ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.04.2026 м. Дніпро Справа № 912/293/26

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Демчини Т.Ю. (суддя-доповідач),

суддів Кучеренко О.І., Стефанів Т.В.,

з участю секретаря судового засідання Старини А.С.,

представника позивача (апелянта) Константінова О.Ф.,

представника відповідача-1: Ляшенко-Гаркуші О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Центрального апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «СВІТЛОВОДСЬК-ОРІОН» на ухвалу Господарського суду Кіровоградської області від 12.02.2026 за наслідками розгляду заяви про забезпечення позову

у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «СВІТЛОВОДСЬК-ОРІОН»

до відповідача-1: Помічнянської міської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області

відповідача-2: Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «МИР»

про визнання відсутнім права оренди земельної ділянки та визнання укладеною додаткової угоди,

в с т а н о в и в:

1. Короткий зміст вимог і рішення (ухвали) суду першої інстанції

У лютому 2026 року Товариство з обмеженою відповідальністю «СВІТЛОВОДСЬК-ОРІОН» (надалі ТОВ «Світловодськ-Оріон») звернулось до Господарського суду Кіровоградської області з позовом до Помічнянської міської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області (надалі Помічнянська міськрада) та Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "МИР" (надалі СТОВ «Мир») про визнання відсутнім у СТОВ «Мир» права оренди земельної ділянки сільськогосподарського призначення, що знаходиться на території Помічнянської сільської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області площею 5,0344 га, кадастровий номер :02:000:9013, та визнання укладеною між Помічнянською міськрадою та ТОВ «Світловодськ-Оріон» додаткової угоди про поновлення строку дії договору оренди вищезазначеної земельної ділянки від 07.05.2018.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив про наявність у нього права на поновлення договору оренди землі, так як в установленому порядку та строк звернувся до орендодавця з документами для продовження договору оренди, продовжує користуватись спірною земельною ділянкою та сплачувати відповідну плату за землю.

Разом з позовом ТОВ «Світловодськ-Оріон» подало до суду заяву про забезпечення позову з вимогами заборонити СТОВ «Мир» використання земельної ділянки сільськогосподарського призначення, яка знаходиться на території Помічнянської сільської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області площею 5,0344 га, кадастровий номер :02:000:9013.

В обґрунтування необхідності забезпечення позову позивач зазначив, що листом від 23.12.2025 виконавчий комітет Помічнянської міської ради повідомив його про припинення договору оренди земельної ділянки (кадастровий номер :02:000:9013, площа 5,0344 га). Підставою для припинення зазначено закінчення строку договору 15.11.2025 та відсутність рішення про його поновлення відповідно до ст.31 Закону України «Про оренду землі». На підставі цього Помічнянська міськрада 11.12.2025 внесла до Державного реєстру речових прав записи про припинення права оренди ТОВ «Світловодськ-Оріон». Крім того, рішенням сесії Помічнянської міськради від 04.12.2025 № 1231 спірну земельну ділянку передано в оренду СТОВ «Мир». Спірна земельна ділянка засіяна позивачем озимими сільськогосподарськими культурами, і у разі невжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони СТОВ «Мир» використовувати її, відповідач також може її засіяти, що призведе до виникнення додаткових судових спорів між сторонами та створює реальну загрозу ускладнення або унеможливлення виконання майбутнього рішення суду у разі поновлення договору на користь позивача.

Ухвалою Господарського суду Кіровоградської області від 12.02.2026 відмовлено у задоволенні заяви ТОВ «Світловодськ-Оріон» про забезпечення позову у справі № 912/293/26.

Постановляючи ухвалу, суд першої інстанції вказав, що запропонований захід є неспівмірним з предметом позову та фактично спрямований на вирішення спору по суті, що суперечить ч.11 ст.137 ГПК України. Суд зазначив, що заборона СТОВ «Мир» використовувати спірну земельну ділянку є прямим втручанням у господарську діяльність відповідача-2 та може призвести до безповоротних негативних наслідків для нього, тоді як позивач не надав належних і допустимих доказів на підтвердження реальної загрози ускладнення або унеможливлення виконання майбутнього рішення суду. Окремо суд звернув увагу, що позивач не довів факту засіву земельної ділянки озимими культурами, зокрема, не обґрунтував неможливість подання інших доказів, крім акту органу місцевого самоврядування, а сама заява не містить обґрунтованих мотивів та доказів існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам позивача до ухвалення рішення у справі. За таких обставин суд дійшов висновку про відсутність підстав для забезпечення позову.

2. Короткий зміст вимог та узагальнені доводи апеляційної скарги

Не погодившись із зазначеною ухвалою, позивач у справі - ТОВ «Світловодськ-Оріон» звернулось до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою на ухвалу Господарського суду Кіровоградської області від 12.02.2026, у якій заявлено вимоги скасувати оскаржувану ухвалу та постановити нове судове рішення, яким заяву про забезпечення позову задовольнити, вжити заходи забезпечення позову та заборонити СТОВ «Мир» використання спірної земельної ділянки.

Апелянт вважає, що суд першої інстанції помилково відмовив у забезпеченні позову, оскільки позивач надав належні докази, а саме: договір надання послуг, акти, податкову накладну на підтвердження того, що спірна земельна ділянка була засіяна озимою пшеницею ще під час дії первинного договору, а невжиття заходів призведе до ускладнення або унеможливлення виконання рішення суду у разі задоволення позову через те, що відповідач-2 може засіяти ділянку та створити додаткові судові спори. Апелянт наголошує, що заборона користування земельною ділянкою на час розгляду справи не є вирішенням спору по суті, а є тимчасовим заходом, спрямованим на збереження існуючого стану, а саме: посівів, та забезпечення ефективного захисту прав позивача. Крім того, на переконання апелянта, заявлений захід не порушує прав відповідача-2, оскільки не позбавляє його права на господарську діяльність взагалі, а лише тимчасово запобігає використанню спірної ділянки до вирішення спору, що узгоджується з практикою Верховного Суду.

В судовому засіданні представник апелянта, підтримуючи доводи апеляційної скарги, зазначив про існування реальної загрози утруднення виконання майбутнього рішення суду у разі задоволення позову. Обґрунтовуючи свою позицію, апелянт стверджує, що, незважаючи на повідомлення Помічнянської міськради про припинення дії договору оренди землі, цей договір вважається поновленим на новий строк, оскільки міська рада протягом одного місяця після закінчення строку договору не заявила своїх заперечень у встановленому законом порядку. На переконання апелянта, договір оренди, укладений згодом між Помічнянською міськорадою та СТОВ «Мир», є недійсним. Крім того, апелянт зазначив, що наразі здійснює вирощування сільськогосподарських культур на спірній земельній ділянці, яка вже засіяна ним озимою пшеницею. Також позивач зазначає, що продовжує сплачувати орендну плату. Представник апелянта висловив припущення, що у разі незабезпечення позову у заявлений спосіб, СТОВ «Мир», користуючись цією земельною ділянкою для ведення власної господарської діяльності, може здійснити на ній посів сільськогосподарських культур, що у випадку подальшого задоволення позову призведе до виникнення додаткових судових спорів щодо права власності на врожай, вирощений на спірній земельній ділянці.

3. Короткий зміст вимог та узагальнені доводи відзиву на апеляційну скаргу

У відзиві на апеляційну скаргу Помічнянська міськрада заперечує проти задоволення апеляційної скарги. Відповідач-1 зазначає, що позивач не має переважного права на поновлення договору оренди через неналежне виконання його умов, зокрема, систематичне порушення строків та розмірів внесення орендної плати у 2023-2025 роках, що підтверджується даними фінансового відділу ради. Крім того, відповідач-1 вказує, що позивач не дотримався встановленої процедури поновлення договору, зокрема, до заяви від 29.09.2025 не додав проєкту додаткової угоди, що визнає сам позивач, вказуючи на направлення угоди лише 15.12.2025, у той час як Помічнянська міськрада двічі, зокрема, 15.10.2025 та 04.12.2025, розглядала питання щодо поновлення договору оренди ТОВ «Світловодськ-Оріон», однак рішення не набрало необхідної кількості голосів, про що позивача було письмово повідомлено у місячний строк.

Щодо забезпечення позову, відповідач-1 наголошує, що заборона СТОВ «Мир» використовувати земельну ділянку є неспівмірним заходом, який фактично вирішує спір по суті до розгляду справи, що прямо суперечить ч.11 ст.137 ГПК України. Звертає увагу, що право оренди СТОВ «Мир» зареєстроване на законних підставах після припинення права оренди позивача у зв`язку із закінченням строку договору 15.11.2025, а твердження позивача про загрозу ускладнення виконання рішення суду вважає припущенням, не підтвердженим належними доказами.

В судовому засіданні представник Помічнянської міськради, заперечуючи проти доводів апеляційної скарги, зазначила, що оскаржувана ухвала Господарського суду Кіровоградської області прийнята у повній відповідності до норм чинного законодавства. На думку відповідача-1, обраний заявником захід забезпечення позову є неспівмірним з предметом позову, оскільки його задоволення фактично призвело б до часткового вирішення спору по суті, що є неприпустимим. Представник відповідача-1 також зазначила, що апелянт помиляється щодо поновлення дії попереднього договору оренди, оскільки наразі діє новий договір оренди, укладений між Помічнянською міськрадою та СТОВ «Мир», який зареєстрований в установленому законом порядку, а тому існує законний орендар, якому неможливо заборонити користуватися орендованою земельною ділянкою. Крім того, представник відповідача-1 наголосила, що заявником мають бути належним чином доведені ризики неможливості виконання рішення суду у майбутньому, чого зроблено не було.

Від СТОВ «Мир» надійшли заперечення проти апеляційної скарги, які мотивовані тим, що позивач не довів наявності передбачених ст.136 ГПК України підстав для забезпечення позову, зокрема, ризику істотного ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду, а заявлений захід забезпечення позову у вигляді заборони орендарю вчиняти дії на земельній ділянці є непропорційним, оскільки такий захід блокує господарську діяльність відповідача-2 та порушує баланс інтересів сторін, а тому не відповідає вимогам ч.3 ст.137 ГПК України. Також відповідач-2 звертає увагу, що позивач не ініціював питання зустрічного забезпечення згідно зі ст.141 ГПК України, що створює ризик значних збитків для відповідача-2 без відповідної компенсації.

4. Процедура апеляційного провадження

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.02.2026, для розгляду даної апеляційної скарги визначено колегію суддів Центрального апеляційного господарського суду у складі: головуючого судді Демчини Т.Ю. (доповідач), суддів Кучеренко О.І., Стефанів Т.В.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 24.02.2026 апеляційну скаргу залишено без руху та надано апелянту строк для усунення допущених при поданні апеляційної скарги недоліків.

ТОВ «Світловодськ-Оріон» подало до Центрального апеляційного господарського суду заяву про усунення недоліків, якою усунуто недоліки апеляційної скарги в повному обсязі.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 04.03.2026 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВ «Світловодськ-Оріон» на ухвалу Господарського суду Кіровоградської області від 12.02.2026 за наслідками розгляду заяви про забезпечення позову у справі № 912/293/26; розгляд скарги призначено у судовому засіданні на 07.04.2026 та витребувано з Господарського суду Кіровоградської області матеріали вказаної справи за заявою про забезпечення позову.

16.03.2026 матеріали оскарження ухвали Господарського суду Кіровоградської області від 12.02.2026 від у справі № 912/293/26 надійшли до Центрального апеляційного господарського суду.

31.03.2026 від ТОВ «Світловодськ-Оріон» надійшла заява про участь його представника у судовому засіданні в режимі відеоконференції, яка ухвалою суду від 31.03.2026 задоволена.

03.04.2026 від Помічнянської міськради надійшло клопотання про участь її представника у судових засіданнях з розгляду даної справи в режимі відеоконференції, яке ухвалою суду від 03.04.2026 задоволено.

06.04.2026 від Помічнянської міськради надійшли пояснення у справі № 912/293/26.

07.04.2026 від СТОВ «Мир» надійшли заперечення проти апеляційної скарги, у яких, зокрема, заявлене клопотання про розгляд справи без участі сторони відповідача-2.

В судовому засіданні 07.04.2026 проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

5. Встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини справи та визначені відповідно до них правовідносини

У лютому 2026 року ТОВ «Світловодськ-Оріон» звернулось до Господарського суду Кіровоградської області з позовом до Помічнянської міськради та СТОВ «Мир» про визнання відсутнім у СТОВ «Мир» права оренди земельної ділянки сільськогосподарського призначення, розташованої на території Помічнянської сільської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області, площею 5,0344 га, кадастровий номер :02:000:9013, та визнання укладеною між Помічнянською міськрадою та ТОВ «Світловодськ-Оріон» додаткової угоди про поновлення строку дії договору оренди землі від 07.05.2018 щодо вказаної земельної ділянки.

Разом з позовом ТОВ «Світловодськ-Оріон» подало до суду заву про забезпечення позову, у якій заявлено вимогу вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони СТОВ «Мир» використання земельної ділянки сільськогосподарського призначення, що знаходиться на території Помічнянської сільської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області, площею 5,0344 га, кадастровий номер :02:000:9013.

На підтвердження викладених у заяві обставин ТОВ «Світловодськ-Оріон» до заяви про забезпечення додало наступні докази (копії): договір про надання послуг; калькуляцію вартості послуг; акт наданих послуг; податкову накладну.

Відповідно до договору про надання послуг № 29/2025 від 01.09.2025, укладеного між ТОВ «Рівне Агро-Плюс» та ТОВ «Світловодськ-Оріон», ТОВ «Рівне Агро-Плюс» зобов`язалось виконати за плату ТОВ «Світловодськ-Оріон» комплекс сільськогосподарських робіт, які має розпочати з моменту підписання даного договору та здати за актом приймання-передачі робіт.

До договору сторонами погоджена калькуляція вартості послуг на земельних ділянках загальною площею 20,78 га з кадастровими номерами: :02:000:9027 площею 2,0038 га; :02:000:9026 площею 4,1808 га; :02:000:9024 площею 4,7584га; :02:000:9013 площею 5,0344 га; :02:000:9012 площею 4,8038 га загальною вартістю 28606,58 грн.

Згідно з актом надання послуг № 274 від 30.09.2025, ТОВ «Рівне Агро-Плюс» надало ТОВ «Світловодськ-Оріон» послуги, а саме: посів з добривами на земельній ділянці площею 20,78 грн загальною вартістю 28606,58 грн.

Відповідно до квитанції № 1, ТОВ «Рівне Агро-Плюс» зареєстровано податкову накладну № 52 від 30.09.2025 щодо наданих послуг ТОВ «Сітловодськ-Оріон» на загальну суму 28606,58 грн.

Згідно зі ст.136 ГПК України, господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.137 ГПК України, позов, зокрема, забезпечується забороною відповідачу вчиняти певні дії.

За приписами ч.11 ст.137 ГПК України, не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Згідно з п.2 ч.1 ст.138 ГПК України, заява про забезпечення позову подається одночасно з пред`явленням позову - до суду, до якого подається позовна заява, за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом.

Пунктом 6 ч.1 ст.139 ГПК України передбачено, що заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення.

6. Оцінка аргументів учасників справи і висновків суду першої інстанції

Заслухавши пояснення представників апелянта та відповідача-1, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлених місцевим господарським судом обставин справи та правильність їх юридичної оцінки, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Об`єктом апеляційного оскарження є ухвала місцевого господарського суду, якою відмовлено у вжитті заходів забезпечення позову у виді заборони відповідачу використовувати спірну земельну ділянку.

Предметом апеляційного оскарження є висновки місцевого господарського суду про відсутність правових підстав для вжиття запропонованого позивачем заходу забезпечення позову, а також додержання норм процесуального права під час постановлення оскаржуваної ухвали.

Одним з механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту є передбачений національним законодавством України інститут вжиття заходів до забезпечення позову.

Згідно зі ст.136 ГПК України, господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Відповідно до п.2 ч.1 ст.137 ГПК України, позов забезпечується, зокрема, забороною відповідачу вчиняти певні дії.

Звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову, позивач повинен обґрунтувати причини звернення з такою заявою та надати суду докази наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову.

У даній справі позивач звернувся до суду з позовом немайнового характеру, заявивши вимоги про визнання відсутнім у СТОВ «Мир» права оренди земельної ділянки сільськогосподарського призначення, розташованої на території Помічнянської сільської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області, площею 5,0344 га, кадастровий номер :02:000:9013, та визнання укладеною між Помічнянською міськрадою та ТОВ «Світловодськ-Оріон» додаткової угоди про поновлення строку дії договору оренди вказаної земельної ділянки. Підставою позову, як вбачається зі змісту позовної заяви, є порушення переважного права позивача на поновлення договору оренди землі.

Оскільки позивач звернувся до суду з позовною вимогою немайнового характеру, судове рішення у разі задоволення якої не вимагатиме примусового виконання, у даному випадку не має взагалі застосовуватись та досліджуватись така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, натомість має застосовуватись та досліджуватись така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду. В таких немайнових спорах має досліджуватись, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, зокрема, чи зможе позивач їх захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду (аналогічну правову позицію викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 24.04.2024 у справі № 754/5683/22, об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 16.08.2018 у справі № 910/1040/18).

Господарський суд не повинен вживати таких заходів до забезпечення позову, які фактично є тотожними задоволенню заявлених вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову, заявник повинен обґрунтувати причини звернення з такою заявою та надати суду докази наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову.

Апелянт стверджує, що суд першої інстанції помилково кваліфікував заборону відповідачу-2 використовувати спірну земельну ділянку як таку, що має ознаки часткового вирішення спору по суті, оскільки цей захід має виключно тимчасовий характер та спрямований на збереження існуючого стану земельної ділянки на час розгляду справи. На обґрунтування цієї позиції апелянт посилається на постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 04.09.2024 у справі № 915/249/24, від 10.10.2023 у справі № 916/1086/23, від 13.09.2023 у справі № 910/11678/22.

Колегія суддів не приймає ці доводи апелянта з огляду на таке.

Предметом позову у справі № 912/293/26 є визнання відсутнім права оренди земельної ділянки у відповідача-2 та визнання укладеною додаткової угоди про поновлення договору оренди землі з позивачем. За своєю правовою природою ці вимоги спрямовані на встановлення факту припинення права оренди однієї особи та наявності права оренди у іншої особи.

Захід забезпечення позову, про вжиття якого заявлено позивачем, а саме: заборона відповідачу-2 використовувати спірну земельну ділянку - фактично спрямований на тимчасове усунення відповідача-2 від володіння та користування спірною земельною ділянкою, тобто на досягнення того правового результату, якого позивач прагне досягти в результаті задоволення позову - усунення іншого орендаря зі спірної земельної ділянки.

На переконання колегії суддів апеляційного господарського суду, заборона відповідачу-2 використовувати земельну ділянку, орендарем якої на час вирішення зави про забезпечення позову він є на підставі договору оренди, укладеного з відповідачем-1, державна реєстрація якого проведена у встановленому законом порядку, означає втручання у виконання сторонами цього договору своїх зобов`язань, що, в свою чергу, ставить під сумнів правомірність такого договору до вирішення спору по суті. Такий захід забезпечення позову фактично підмінює собою судове рішення у справі, оскільки ще до встановлення судом наявності чи відсутності підстав для поновлення договору оренди з позивачем та визнання відсутнім права оренди відповідача-2, позивач фактично домагається усунення відповідача-2 від користування нерухомим майном.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 18.05.2021 у справі № 914/1570/20, зазначивши про заявлення позивачем в порушення ч.11 ст.137 ГПК України заходів забезпечення позову, які за своїм змістом є тотожними позовним вимогам, зауважила, що розгляд справи по суті - це безпосередньо вирішення спору судом з винесенням відповідного рішення, у свою чергу забезпечення позову - це вжиття заходів щодо охорони інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, і такі заходи здійснюються до вирішення справи по суті з метою створення можливості реального та ефективного виконання рішення суду.

Колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що вжиття заходу забезпечення позову у вигляді заборони відповідачу-2 використовувати спірну земельну ділянку має ознаки часткового вирішення спору по суті.

Крім тотожності заходів забезпечення позову позовним вимогам, колегія суддів також звертає увагу на необхідність при розгляді заяви про забезпечення позову дотримуватися збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу, запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу, а також вимог щодо співвідношення права (інтересу), про захист якого просить заявник, з можливими майновими наслідками із заборони відповідачеві чи іншим особам вчиняти певні дії на спірних земельних ділянках, з урахуванням того, що обрані заходи до забезпечення позову не повинні мати наслідком повне припинення господарської діяльності суб`єкта господарювання, якщо така діяльність, у свою чергу, не призводитиме до погіршення стану належного відповідачеві майна чи зниження його вартості.

Відповідно до вимог заяви про забезпечення позову, позивач просить суд заборонити відповідачу-2 користуватися спірною земельною ділянкою. Суд звертає увагу на те, що відповідач-2, як і позивач, є сільськогосподарським підприємством, а отже, основною метою укладення договору оренди спірної земельної ділянки є вирощування на ній сільськогосподарських культур. При цьому суд враховує, що на момент розгляду заяви про забезпечення позову триває весняний період, який є початком активного сезону польових робіт. За таких обставин заборона відповідачу-2 користуватися орендованою земельною ділянкою у вказаний період неминуче спричинить останньому значних збитків, оскільки він втратить можливість своєчасно здійснити необхідні агротехнічні заходи до набрання законної сили судовим рішенням у даній справі, зокрема, може не встигнути обробити земельну ділянку, провести посів або інші польові роботи, що негативно позначиться на його господарській діяльності. Обрані позивачем у заяві про забезпечення позову заходи передбачають припинення будь-якої господарської діяльності відповідача-2 на спірній земельній ділянці до вирішення спору у даній справі по суті, у той час як у матеріалах справи відсутні докази того, що така діяльність могла призвести до погіршення спірної земельної ділянки чи пошкодження наявного на них майна позивача, і останній в обґрунтування позову та заяви про вжиття заходів до його забезпечення не посилається на вчинення відповідачем таких дій.

Колегія суддів апеляційного господарського суду вважає, що заборона відповідачу-2 користуватися земельною ділянкою на підставі наразі чинного договору оренди могла бути допустимим заходом забезпечення позову лише у випадках, коли б існувала реальна загроза того, що невжиття такого заходу може призвести до знищення або пошкодження земельної ділянки, або до втрати можливості захисту прав позивача на користування земельною ділянкою в межах одного судового провадження без нових звернень до суду.

Проте, у даній справі позивач не довів існування такої реальної загрози. Твердження позивача про те, що спірна земельна ділянка була засіяна озимою пшеницею із залученням ТОВ «Рівне Агро Плюс» та що існує загроза знищення цих посівів з боку відповідача-2, апеляційний суд вважає не доведеним, оскільки акт обстеження конкретної земельної ділянки в матеріалах відсутній, а надані позивачем докази: договір надання послуг № 29/2025 від 01.09.2025, акт наданих послуг від 30.09.2025 не підтверджують, що фактично посіви були здійснені саме на спірній земельній ділянці.

Згідно з правовими позиціями Верховного Суду, викладеними, зокрема, у постановах від 24.05.2023 у справі № 906/1162/22, від 29.06.2023 у справі № 925/1316/22, від 13.12.2023 у справі № 921/290/23, від 04.09.2024 у справі № 915/249/24, обранням належного, такого, що відповідає предмету спору, заходу забезпечення позову забезпечується дотримання принципу співмірності виду заходу забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами, чим врешті досягаються: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову та, як наслідок, ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників провадження у справі або осіб, що не є учасниками цього судового процесу.

Колегія суддів враховує, що у даному випадку відсутній прямий зв`язок між метою вжиття заходів забезпечення позову та заявленими позивачем позовними вимогами. Захист майнових інтересів позивача на посіви на земельній ділянці у разі задоволення даного позову може бути здійснений у загальному порядку шляхом подання окремого позову про відшкодування збитків або про витребування майна, зокрема, врожаю, з чужого незаконного володіння. Натомість невжиття зазначених у заяві позивача заходів забезпечення позову не призведе до необхідності звертатись до суду з новим позовом для захисту своїх прав на користування земельною ділянкою.

При цьому колегія суддів вважає нерелевантними до спірних правовідносин у даній справі наведені в апеляційній скарзі висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 04.09.2024 у справі № 915/249/24, від 10.10.2023 у справі № 916/1086/23, від 13.09.2023 у справі № 910/11678/22, в обґрунтування можливості застосування у земельних спорах такого заходу забезпечення позову, як тимчасової заборони відповідачу користування нерухомим майном. У справі № 915/249/24 позивач, який заявляв про вжиття заходів забезпечення позову, був чинним орендарем спірної земельної ділянки; в усіх наведених справах позивачі заявляли про застосування такого заходу забезпечення позову, як заборона проведення будівельних робіт на спірних земельних ділянках, і зведення нового нерухомого майна об`єктивно могло ускладнити виконання майбутнього судового рішення. Натомість у даній справі такі обставини відсутні.

Отже, висновок суду першої інстанції про те, що позивачем не надано доказів на підтвердження обставин, з якими закон пов`язує доцільність застосування заходів забезпечення позову, є правильним.

7. Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

За змістом ст.236 ГПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.275 ГПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Згідно зі ст.276 ГПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, колегія суддів Центрального апеляційного господарського суду дійшла висновку, що суд першої інстанції повно та всебічно з`ясував обставини справи, надав належну оцінку доводам заявника і поданим доказам та ухвалив рішення з правильним застосуванням норм матеріального і процесуального права. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків місцевого господарського суду та не можуть бути підставою для скасування постановленої ним ухвали про відмову у задоволенні заяви про вжиття заходів забезпечення позову.

За таких обставин та з урахуванням меж розгляду апеляційної скарги в порядку ст.269 ГПК України, апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а оскаржувана ухвала підлягає залишенню без змін.

8. Розподіл судових витрат

Відповідно до положень ст. 129 ГПК України, витрати апелянта щодо сплати судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на апелянта.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 129, 136-140, 269, 270, 271, 275, 276, 281-284, 287 ГПК України, Центральний апеляційний господарський суд

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «СВІТЛОВОДСЬК-ОРІОН» на ухвалу Господарського суду Кіровоградської області від 12.02.2026 у справі №912/293/26 залишити без задоволення.

Ухвалу Господарського суду Кіровоградської області від 12.02.2026 у справі № 912/293/26 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення. Право касаційного оскарження, строк на касаційне оскарження та порядок подання касаційної скарги передбачено ст.ст.286-289 ГПК України.

Повна постанова складена 20 квітня 2026 року.

Головуючий суддя Т.Ю.Демчина

Судді О.І.Кучеренко

Т.В.Стефанів