборів членів кооперативу (уповноважених) з питань, визначених у підпунктах: « 8.3,1», « 8.3.2», « 8.3.6», « 8.3.10», « 8.3.16» пункту 8.3 Статуту вважаються прийнятими, якщо за них проголосувало не менш як 75 відсотків членів кооперативу (уповноважених), присутніх на загальних зборах членів кооперативу (уповноважених).

З решти питань рішення приймаються простою більшістю голосів членів кооперативу (уповноважених), присутніх на загальних зборах членів кооперативу (уповноважених).

Крім цього, 02.05.2024 відбулись загальні збори членів (збори уповноважених) Гаражно-будівельного кооперативу «Надія», за участю 33 уповноважених членів кооперативу, на яких були прийняті рішення, оформлені протоколом №02/05 від 02.05.2024 (т.1 а.с. 60-68), зокрема, про: внесення змін до реєстру уповноважених кооперативу; утворення спостережної ради кооперативу у кількості 3-х осіб та обрання головою спостережної ради ОСОБА_23 та її членами: ОСОБА_24 , ОСОБА_25 ; припинення повноважень голови правління кооперативу ОСОБА_4 з 16.07.2024; скорочення чисельності членів правління кооперативу до 5 осіб, припинення повноваження членів правління кооперативу та уповноважених ОСОБА_26 , ОСОБА_17 , ОСОБА_27 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_28 з 16.07.2024, у зв`язку з невиконанням ними своїх обов`язків, що призводять до неефективності роботи кооперативу; призначення на посаду голови правління кооперативу ОСОБА_2 з 17.07.2024, а членами правління кооперативу ОСОБА_29 та ОСОБА_30 з 17.07.2024; внесення змін до статуту кооперативу та затвердження його у новій редакції.

Як зазначено в цьому протоколі, загальна кількість членів становить 1230, що дорівнює 1230 гаражних боксів. Загальна кількість уповноважених становить 41. На зборах були присутні уповноважені у кількості 33 (реєстр уповноважених додається до протоколу). Рішення з питань порядку денного були прийняті одноголосно.

19.07.2024, на виконання зазначених рішень, державним реєстратором Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації Журахівською Т.О. були проведені наступні реєстраційні дії щодо Гаражно-будівельного кооперативу «Надія»: «Державна реєстрація змін до відомостей про юридичну особу», 19.07.2024 10:24:28, 009004217. Зміна інформації для здійснення зв`язку з юридичною особою. Зміна відомостей про органи управління юридичної особи. Зміна керівника або відомостей про керівника юридичної особи. Зміна установчих документів», що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 30.09.2025 (т.1 а.с.69-75).

Внаслідок проведення цих реєстраційних дій було змінено керівника (з ОСОБА_4 на ОСОБА_2 ), відомості про органи управління юридичної особи, редакцію статуту та інформацію для здійснення зв`язку з Гаражно-будівельним кооперативом «Надія».

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач зазначає, що позачергові загальні збори членів (уповноважених), які оформлені протоколом №17/05 від 17.05.2023 та загальні збори членів (збори уповноважених), які оформлені протоколом №02/05 від 02.05.2024 не відповідають вимогам статуту кооперативу та є неправомочними, оскільки кооперативом не надано інформації про вичерпний перелік та кількісний склад його членів, які мають право делегувати уповноважених, а тому, відповідне рішення позачергових зборів мало було б прийматися виключно за присутності на них більшої половини його членів. Також вказує, що вказані загальні збори уповноважених членів кооперативу, проведені без повідомлення інших членів кооперативу та скликанні не уповноваженими органом/членом кооперативу, який наділений таким правом.

Відповідач, заперечуючи проти задоволення позову, зазначає, що позивач жодним чином не навів, у чому виявилось порушення його права у зв`язку з проведенням позачергових загальних зборів кооперативу, позивачем не надано жодного підтверджуючого доказу, що він є членом кооперативу і наголосив, що усі уповноважені члени голосували одноголосно та загальні збори (збори уповноважених) є правомочними та вправі приймати рішення з усіх питань.

Спочатку суд вважає за необхідне розглянути позовні вимоги про визнання недійсним рішення позачергових загальних зборів членів (уповноважених) Гаражно-будівельного кооперативу «НАДІЯ», що оформлене протоколом №17/05 від 17.05.2023.

За змістом положень статті 167 Господарського кодексу України (чинного на момент виникнення правовідносин) корпоративні відносини - це відносини, які виникають, змінюються та припиняються щодо права особи, частка якої визначається у статутному капіталі (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами.

Стаття 55 Господарського кодексу України (чинного на момент виникнення правовідносин) визначає господарські організації як юридичні особи, створені відповідно до Цивільного кодексу України, державні, комунальні та інші підприємства, створені відповідно до цього Кодексу, а також інші юридичні особи, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані в установленому законом порядку.

Господарською діяльністю у розумінні Господарського кодексу України вважається діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Цей Кодекс розрізняє господарську діяльність, яка має на меті отримання прибутку (підприємництво) і некомерційну господарську діяльність, яка здійснюється без такої мети (стаття 3 Господарського кодексу України).

За способом утворення (заснування) та формування статутного капіталу стаття 63 Господарського кодексу України відносить кооперативні підприємства до корпоративних, а за формою власності - до підприємств колективної власності.

Корпоративне підприємство характеризується тим, що утворюється, як правило, двома або більше засновниками за їх спільним рішенням (договором), діє на основі об`єднання майна та/або підприємницької чи трудової діяльності засновників (учасників), їх спільного управління справами, на основі корпоративних прав, у тому числі через органи, що ними створюються, участі засновників (учасників) у розподілі доходів та ризиків підприємства.

Підприємством колективної власності визнається корпоративне або унітарне підприємство, що діє на основі колективної власності засновника (засновників) (стаття 93 Господарського кодексу України (чинного на момент виникнення правовідносин).

Кооперативи як добровільні об`єднання громадян з метою спільного вирішення ними економічних, соціально-побутових та інших питань можуть створюватися у різних галузях (виробничі, споживчі, житлові тощо). Діяльність різних видів кооперативів регулюється законом. Господарська діяльність кооперативів повинна здійснюватися відповідно до вимог цього Кодексу, інших законодавчих актів (стаття 94 Господарського кодексу України (чинного на момент виникнення правовідносин).

Зазначені норми кореспондуються із нормами статей 83, 85, 86 Цивільного кодексу України, згідно з положеннями яких юридичні особи можуть створюватися у формі товариств, установ та в інших формах, встановлених законом. Товариством є організація, створена шляхом об`єднання осіб (учасників), які мають право участі у цьому товаристві. Товариство може бути створено однією особою, якщо інше не встановлено законом. Непідприємницькими товариствами є товариства, які не мають на меті одержання прибутку для його наступного розподілу між учасниками. Непідприємницькі товариства (кооперативи, крім виробничих, об`єднання громадян тощо) та установи можуть поряд зі своєю основною діяльністю здійснювати підприємницьку діяльність, якщо інше не встановлено законом і якщо ця діяльність відповідає меті, для якої вони були створені, та сприяє її досягненню.

Особливості створення кооперативів та ведення господарської діяльності обслуговуючими кооперативами визначаються Законом України «Про кооперацію».

Згідно зі статтями 2, 6, 9 Закону України «Про кооперацію» кооператив є юридичною особою, державна реєстрація якого проводиться в порядку, передбаченому законом. Відповідно до завдань та характеру діяльності кооперативи поділяються на такі типи: виробничі, обслуговуючі та споживчі. За напрямами діяльності кооперативи можуть бути сільськогосподарськими, житлово-будівельними, садово-городніми, гаражними, торговельно-закупівельними, транспортними, освітніми, туристичними, медичними тощо.

За змістом наведених норм корпоративні права характеризуються тим, що особа, яка є учасником (засновником, акціонером, членом) юридичної особи, має право на участь в управлінні господарською організацією та інші правомочності передбачені законом і статутними документами.

Згідно з положеннями статті 12 Закону України «Про кооперацію» основними правами члена кооперативу є, зокрема, участь у господарській діяльності кооперативу, а також в управлінні кооперативом, право голосу на його загальних зборах, право обирати і бути обраним в органи управління; користування послугами кооперативу; право вносити пропозиції щодо поліпшення роботи кооперативу, усунення недоліків у роботі його органів управління та посадових осіб; право звертатися до органів управління та органів контролю за діяльністю кооперативу, посадових осіб кооперативу із запитами, пов`язаними з членством у кооперативі, діяльністю кооперативу та його посадових осіб, одержувати письмові відповіді на свої запити.

Відповідно, члени кооперативу, незалежно від напряму його діяльності, є носіями корпоративних прав, а відносини між його членами та кооперативом, які пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, є корпоративними.

Така правова позиція викладена в постановах Великої Палати Верховного Суду від 24.04.2019 у справі № 509/577/18, від 01.10.2019 у справі № 910/7554/18 та від 17.12.2019 у справі № 904/4887/18.

Членами кооперативу можуть бути громадяни України, іноземці та особи без громадянства, юридичні особи України та іноземних держав, що діють через своїх представників, які внесли вступний внесок та пай у розмірах, визначених статутом кооперативу, додержуються вимог статуту і користуються правом ухвального голосу. Членом кооперативу може бути фізична особа, яка досягла 16-річного віку і виявила бажання брати участь у його діяльності. Кооператив зобов`язаний вести облік своїх членів та видати кожному з них посвідчення про членство (стаття 10 Закону України «Про кооперацію»).

Вступ до кооперативу здійснюється на підставі письмової заяви. Особа, яка подала заяву про вступ до кооперативу, вносить вступний внесок і пай у порядку та розмірах, визначених його статутом. Рішення правління чи голови кооперативу про прийняття до кооперативу підлягає затвердженню загальними зборами його членів. Порядок прийняття такого рішення та його затвердження визначається статутом кооперативу (стаття 11 Закону України «Про кооперацію»).

Щодо доводів відповідача, що позивач не є членом Гаражно-будівельного кооперативу «Надія», суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про кооперацію», членство в кооперативі припиняється у разі: добровільного виходу з нього; припинення трудової участі в діяльності виробничого кооперативу; несплати внесків у порядку, визначеному статутом кооперативу; смерті члена кооперативу - фізичної особи; ліквідації члена кооперативу - юридичної особи; припинення діяльності кооперативу.

Згідно з ч.1 та ч.2 ст. 15 Закону України «Про кооперацію», вищим органом управління кооперативу є загальні збори членів кооперативу. До компетенції загальних зборів членів кооперативу, зокрема, належить затвердження рішення правління або голови правління про прийняття нових членів та припинення членства.

Пунктом 5.8. Статуту (у редакції від 26.11.2016), виключення з членів кооперативу проводиться за рішенням загальних зборів (зборів уповноважених) членів кооперативу.

Відповідно до п.5.11. Статуту (у редакції від 26.11.2016), гаражний бокс виключеного зі складу членів кооперативу відчужується на підставі положення про відчуження затвердженого правлінням кооперативу.

Як убачається з матеріалів справи, згідно з довідками Гаражно-будівельного кооперативу «Надія» від 20.11.2007 (т.2 а.с. 159-161), позивач є членом кооперативу та власником гаражних боксів №923«Д», «Ж», «З», «К», що також підтверджується технічним паспортом, який видано Київським міським бюро технічної інвентаризації (т.2 а.с. 157-158).

Право власності позивача на вказане майно відповідачем не заперечується та не спростовується.

Доказів виключення позивача з членів кооперативу на підставі рішення загальних зборів (зборів уповноважених) його членів відповідно до п.5.8. Статуту (у редакції від 26.11.2016) або відчуження гаражних боксів №923«Д», «Ж», «З», «К» на підставі положення про відчуження затвердженого правлінням кооперативу відповідно до п.5.11. Статуту (у редакції від 26.11.2016) відповідачем, у порядку передбаченому ГПК України, суду не надано.

Окрім того, позивачем на підтвердження членства в кооперативі надано копії квитанцій про сплату ним членських внесків та оплату вартості електроенергії (т.1 а.с. 91-98, т.2 а.с.164-194). Матеріали справи не містять доказів того, що вказані платежі не були прийнятті Гаражно-будівельним кооперативом «Надія» та повертались позивачу як помилково сплачені.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позивач є членом Гаражно-будівельного кооперативу «Надія».

Частиною 8 статті 15 Закону України «Про кооперацію» передбачено, що у разі коли з організаційних причин (через територіальне розміщення чи значну чисельність членів кооперативу) проведення загальних зборів членів кооперативу неможливе, статутом кооперативу може бути передбачено скликання зборів уповноважених кооперативу. Кількість членів кооперативу, які мають право делегувати уповноважених, та порядок делегування уповноважених для участі у зборах уповноважених визначаються статутом кооперативу.

За приписами частин 9 - 12 статті 15 Закону України «Про кооперацію» загальні збори членів кооперативу правомочні вирішувати питання, якщо на них присутні більше половини його членів, а збори уповноважених - за наявності не менше двох третин уповноважених.

Кожний член кооперативу чи уповноважений кооперативу має один голос, і це право не може бути передано іншій особі.

Рішення загальних зборів членів (зборів уповноважених) кооперативу про прийняття, внесення змін до статуту, вступ до кооперативного об`єднання або вихід з нього та про реорганізацію або ліквідацію кооперативу вважається прийнятим, якщо за нього проголосувало не менш як 75 відсотків членів кооперативу, присутніх на загальних зборах кооперативу. З інших питань рішення приймаються простою більшістю голосів членів (уповноважених) кооперативу, присутніх на його загальних зборах.

Рішення загальних зборів членів (зборів уповноважених) кооперативу приймаються відповідно до його статуту відкритим або таємним голосуванням.

Верховний Суд у постанові від 23.06.2021 у справі № 910/4201/20 сформував правовий висновок, що положення про загальні збори членів кооперативу і збори уповноважених містяться в ст. 15 Закону України «Про кооперацію», яка має назву «Вищий орган управління кооперативу». Отже, збори уповноважених не є окремим органом управління, ці збори проводяться замість загальних зборів, коли через велику кількість членів чи інші обставини провести загальні збори неможливо, мають таку саму компетенцію як і загальні збори. Порядок обрання уповноважених має бути визначений статутом кооперативу.

Відмінність між цими двома органами полягає у тому, що:

(1) у загальних зборах з правом голосу мають право брати участь лише члени кооперативу, а у зборах уповноважених - лише уповноважені;

(2) різними є правила визначення кворуму: кворум загальних зборів становить половина від загальної кількості членів кооперативу, а зборів уповноважених - 2/3 від загальної кількості уповноважених.

Верховний Суд у постанові від 18.04.2024 у справі № 924/560/23 зазначив, що: «в відповідно до усталеної практики Верховного Суду підставами для визнання недійсними рішень загальних зборів учасників (акціонерів, членів) юридичної особи можуть бути: невідповідність рішень загальних зборів нормам законодавства; порушення вимог закону та/або установчих документів при скликанні та проведенні загальних зборів товариства; позбавлення акціонера (учасника) товариства можливості взяти участь у загальних зборах; порушення прав чи законних інтересів акціонера (учасника) товариства рішенням загальних зборів.

Однак, не всі порушення законодавства, допущені при скликанні та проведенні загальних зборів юридичної особи, можуть бути підставами для визнання недійсними прийнятих ними рішень.

Самостійними підставами для визнання недійсними рішень загальних зборів у зв`язку з порушенням прямих вказівок закону є, зокрема: прийняття загальними зборами рішення за відсутності кворуму для проведення загальних зборів чи прийняття рішення або у разі неможливості встановлення наявності кворуму; прийняття загальними зборами рішень з питань, не включених до порядку денного загальних зборів; прийняття загальними зборами рішень з питань, не включених до порядку денного, на розгляд яких не було отримано згоди усіх присутніх на загальних зборах; відсутність протоколу загальних зборів, підписаного головою і секретарем зборів.

Разом з цим позбавлення учасника товариства можливості взяти участь у загальних зборах може бути підставою для визнання недійсними рішень загальних зборів учасників господарського товариства.

Під час вирішення питання про недійсність рішень загальних зборів у зв`язку з іншими порушеннями, допущеними під час їх скликання та проведення, господарський суд повинен оцінити, як ці порушення вплинули на прийняття загальними зборами відповідного рішення. Якщо за результатами розгляду справи факт такого порушення не встановлено, господарський суд не має підстав для задоволення позову.

Подібні висновки Верховного Суду містяться у постановах від 02.04.2019 у справі № 927/546/18, від 18.09.2019 у справі № 902/671/18, від 28.01.2021 у справі № 910/15906/19, від 07.09.2021 у справі № 916/2506/20, від 05.07.2022 у справі № 911/2269/20, від 25.05.2023 у справі № 916/636/22, від 04.05.2023 у справі № 911/3656/20 та інших».

Щодо доводів позивача, що загальні збори уповноважених членів кооперативу 17.05.2023 проведені без належного повідомлення членів кооперативу про їх проведення суд зазначає таке.

Відповідно до п.8.11. Статуту (у редакції від 26.11.2016), який діяв на момент позачергових загальних зборів членів (уповноважених), які оформлені протоколом №17/05 від 17.05.2023, загальні збори (збори уповноважених) членів кооперативу скликаються правлінням кооперативу: за необхідністю (але не рідше одного разу на рік), звітно-виборчі один раз на п`ять років.

Згідно з п. 8.12. Статуту (у редакції від 26.11.2016), про дату, місце, час проведення та порядок денний загальних зборів (зборів уповноважених) члени кооперативу повинні бути повідомлені не пізніше ніж за 10 днів до визначеного строку їх проведення.

Пунктом 8.13. Статуту (у редакції від 26.11.2016) визначено, що позачергові загальні збори (збори уповноважених) членів кооперативу скликаються у 20-денний строк на вимогу не менше третини членів кооперативу, а також на вимогу ревізійної комісії кооперативу. У разі незабезпечення правлінням кооперативу позачергових загальних зборів (зборів уповноважених) можуть бути скликані особами, вимагали їх скликання, протягом наступних 20 днів.

Члени кооперативу незалежно від напряму його діяльності є носіями корпоративних прав, а відносини між його членами та кооперативом, які пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, є корпоративними (постанови Великої Палати Верховного Суду від 24.04.2019 у справі №509/577/18, від 05.11.2019 у справі №922/80/18).

Участь у загальних зборах члена кооперативу фактично є корпоративним правом такої особи на управління таким кооперативом в розумінні ст. 12 Закону «Про кооперацію».

Належне повідомлення учасника кооперативу про проведення загальних зборів має на меті сприяння реалізації таких прав.

Верховний Суд у постанові від 13.09.2023 у справі № 910/1255/22 звернув увагу на те, що не повідомлення учасника про загальні збори не є беззаперечною підставою для визнання рішень, ухвалених на таких зборах, недійсними. У кожній справі суд оцінює сукупність всіх встановлених обставин, зокрема зміст ухвалених на зборах рішень (наскільки вони порушують права або законні інтереси учасника), наявність кворуму, баланс інтересів позивача та інших учасників, які голосували за прийняття оскаржуваних рішень тощо.

Обраний особою, яка скликає загальні збори учасників, спосіб повідомлення про їх проведення повинен забезпечити реальне персональне повідомлення учасника і не бути лише формальним направленням такого повідомлення. У випадку заперечення учасником факту повідомлення його про проведення загальних зборів, обов`язок доказування обставин повідомлення позивача про проведення загальних зборів покладається на відповідача, як особу, рішення органу управління якої оспорюється. Подібна позиція викладена в постанові Верховного Суду від 20.04.2024 у справі №916/3902/21 та в постанові Верховного Суду від 06.02.2020 у справі №906/307/19, на яку посилається скаржник.

Разом з тим, Верховний Суд у постанові від 11.12.2019 у справі №916/2584/18, зазначив, що корпоративні права можуть бути визнані порушеними внаслідок недотримання порядку скликання і проведення загальних зборів, якщо учасник не зміг взяти участь у загальних зборах та/або належним чином підготуватися до розгляду питань порядку денного, зареєструватися для участі у загальних зборах тощо, тобто не зміг належним чином реалізувати своє право на участь в управлінні, що в свою чергу є підставою для визнання недійсним рішень загальних зборів.

Так, відповідачем-1 у поясненнях від 21.11.2025 зазначено, що оголошення про проведення зборів були розміщені на дошці оголошень, спорудах та будівлях кооперативу та житлових будинках які знаходяться поряд з кооперативом де мешкає значна кількість членів Гаражно-будівельного кооперативу «НАДІЯ», що підтверджується фото (т.2 а.с.122-126).

Поряд з цим, суд зазначає, що з наданих відповідачем-1 фото оголошень (на 04.03.2023, 09.04.2023, 02.05.2024) відсутнє оголошення саме про проведення позачергових загальних зборів членів (уповноважених) 17.05.2023.

Розміщення такого повідомлення на дошці оголошень не є в розумінні статуту та Закону України «Про кооперацію» належним доказом повідомлення учасників кооперативу про дату, час, місце проведення загальних зборів та переліку питань порядку денного, до розгляду яких учасники кооперативу мали змогу підготуватися (аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 07.06.2018 у справі №922/3159/17 та від 28.01.2021 у справі № 910/15906/19).

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що відповідачем-1 не надано належних і допустимих доказів на підтвердження обставин належного повідомлення членів Гаражно-будівельного кооперативу «НАДІЯ» про скликання та проведення спірних загальних зборів 17.05.2023, доведення до їх відома інформації про порядок денний зборів.

Щодо доводів позивача про відсутність у уповноважених осіб, які були присутні на позачергових загальних зборів членів (уповноважених), які оформлені протоколом №17/05 від 17.05.2023 прав на прийняття оскаржуваних рішень та що такі збори скликанні не уповноваженим органом/членом кооперативу, який наділений таким правом, суд зазначає таке.

Як установлено судом вище, 17.05.2023 відбулись позачергові загальні збори членів (уповноважених) Гаражно-будівельного кооперативу «Надія», за участю 51 уповноваженого члену кооперативу, на яких були прийняті рішення, оформлені протоколом №17/05 від 17.05.2023 (т.1 а.с.20-25), зокрема, про: звільнення з 05.06.2023 з посади голови правління кооперативу ОСОБА_1 та членів правління кооперативу; обрання строком на 5 років правління кооперативу у кількісному складі 9 осіб та призначення на посаду голови правління кооперативу з 06.06.2023 ОСОБА_4 . Членами правління кооперативу обрано: ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 ; внесення змін до статуту кооперативу та затвердження його у новій редакції.

Як зазначено в цьому протоколі, присутні були уповноважені члени Гаражно-будівельного кооперативу «Надія» у відповідності до розділу 8 Статуту Кооперативу (реєстр уповноважених додається до протоколу - додаток №1). Рішення з питань порядку денного були прийняті одноголосно.

У свою чергу, позивачем надано суду заяви свідків ОСОБА_31 від 03.08.2023 та ОСОБА_4 від 17.01.2025 (т.1 а.с. 15-18).

Як убачається із заяви свідка ОСОБА_4 від 17.01.2025, останній повідомив, що: « 17.05.2023 ОСОБА_23 , ОСОБА_32 , ОСОБА_17 зібрали збори на яких було осіб 25-30 з яких голосували не всі. 06.06.2023 ОСОБА_23 , ОСОБА_32 , ОСОБА_17 повідомили мене, що я є новим головою правління та надали мені документи для отримання електронних підписів в податковій та банку. Також я дізнався від членів кооперативу, що вони підписували протокол не як уповноважені особи, а тільки за себе, жодний уповноважений немає повноважень від 25 членів кооперативу. Отримавши копію статуту за яким я обирався, я побачив, що не виконано жодної юридичної дії: рішення правління про скликання зборів не прималося; вимоги членів кооперативу також не надходило; повноваження жодного уповноваженого не було підьверджено 25 члена кооперативу. Я, ОСОБА_4 , ніколи не був членом кооперативу ГБК «Надія» тому мене не могли вибрати на посаду голови правління».

Також, згідно заяви свідка ОСОБА_31 від 03.08.2023, останній повідомив, що: «власником гаражів № НОМЕР_1 та №1089, які фігурують у графі 43 додатку до протоколу позачергових зборів уповноважених членів ГБК «Надія» від 17.05.2023 року є його теща, ОСОБА_33 . Рукописний підпис, який стоїть навпроти прізвища мого прізвища мені не належить, участі у даних позачергових зборах я не брав, а тим більше у голосуванні за питання, що винесені на порядок денний. Будь-яких повідомлень про проведення вказаних позачергових зборів я не отримував».

Відповідно до ч.1 ст. 87 Господарського процесуального кодексу України, показання свідка - це повідомлення про відомі йому обставини, які мають значення для справи. Не є доказом показання свідка, який не може назвати джерела своєї обізнаності щодо певної обставини, або які ґрунтуються на повідомленнях інших осіб.

Згідно з ч.2 ст. 87 Господарського процесуального кодексу України, на підставі показань свідків не можуть встановлюватися обставини (факти), які відповідно до законодавства або звичаїв ділового обороту відображаються (обліковуються) у відповідних документах. Законом можуть бути визначені інші обставини, які не можуть встановлюватися на підставі показань свідків.

Статтею 4 Закону України «Про кооперацію» визначено, що одним з основних принципів кооперації є принцип рівного права голосу під час прийняття рішень (один член кооперативу - один голос).

Наведений принцип закріплено також у ч. 10 ст. 15 Закону України «Про кооперацію», де зазначено, що кожний член кооперативу чи уповноважений кооперативу має один голос, і це право не може бути передано іншій особі.

Закон України «Про кооперацію» не містить порядку делегування уповноважених для участі у зборах уповноважених, лишаючи це питання на розсуд кооперативу, який має визначити такий порядок у статуті.

Згідно з п.8.2. Статуту (у редакції від 26.11.2016), який діяв на момент позачергових загальних зборів членів (уповноважених), які оформлені протоколом №17/05 від 17.05.2023, уповноважені вибираються з розрахунку - один представник від двадцяти п`яти гаражних боксів членів кооперативу.

Пунктом 8.13. Статуту (у редакції від 26.11.2016) визначено, що позачергові загальні збори (збори уповноважених) членів кооперативу скликаються у 20-денний строк на вимогу не менше третини членів кооперативу, а також на вимогу ревізійної комісії кооперативу. У разі незабезпечення правлінням кооперативу позачергових загальних зборів (зборів уповноважених) можуть бути скликані особами, що вимагали їх скликання, протягом наступних 20 днів.

Відповідно до п. 8.14. Статуту (у редакції від 26.11.2016), загальні збори (збори уповноважених) членів кооперативу визнаються дійсними за участі в них більше половини загальної кількості членів кооперативу або 2/3 уповноважених членів кооперативу.

Отже, для належного дослідження питання наявності/відсутності у уповноважених осіб, які були присутні на позачергових загальних зборів членів (уповноважених), які оформлені протоколом №17/05 від 17.05.2023 прав на прийняття оскаржуваних рішень та що такі збори скликанні уповноваженим/не уповноваженим органом/членом кооперативу, який наділений таким правом, суд має встановити фактичну кількість членів кооперативу, кількість членів присутніх на спірних загальних зборах, права таких членів на голосування, та, відповідно, на підставі таких доказів зробити висновок про наявність/відсутність прав у зазначених осіб на прийняття оскаржуваних рішень та скликання зборів уповноваженим/не уповноваженим органом/членом кооперативу.

Верховний Суд неодноразово наголошував щодо необхідності застосування категорій стандартів доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, це й принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони.

Одночасно, цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.

Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13-ц.

Для виконання вимог ст.86 Господарського процесуального кодексу України необхідним є аналіз доказів та констатація відповідних висновків за результатами такого аналізу. Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, в тому числі у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи.

Водночас 17.10.2019 набув чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні», яким було, зокрема, внесено зміни до Господарського процесуального кодексу та змінено назву ст. 79 ГПК України з «Достатність доказів» на нову - «Вірогідність доказів» та викладено її у новій редакції з фактичним впровадженням у господарський процес стандарту доказування «вірогідність доказів».

Стандарт доказування «вірогідність доказів», на відміну від «достатності доказів», підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач.

Відповідно до ст. 79 Господарського процесуального кодексу наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду і на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються, скоріше були (мали місце), аніж не були.

Зазначений підхід узгоджується з судовою практикою ЄСПЛ, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) (пункт 1 статті 32 Конвенції). Так, зокрема, у рішенні 23.08.2016 у справі «Дж. К. та Інші проти Швеції» («J.K. AND OTHERS v. SWEDEN») ЄСПЛ наголошує, що «у країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування «поза розумним сумнівом» («beyond reasonable doubt»). Натомість, у цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту; скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням «балансу вірогідностей». Суд повинен вирішити, чи являється вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри».

Аналогічний підхід до стандарту доказування «вірогідність доказів» висловлено Касаційним господарським судом у постановах від 29.01.2021 у справі № 922/51/20, від 31.03.2021 у справі № 923/875/19, від 25.06.2020 у справі № 924/233/18.

Статтею 10 Закону України «Про кооперацію» передбачено обов`язок кооперативу вести облік своїх членів та видати кожному з них посвідчення про членство.

З метою встановлення загальної кількості членів Гаражно-будівельного кооперативу «НАДІЯ» і уповноважених членів, а також з`ясування обставин яким чином та на підставі чого уповноважені члени кооперативу обиралися/визначалися/затверджувалися, ухвалами Господарського суду міста Києва від 04.11.2025 та 02.12.2025, у порядку ст.74 ГПК України, було витребувано у Гаражно-будівельного кооперативу «Надія», зокрема:

- інформацію щодо загальної кількості членів (із зазначенням прізвища ім`я та по-батькові) членів Гаражно-будівельного кооперативу «НАДІЯ» на момент проведення позачергових загальних зборів членів (уповноважених) від 17.05.2023 та загальних зборів членів (збори уповноважених) від 02.05.2024;

- інформацію/реєстри про членів Гаражно-будівельного кооперативу «НАДІЯ» з січня 2023 року по грудень 2024 року із зазначенням їх прізвищ, імен, по батькові та власниками яких саме гаражів/гаражних боксів вони є;

- інформацію/реєстри про уповноважених членів Гаражно-будівельного кооперативу «НАДІЯ» за період з січня 2023 року по грудень 2024 року. Вказати яким чином та на підставі чого уповноважені члени кооперативу обиралися/визначалися/затверджувалися. Надати належним чином засвідчені копії відповідних листів, протоколів, рішень;

- належним чином засвідчені копії рішень загальних зборів (зборів уповноважених) членів Гаражно-будівельного кооперативу «НАДІЯ» про прийом членів кооперативу;

- належним чином засвідчені копії всіх документів щодо проведення позачергових загальних зборів членів (уповноважених) Гаражно-будівельного кооперативу «НАДІЯ» 17.05.2023 та всі документи щодо проведення загальних зборів членів (збори уповноважених) Гаражно-будівельного кооперативу «НАДІЯ» 02.05.2024.

У свою чергу, Гаражно-будівельним кооперативом «НАДІЯ», на виконання вказаних ухвал суду, зокрема, було надано реєстри уповноважених членів за 2023-2024 роки з інформацією про прізвища, ім`я по батькові та які закріплені за ними гаражі (т.2 а.с.117-118), протоколи зборів членів правління (уповноважених) №23/11/22 від 22.11.2023 (т.2 а.с. 137) та №23/03/08 від 08.03.2024 (т.2 а.с. 136), копії ордерів на гаражі (т.2 а.с.248-252), протоколи позачергових загальних зборів №17/05/2023 від 17.05.2023 (т.2 а.с.258-259) та №02/05/2024 від 02.05.2024 (т.2 а.с.255-257).

Разом з цим, Гаражно-будівельним кооперативом «НАДІЯ» у своїх поясненнях було зазначено, що у відповідача-1 у червні 2023 року була викрадена частина документів, зокрема, бухгалтерська, облікова та фінансова документація кооперативу за 2023 рік, на підтвердження чого було надано заяву від 17.09.2024 подану кооперативом до правоохоронних органів, проте у вказаній заяві (т.2 а.с.119-120) зазначено, що було викрадено майно, кадрову та бухгалтерську документацію, печатки ГБК, бухгалтерські програми, картотеки членів кооперативу, техніка. Однак відповідачем-1 не спростовано факту, що на момент проведення позачергових загальних зборів членів (уповноважених) 17.05.2023 документи, які витребувані ухвалами Господарського суду міста Києва від 04.11.2025 та 02.12.2025, були відсутні. Окрім того, відповідач-1 звернувся до правоохоронних органів щодо факту викрадення документації в червні 2023 майже через 1 рік і 3 місяці та не навів жодної підстави тривалого ігнорування факту викрадення. Також відсутні будь-які внутрішні акти, якими встановлено факт викрадення та в яких міститься чіткий опис документів, що були викрадені.

Також відповідачем-1 долучено до відзиву на позов заяви свідків ОСОБА_34 від 21.10.2025, ОСОБА_35 від 22.10.2025, ОСОБА_36 від 20.10.2025, ОСОБА_37 від 20.10.2025, ОСОБА_38 від 20.10.2025, ОСОБА_39 від 21.10.2025, ОСОБА_40 від 21.10.2025, ОСОБА_41 від 20.10.2025, ОСОБА_42 від 20.10.2025, ОСОБА_43 від 20.10.2025, ОСОБА_44 від 20.10.2025, ОСОБА_18 від 17.10.2025, ОСОБА_23 від 17.10.2025, ОСОБА_32 від 17.10.2025, ОСОБА_45 від 17.10.2025 та ОСОБА_46 від 17.10.2025 (т.1 а.с.221-236), у яких вказані особи повідомляють, що, зокрема, 17.05.2023 були особисто присутніми на зборах членів кооперативу, з числа присутніх шляхом голосування було обрано уповноважених членів кооперативу, про що в додатках до протоколів були здійсненні відповідні записи. Також вказують, що рішення з усіх питань порядку денного були прийняті одноголосно та відображені у відповідних протоколах з дотриманням усіх норм і процедур проведення зборів.

Поряд з цим, під час розгляду справи відповідачем-1 не було надано суду, у порядку передбаченому ГПК України, інформацію щодо загальної кількості членів (із зазначенням прізвища ім`я та по-батькові) членів Гаражно-будівельного кооперативу «НАДІЯ» на момент проведення позачергових загальних зборів членів (уповноважених) від 17.05.2023, а також не надано суду доказів, яким чином та на підставі чого обиралися/визначалися/затверджувалися всі уповноважені члени кооперативу у кількості 51 особа, які голосували 17.05.2023, що позбавляє суд можливості зробити висновок, що вказані особи були делеговані членами кооперативу у порядку передбаченому Статутом (один представник від двадцяти п`яти гаражних боксів членів кооперативу) та про наявність у них прав на прийняття оскаржуваних рішень.

Відповідно, не можна і стверджувати про дотримання при голосуванні на позачергових загальних зборах членів (уповноважених) 17.05.2023 кворуму, необхідного для прийняття оскаржуваних рішень згідно із Статутом та Законом України «Про кооперацію».

Безумовною підставою для визнання недійсними рішень загальних зборів у зв`язку з порушенням прямих вказівок закону є: прийняття загальними зборами рішення за відсутності кворуму для проведення загальних зборів або в разі неможливості встановлення наявності кворуму.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 05.02.2025 у справі №924/1270/23, від 16.01.2025 у справі №916/1126/24.

Крім цього, у матеріалах справи відсутня вимога третини членів кооперативу, ревізійної комісії кооперативу про скликання позачергових загальних зборів (збори уповноважених) членів кооперативу, або осіб, що вимагали їх скликання відповідно до п.8.13. Статуту (у редакції від 26.11.2016).

Отже, матеріали справи не містять доказів того, що, по-перше, позачергові загальні збори членів (уповноважених), які оформлені протоколом №17/05 від 17.05.2023 скликані уповноваженим органом/членом кооперативу, який наділений таким правом, по-друге, що на зазначених позачергових загальних зборах членів (уповноважених) рішення приймали уповноважені особи, які були обрані у відповідності до вимог Статуту, по-третє, що при голосуванні було дотримано кворум, необхідний для прийняття оскаржуваного рішення згідно із Статутом та Законом України «Про кооперацію», а по-четверте, що про їх проведення були належним чином повідомлені члени кооперативу, зокрема, і позивач, який є власником гаражних боксів №923«Д», «Ж», «З», «К».

Підсумовуючи зазначене вище, враховуючи, що надані позивачем докази є більш вірогідними, ніж докази надані відповідачем-1 на їх спростування, суд приходить до висновку про наявність підстав для визнання недійсним рішення, що оформлене протоколом №17/05 від 17.05.2023 та задоволення позовних вимог у цій частині, у зв`язку з порушенням вимог закону та установчих документів під час скликання та проведення загальних зборів, відсутністю кворуму і позбавлення учасників можливості взяти участь у цих зборах.

Щодо позовних вимог про визнання недійсним рішення позачергових загальних зборів членів (уповноважених) Гаражно-будівельного кооперативу «НАДІЯ», що оформлене протоколом №02/05 від 02.05.2024, суд зазначає таке.

Як установлено судом вище, рішенням позачергових загальних зборів членів (уповноважених) Гаражно-будівельного кооперативу «Надія», що оформлене протоколом №17/05 від 17.05.2023, зокрема, звільнено з посади голови правління кооперативу ОСОБА_1 (позивача) та призначено на посаду голови правління кооперативу ОСОБА_4 , а також внесено зміни до статуту кооперативу, затверджено його у новій редакції та в подальшому внесено відповідні зміни до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Разом з цим, судом встановлено, що рішення позачергових загальних зборів членів (уповноважених) Гаражно-будівельного кооперативу «Надія», яке оформлене протоколом №17/05 від 17.05.2023 було прийняте з порушенням вимог закону та установчих документів під час скликання та проведення загальних зборів, відсутністю кворуму і позбавлення учасників можливості взяти участь у цих зборах, а тому його слід визнати недійсним.

Внаслідок визнання недійсним рішення позачергових загальних зборів членів (уповноважених) Гаражно-будівельного кооперативу «Надія», яке оформлене протоколом №17/05 від 17.05.2023, суд виходить із того, що рішення про звільнення (припинення повноважень) ОСОБА_1 (позивача), призначення ОСОБА_4 головою правління кооперативу та затвердження нової редакції статуту не створило й не могло створити належних правових наслідків у внутрішніх корпоративних відносинах кооперативу.

Такий висновок узгоджується із загальними положеннями цивільного законодавства про те, що юридична особа набуває цивільних прав та обов`язків і здійснює їх через свої органи, які повинні діяти відповідно до закону та установчих документів; порядок створення органів юридичної особи встановлюється законом і статутом (ст. 92 Цивільного кодексу України), а тому орган управління, сформований на підставі рішення, яке визнане судом недійсним, не може вважатися належно сформованим органом юридичної особи.

За змістом статей 12, 15, 16 Закону України «Про кооперацію» право члена кооперативу на участь в управлінні кооперативом, право обирати і бути обраним до його органів управління, а також законність формування й функціонування таких органів становлять сутність корпоративних прав члена кооперативу. Верховний Суд у своїй практиці виходить із того, що порушення порядку формування органів управління та прийняття рішень загальними зборами порушує корпоративні права члена кооперативу, а тому підлягає судовому захисту.

Суд бере до уваги, що оспорюваним рішенням загальних зборів членів (збори уповноважених) Гаражно-будівельного кооперативу «Надія», яке оформлене протоколом №02/05 від 02.05.2024 (т.1 а.с. 60-68), зокрема, припинено повноваження як голови правління кооперативу ОСОБА_4 , призначеного на посаду голови рішенням позачергових загальних зборів членів (уповноважених) Гаражно-будівельного кооперативу «Надія», що оформлене протоколом №17/05 від 17.05.2023, яке вже визнано судом недійсним та призначено на вказану посаду ОСОБА_2 . Крім цього, вказаним рішенням від 02.05.2024 внесено зміни до реєстру уповноважених кооперативу, утворено спостережну раду кооперативу у кількості 3-х осіб та обрано голову спостережної ради і її членів, скорочено чисельності членів правління кооперативу до 5 осіб, припинено повноваження членів правління кооперативу та уповноважених ОСОБА_26 , ОСОБА_17 , ОСОБА_27 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_28 з 16.07.2024, у зв`язку з невиконанням ними своїх обов`язків, що призводять до неефективності роботи кооперативу, внесено зміни до статуту кооперативу та затверджено його у новій редакції, а також у подальшому внесено відповідні зміни до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Отже, рішення загальних зборів членів (збори уповноважених) Гаражно-будівельного кооперативу «Надія», яке оформлене протоколом №02/05 від 02.05.2024 за своїм змістом є не самостійним, ізольованим корпоративним актом, а є прямим продовженням і розвитком юридичної ситуації, створеної рішенням позачергових загальних зборів членів (уповноважених) Гаражно-будівельного кооперативу «Надія», що оформлене протоколом №17/05 від 17.05.2023. Проте після встановлення судом недійсності цього первісного рішення така презумпція відпадає. Тобто, не може вважатися правомірним рішення, яким припиняються повноваження особи, яка не набула їх у законний спосіб, а також вносяться подальші зміни до органів управління та внутрішньої структури кооперативу на підставі неправомірно створеного корпоративного стану.

Саме тому суд виходить з того, що після визнання недійсним рішення від 17.05.2023 ОСОБА_4 не набув легітимного статусу голови правління кооперативу, а відтак рішення зборів від 02.05.2024 в частині «припинення його повноважень», «призначення іншої особи на цю посаду», «скорочення чисельності правління» та «внесення змін до реєстру уповноважених» не має належної первинної правової основи. Таке рішення не усуває наслідки попереднього порушення, а навпаки - поглиблює їх, закріплюючи подальшу зміну органів управління кооперативу та внутрішньої системи представництва, що ґрунтується на вже спростованому судом рішенні.

Окремо суд зазначає, що відповідно до статті 15 Закону України «Про кооперацію» збори уповноважених можуть діяти лише в межах і в порядку, визначених законом та статутом, а їх правомочність залежить від належного складу уповноважених та дотримання процедури скликання і проведення.

Враховуючи те, що матеріалами справи підтверджується, що на момент проведення зборів 02.05.2024 використовувався змінений внаслідок незаконного рішення від 17.05.2023 склад органів управління кооперативу, змінений реєстр уповноважених та нова редакція статуту, затверджена цим незаконним рішенням, то це додатково свідчить про те, що рішення від 02.05.2024 ухвалювалося не на базі належного, легітимного корпоративного порядку, а в межах корпоративної конструкції, яка не відповідає закону.

З урахуванням наведеного суд дійшов висновку, що рішення загальних зборів членів (збори уповноважених) Гаражно-будівельного кооперативу «Надія», яке оформлене протоколом №02/05 від 02.05.2024 є похідним від рішення позачергових загальних зборів членів (уповноважених) Гаражно-будівельного кооперативу «Надія», що оформлене протоколом №17/05 від 17.05.2023, яке вже визнано судом недійсним, і не може зберігати чинність окремо від нього, оскільки воно базується на припущенні про законність обрання ОСОБА_4 головою правління та чинність змін до системи управління кооперативом, що спростовано судом; змінює органи управління кооперативу та внутрішній порядок його представництва на підставі неправомірно сформованого корпоративного стану; порушує право позивача як члена кооперативу на участь в управлінні кооперативом та на функціонування його органів відповідно до закону і статуту; спричинило внесення похідних від незаконного рішення відомостей до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, які не можуть залишатися чинними після усунення первісної підстави їх внесення.

За таких обставин позовна вимога про визнання недійсним рішення загальних зборів членів (збори уповноважених) Гаражно-будівельного кооперативу «Надія», яке оформлене протоколом №02/05 від 02.05.2024 є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Додатково суд зазначає, що рішення загальних зборів учасників (акціонерів, членів) та інших органів юридичної особи не є правочинами у розумінні ст. 202 Цивільного кодексу України. До цих рішень не можуть застосовуватися положення статей 203 та 215 Цивільного кодексу України, які визначають підстави недійсності правочину, і, відповідно, правові наслідки недійсності правочину за ст. 216 Цивільного кодексу України.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 10.05.2018 у справі № 909/597/17; від 17.07.2018 у справі № 916/2386/17; від 30.04.2020 у справі №924/497/19; від 11.03.2021 у справі №925/510/20; від 12.07.2023 у справі № 924/641/20; від 02.11.2023 у cправі № 918/919/22.

Поряд з цим, суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до п.8.4. Статуту (у редакції від 17.05.2023), який діяв на момент загальних зборів членів (збори уповноважених), які оформлені протоколом №02/05 від 02.05.2024, періодичність та порядок скликання загальних зборів членів кооперативу:

8.4.1. Чергові загальні збори членів кооперативу скликаються правлінням або головою правління кооперативу у разі потреби, але не рідше одного разу на рік.

8.4.2. Позачергові загальні збори членів кооперативу скликаються на вимогу не менше третини членів кооперативу (уповноважених);

8.4.3. Позачергові загальні збори членів кооперативу повинні бути скликані протягом 20 днів з дня надходження такої вимоги. У разі незабезпечення правлінням, головою правління кооперативу скликання позачергових загальних зборів вони можуть бути скликані особами, які вимагали їх скликання, протягом наступних 20 днів. Про дату, місце, час проведення та порядок денний загальних зборів члени кооперативу повідомляються особою, що скликає загальні збори членів кооперативу (уповноважених), засобами електронного або поштового зв`язку, не пізніше ніж за 10 днів до визначеного строку їх проведення.

Так, в матеріалах справи міститься фото оголошення про проведення 02.05.2024 загальних зборів членів (збори уповноважених), однак із наданих відповідачем-1 фото неможливо встановити дату та місце розміщення зазначених оголошень.

Разом з цим, суд зазначає, що у матеріалах справи також відсутні докази повідомлення засобами електронного або поштового зв`язку членів Гаражно-будівельного кооперативу «НАДІЯ» про проведення загальних зборів членів (збори уповноважених) 02.05.2024 у порядку пп. 8.4.3. п.8.4. Статуту (у редакції від 17.05.2023).

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що з-поміж іншого, відповідачем-1 не надано належних і допустимих доказів на підтвердження обставин належного повідомлення членів Гаражно-будівельного кооперативу «НАДІЯ» про скликання та проведення спірних загальних зборів 02.05.2024, доведення до їх відома інформації про порядок денний зборів.

Поряд з цим, у матеріалах справи відсутня вимога третини членів кооперативу (уповноважених) про скликання загальних зборів членів (збори уповноважених) 02.05.2024 відповідно до п.8.4. Статуту (у редакції від 17.05.2023).

Крім цього, згідно з п.8.2. Статуту (у редакції від 17.05.2023), який діяв на момент та загальних зборів членів (збори уповноважених), які оформлені протоколом №02/05 від 02.05.2024, уповноважені обираються з розрахунку - один представник від 30 гаражний боксів членів кооперативу.

Пунктом 8.3. Статуту (у редакції від 17.05.2023), зокрема, визначено, що до компетенції Загальних зборів членів Кооперативу (уповноважених) належить: 8.3.1. затвердження статуту кооперативу та внесення до нього змін, прийняття інших рішень, що стосуються діяльності кооперативу; 8.3.2. утворення органів управління та органів контролю за діяльністю кооперативу, інших органів кооперативу.

Згідно з пп.8.5.5. п. 8.5. Статуту (у редакції від 17.05.2023), порядок прийняття рішень загальним зборами членів кооперативу (уповноважених) рішення загальних зборів членів кооперативу (уповноважених) з питань, визначених у підпунктах: « 8.3,1», « 8.3.2», « 8.3.6», « 8.3.10», « 8.3.16» пункту 8.3 Статуту вважаються прийнятими, якщо за них проголосувало не менш як 75 відсотків членів кооперативу (уповноважених), присутніх на загальних зборах членів кооперативу (уповноважених).

Однак, під час розгляду справи відповідачем-1 не було надано суду, у порядку передбаченому ГПК України, інформацію щодо загальної кількості членів (із зазначенням прізвища ім`я та по-батькові) членів Гаражно-будівельного кооперативу «НАДІЯ» на момент проведення загальних зборів членів (збори уповноважених) від 02.05.2024, а також не надано суду доказів, яким чином та на підставі чого обиралися/визначалися/затверджувалися всі уповноважені члени кооперативу у кількості 33 особи, які голосували 02.05.2024, що позбавляє суд можливості зробити висновок, що вказані особи були делеговані членами кооперативу у порядку передбаченому Статутом (один представник від 30 гаражний боксів членів кооперативу) та про наявність у них прав на прийняття оскаржуваних рішень.

Відповідно, не можна і стверджувати про дотримання при голосуванні на загальних зборів членів (збори уповноважених) 02.05.2024 кворуму, необхідного для прийняття оскаржуваних рішень згідно із Статутом та Законом України «Про кооперацію».

Отже, окрім наведених вище підстав для визнання недійсного рішення загальних зборів членів (збори уповноважених) Гаражно-будівельного кооперативу «Надія», яке оформлене протоколом №02/05 від 02.05.2024, суд зазначає, що матеріали справи не містять доказів того, що, по-перше, загальні збори членів (збори уповноважених) від 02.05.2024 скликані уповноваженим органом/членом кооперативу, який наділений таким правом, по-друге, що на зазначених загальних зборах членів (зборах уповноважених) рішення приймали уповноважені особи, які були обрані у відповідності до вимог Статуту, по-третє, що при голосуванні було дотримано кворум, необхідний для прийняття оскаржуваного рішення згідно із Статутом та Законом України «Про кооперацію», а по-четверте, що про їх проведення були належним чином повідомлені члени кооперативу, зокрема, і позивач, який є власником гаражних боксів №923«Д», «Ж», «З», «К», що є самостійними підставами для визнання недійсним зазначеного рішення.

При цьому, щодо ефективності обраного позивачем способу захисту, суд зазначає таке.

Відповідно до частини 1 статті 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Частина 1 статті 16 Цивільного кодексу України передбачає, що кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи. Отже, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи до суду за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту. Особа, права якої порушено, може скористатись не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права, який має відповідати тим фактичним обставинам, які склалися, виходячи із тих відносин, які відповідають відповідним нормам права (п. 5.6 постанови Верховного Суду від 02.02.2022 у справі №910/18962/20).

Порушенням є такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилось або зникло як таке. Порушення права пов`язане з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково.

Звертаючись з позовом за захистом порушеного права, позивач має обрати спосіб захисту, який відповідає змісту права, що порушене й буде здатний таке право поновити; обраний спосіб захисту має бути передбачений приписами статті 16 Цивільного кодексу України, статті 20 Господарського кодексу України, або ж визначений іншим Законом чи укладеним між сторонами договором. Законодавчі обмеження матеріально правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень статей 55, 124 Конституції України та статті 13 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом.

У даній справі суд погоджується з позивачем, що оспорювані рішення порушують його права, як члена Гаражно-будівельного кооперативу «НАДІЯ», на участь в господарській діяльності кооперативу, на управління кооперативом, право обирати і бути обраним в органи управління, а тому обраний позивачем спосіб захисту є ефективним.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 24.09.2024 у справі №910/11661/23.

Враховуючи вище викладене, суд прийшов до висновку, що оскаржуваними рішеннями було порушено корпоративні права позивача, що є підставою для визнання їх недійсними та задоволення позову в цій частині.

Крім цього, відносини, що виникають у сфері державної реєстрації юридичних осіб, їхньої символіки (у випадках, передбачених законом), громадських формувань, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб-підприємців врегульовані Законом України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань».

Частиною першою статті 7 вказаного вище Закону визначено, що Єдиний державний реєстр створюється з метою забезпечення державних органів та органів місцевого самоврядування, а також учасників цивільного обороту достовірною інформацією про юридичних осіб, громадські формування, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб-підприємців з Єдиного державного реєстру.

Згідно з ч. 1 ст. 9 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» відомості про юридичну особу, громадське формування, що не має статусу юридичної особи, та фізичну особу - підприємця вносяться до Єдиного державного реєстру на підставі: 1) відповідних заяв про державну реєстрацію; 2) документів, що подаються для проведення інших реєстраційних дій; 3) відомостей, отриманих у результаті інформаційної взаємодії між Єдиним державним реєстром та інформаційними системами державних органів.

Статтею 10 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» установлено спростовану презумпцію відомостей, унесених до ЄДР. Такий висновок зроблено, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі № 813/6286/15, від 6 лютого 2019 року у справі № 462/2646/17, від 19 червня 2019 року у справі № 826/5806/17, від 17 червня 2020 року у справі № 826/10249/18.

Частиною першою статті 25 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» визначено, що Державна реєстрація та інші реєстраційні дії проводяться на підставі:

1) документів, що подаються заявником для державної реєстрації;

2) судових рішень, що набрали законної сили та тягнуть за собою зміну відомостей в Єдиному державному реєстрі, а також що надійшли в електронній формі від суду або державної виконавчої служби відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» щодо: визнання повністю або частково недійсними рішень засновників (учасників) юридичної особи або уповноваженого ними органу; визнання повністю або частково недійсними змін до установчих документів юридичної особи; заборони (скасування заборони) вчинення реєстраційних дій; накладення/зняття арешту корпоративних прав; зобов`язання вчинення реєстраційних дій; скасування реєстраційної дії/запису в Єдиному державному реєстрі; виділу юридичної особи; провадження у справах про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом, прийнятих відповідно до Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом»; припинення юридичної особи, що не пов`язано з банкрутством юридичної особи; відміни державної реєстрації припинення юридичної особи; припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця, що не пов`язано з банкрутством юридичної особи; відміни державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця; відміни в порядку апеляційного/касаційного оскарження судового рішення, на підставі якого вчинено реєстраційну дію;

3) рішень, прийнятих за результатами оскарження в адміністративному порядку відповідно до статті 34 цього Закону.

Відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної у постанові від 04.09.2018 у справі № 904/5857/17, особа, яка вважає своє право чи інтерес порушеними через подання та внесення до Єдиного державного реєстру недостовірних відомостей може вимагати їх захисту через корегування відомостей Єдиного державного реєстру та відображенні в Єдиному державному реєстрі відповідних дійсних відомостей у спосіб, що забезпечить ефективне відновлення та захист її порушених прав та інтересів, зокрема, шляхом скасування запису в Єдиному державному реєстрі (пункт 2 частини першої статті 25 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань»).

У такому випадку, якщо суд встановить, що суб`єкт державної реєстрації вчинив запис в Єдиному державному реєстрі за зверненням належного заявника, на підставі всіх необхідних для реєстрації документів відповідно до закону та відсутності встановлених законом підстав для відмови в державній реєстрації, це не є перешкодою для скасування в судовому порядку недостовірного запису в Єдиному державному реєстрі, наявність якого порушує корпоративні права чи законні інтереси позивача.

У постанові від 15.01.2020 у справі № 910/3648/19 Верховний Суд виклав правову позицію, відповідно до якої вимога щодо скасування дії з внесення в Єдиний держаний реєстр відомостей, щодо достовірності яких виник корпоративний спір, має похідний характер від корпоративного спору та залежить від наявності самого порушеного права, яке підлягає захисту у ефективний спосіб. Отже, вимога про скасування реєстраційної дії щодо внесення змін до відомостей про юридичну особу є наслідком порушення вимог законодавства у зв`язку із прийняттям спірних рішень загальними зборами учасників відповідача, тому є зверненою до відповідача похідною вимогою від вимоги про недійсність вказаних рішень загальних зборів.

Враховуючи, що на підставі рішення позачергових загальних зборів членів (уповноважених) Гаражно-будівельного кооперативу «НАДІЯ», оформленого протоколом №17/05 від 17.05.2023 було проведено державну реєстрацію змін до відомостей про юридичну особу, внесених до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань 07.06.2023 за №008004217, вказана державна реєстрація змін підлягає скасуванню.

Також враховуючи, підставі рішення позачергових загальних зборів членів (уповноважених) Гаражно-будівельного кооперативу «НАДІЯ», оформленого протоколом №02/05 від 02.05.2024 було проведено державну реєстрацію змін до відомостей про юридичну особу, внесених до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань 19.07.2024 за №009004217, вказана державна реєстрація змін підлягає скасуванню.

Надаючи оцінку іншим доводам учасників судового процесу судом враховано, що обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи (ч.5 ст.236 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до п.5 ч.4 ст.238 Господарського процесуального кодексу України у мотивувальній частині рішення зазначається, зокрема, мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову, крім випадку, якщо аргумент очевидно не відноситься до предмета спору, є явно необґрунтованим або неприйнятним з огляду на законодавство чи усталену судову практику.

Згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення від 09.12.1994 Європейського суду з прав людини у справі «Руїс Торіха проти Іспанії»). Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів учасників справи та їх відображення у судовому рішенні, суд першої інстанції спирається на висновки, що зробив Європейський суд з прав людини від 18.07.2006 у справі «Проніна проти України», в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними у залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити у суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст.6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах від 13.03.2018, від 24.04.2019, від 05.03.2020 Верховного Суду по справах №910/13407/17, №915/370/16 та №916/3545/15.

Відповідно до положень ст. 2 Господарського процесуального кодексу України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, згідно положень ст. 74 Господарського процесуального кодексу України. Згідно зі ст. 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно із ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З огляду на викладене вище, всі інші заяви, клопотання, доводи та міркування учасників судового процесу залишені судом без задоволення та не прийняті до уваги як необґрунтовані, безпідставні та такі, що не спростовують висновків суду.

На підставі викладеного, враховуючи доведення позивачем своїх позовних вимог, а відповідачем-1 не представлення суду більш вірогідних доказів, ніж ті, які надані позивачем, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

За приписами ч. 9 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Отже, судовий збір покладається на відповідача-1 з огляду те, що спір у даній справі виник у зв`язку з неправильними діями останнього.

Керуючись ст.73, 74, 76-79, 86, 129, 232, 233, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Визнати недійсним рішення позачергових загальних зборів членів (уповноважених) Гаражно-будівельного кооперативу «НАДІЯ» () оформлене протоколом №17/05 від 17.05.2023.

3. Скасувати державну реєстрацію змін до відомостей про Гаражно-будівельний кооператив «НАДІЯ» () в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань проведену/внесену 07.06.2023 реєстраційною дією №008004217 за прийнятим кооперативом протоколом №17/05 позачергових загальних зборів уповноважених членів Гаражно-будівельного кооперативу «НАДІЯ» від 17.05.2023.

4. Визнати недійсним рішення загальних зборів членів (зборів уповноважених) Гаражно-будівельного кооперативу «НАДІЯ» () оформлене протоколом №02/05 від 02.05.2024.

5. Скасувати державну реєстрацію змін до відомостей про Гаражно-будівельний кооператив «НАДІЯ» () в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських проведену/внесену 19.07.2024 за реєстраційною дією №009004217 за прийняти кооперативом протоколом загальних зборів членів (збори уповноважених) Гаражно-будівельного кооперативу «НАДІЯ» від 02.05.2024.

6. Стягнути з Гаражно-будівельного кооперативу «НАДІЯ» (02093, місто Київ, вулиця Бориспільська, будинок 53, ідентифікаційний код 22885513) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) 12 112 (дванадцять тисяч сто дванадцять) грн 00 коп. судового збору.

7. Після набрання рішенням суду законної сили видати наказ.

8. Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 241 ГПК України та може бути оскаржено у порядку і строк, встановлені ст. 254, 256, 257 ГПК України.

Повне рішення складено та підписано 15.04.2026.

Суддя Я.А.Карабань