ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"27" квітня 2026 р. м. Черкаси Справа № 925/334/26

Господарський суд Черкаської області у складі судді Зарічанської З.В., розглянувши заяву Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Зернова компанія "Хорс" про забезпечення позову у справі

за позовом Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Зернова компанія "Хорс",

до відповідача 1. - Мокрокалигірської сільської ради,

до відповідача 2. - Фермерського господарства "Обрії",

про встановлення земельного сервітуту та визначення істотних умов земельного сервітуту,

УСТАНОВИВ:

12.03.2026 до Господарського суду Черкаської області надійшла позовна заява Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Зернова компанія "Хорс" (далі - СТОВ "Зернова компанія "Хорс") до відповідача 1. - Мокрокалигірської сільської ради, відповідача 2. - Фермерського господарства "Обрії" (далі - ФГ "Обрії") з вимогами:

- встановити на користь СТОВ "Зернова компанія "Хорс" земельний сервітут відносно частини земельної ділянки, площею 0,0376 га, кадастровий номер :03:002:0039, яка розташована на території Мокрокалигірської сільської ради, за межами населеного пункту с. Ступичне Звенигородського району Черкаської області та належить Мокрокалигірській сільській раді Звенигородського району Черкаської області;

- визначити істотні умовами земельного сервітуту: власник земельної ділянки Мокрокалигірська сільська рада; особа, на корись якої встановлюється сервітут СТОВ "Зернова компанія "Хорс"; площа частини земельної ділянки, що передається під сервітут - 0,0376 га, кадастровий номер :03:002:0039, яка розташована на території Мокрокалигірської сільської ради, за межами населеного пункту с. Ступичне Звенигородського району Черкаської області та належить Мокрокалигірській сільській раді Звенигородського району Черкаської області з призначенням: на право проходу та проїзду по земельній ділянці для забезпечення можливості виконувати СТОВ "Зернова компанія "Хорс" під`їзду від будівлі вагової (яка належить Товариству на праві власності), розташованої на земельній ділянці кадастровий номер :03:002:0042, до будівлі зерносховища (яке належить товариству на праві власності), розташованої на земельній ділянці кадастровий номер :03:002:0041 (код 07.02 "Право проїзду на транспортному засобі по наявному шляху"); плата за встановлення та користування сервітутом - у розмірі річної плати 10 (десять) відсотків від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що розраховується пропорційно до площі на яку буде встановлений сервітут, а саме 0,0376 га. Плата за встановлення сервітуту сплачується рівними 1/12 частинами впродовж року, не пізніше 30 числа наступного за звітним місяця; строк дії сервітуту - 01.08.2048 року; межі та конфігурація земельного сервітуту - відповідно до кадастрового плану сервітуту земельної ділянки, розробленого ТОВ "Землеустрій та оцінка" (згідно технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж частини земельної ділянки, на яку пропонується поширити право сервітуту від 22.12.2025 року).

Ухвалою від 23.03.2026 суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначив на 20.04.2026 о 15:30.

У зв`язку із оголошенням повітряної тривоги, зокрема на території Черкаського району Черкаської області у період часу з 15:24 до 16:08, судове засідання 20.04.2026 не відбулося.

Ухвалою від 20.04.2026 суд підготовче засідання у справі № 925/334/26 призначив на 27.04.2026 о 16:00.

24.04.2026 позивач подав заяву про забезпечення позову з вимогами:

- зобов`язати ФГ "Обрії" забезпечити СТОВ "Зернова компанія "Хорс" безперешкодний проїзд через земельну ділянку кадастровий номер: :03:002:0039, яка використовується відповідачем 2., як єдиний можливий шлях доступу до земельної ділянки позивача кадастровий номер: :03:002:0041 та розташованого на ній зерносховища;

- заборонити ФГ "Обрії" вчиняти будь-які дії, спрямовані на обмеження або унеможливлення проїзду СТОВ "Зернова компанія "Хорс" через земельну ділянку кадастровий номер: :03:002:0039, зокрема шляхом встановлення, закриття або використання шлагбаумів, огорож, технічних засобів чи інших перешкод, які блокують доступ до земельної ділянки позивача кадастровий номер: :03:002:0041.

27.04.2026 ФГ "Обрії" подало заперечення на заяву про забезпечення позову з вимогою відмовити повністю у задоволенні заяви про забезпечення позову СТОВ "Зернова компанія "Хорс" у справі №925/334/26.

Розглянувши подану заяву суд зазначає таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 136 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом. (ч. 2 ст. 136 ГПК України)

За правилами чинного ГПК України, забезпечення позову є засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, що полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судових актів. При цьому сторона, яка звертається із заявою про забезпечення позову, повинна обґрунтувати потребу звернення із такою заявою.

Метою вжиття заходів забезпечення позову є уникнення можливого порушення у майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при примусовому виконанні, у випадку задоволення позову.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання (постанова Великої Палати Верховного Суду від 15.09.2020 у справі № 753/22860/17).

Суд враховує, що відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 137 ГПК України, позов забезпечується забороною відповідачу вчиняти певні дії.

Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (ч. 4 ст. 137 ГПК України).

Забезпечення позову є засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, що полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судових актів. При цьому сторона, яка звертається із заявою про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення з такою заявою. Подібний висновок викладений у постанові Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.03.2023 у справі № 905/448/22.

Метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, зокрема, задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересів), про захист яких просить заявник, із вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачу вчиняти певні дії.

При цьому сторона, яка звертається із заявою про забезпечення позову, повинна обґрунтувати необхідність забезпечення позову, що полягає у доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення питання про забезпечення позову.

Оскільки у цій справі заявник звернувся до суду з вимогами немайнового характеру, то має застосовуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду. При цьому в таких немайнових спорах має досліджуватися, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, зокрема, чи зможе позивач їх захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду (така позиція викладена у постановах Верховного Суду від 16.08.2018 у справі № 910/1040/18, від 15.01.2020 у справі № 915/1912/19 та від 11.02.2021 у справі № 915/1185/20).

Обранням належного, відповідно до предмета спору, заходу забезпечення позову дотримується принцип співвіднесення виду заходу забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами, чим врешті досягаються: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову та, як наслідок, ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників провадження у справі або осіб, що не є учасниками цього судового процесу. При цьому сторона, яка звертається із заявою про забезпечення позову, повинна обґрунтувати необхідність забезпечення позову, що полягає у доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення питання про забезпечення позову (постанова Верховного Суду від 16.11.2023 у справі №921/333/23).

Конкретний захід забезпечення позову буде домірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу (постанова Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 у справі № 381/4019/18).

Отже, у кожному конкретному випадку, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суду належить встановити наявність реальної загрози ефективному захисту порушених чи оспорюваних прав та інтересів позивача, за захистом яких він звернувся/має намір звернутися до суду, а також наявність обставин, які свідчать про те, що в разі невжиття таких заходів можуть виникнути перешкоди для виконання рішення суду у разі задоволення позову.

При цьому суд наголошує, що метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачеві ефективний захист його порушених чи оспорюваних прав та інтересів, за захистом яких він звернувся/має намір звернутися до суду, а також реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

В обґрунтування поданої заяви позивач зазначає, що станом на момент подання даного клопотання відповідачем 2. вчинено дії, спрямовані на повне блокування доступу позивача до належного йому майна. Зокрема, на земельній ділянці з кадастровим номером :03:002:0039, через яку здійснюється єдиний можливий доступ до земельної ділянки позивача з кадастровим номером :03:002:0041, відповідачем 2. створено штучні перешкоди для проїзду транспортних засобів, а саме: встановлено шлагбаум, який повністю перекриває в`їзд на територію; розміщено бетонну перегородку (блок), що унеможливлює рух транспортних засобів з протилежного боку.

Вказані обставини, за твердженням позивача, підтверджуються фотоматеріалами, долученими до даного клопотання, на яких зафіксовано фактичне перекриття під`їзного шляху шлагбаумом та наявність бетонної перешкоди, розташованої безпосередньо на проїзній частині дороги. В результаті таких дій відповідача 2. повністю унеможливлено будь-який проїзд транспортних засобів, у тому числі великогабаритного транспорту (зерновозів), що є необхідним для здійснення господарської діяльності позивача.

Таким чином, позивач стверджує, що він фактично позбавлений доступу до земельної ділянки кадастровий номер :03:002:0041 та розташованого на ній зерносховища, що унеможливлює використання майна за його цільовим призначенням.

Такі дії відповідача 2., за твердженням заявника, мають ознаки самоуправства та свідчать про очевидне, грубе та триваюче порушення прав позивача, що обумовлює необхідність негайного застосування заходів забезпечення позову.

Позивач зауважує, що СТОВ "Зернова компанія "Хорс" є сільськогосподарським товаровиробником, діяльність якого має сезонний характер. У період збиральної кампанії (вересень - грудень) забезпечення безперешкодного доступу до зерносховища є критично необхідним. Невжиття заходів забезпечення позову призведе до: неможливості транспортування врожаю; втрати або псування вирощеної сільськогосподарської продукції; значних матеріальних збитків. Крім того, дії ФГ "Обрії", на думку позивача, свідчать про очевидну недобросовісність, оскільки він не лише заперечує проти встановлення сервітуту але й фактично фізично перешкоджає доступу до майна позивача. А також одночасно ініціює процесуальні дії, спрямовані на затягування розгляду справи (призначення повторної експертизи).

У свою чергу, заперечуючи проти заяви про забезпечення позову відповідач 2. зазначає, що такими твердженнями позивач фактично вводить суд в оману, оскільки:

- позивач не надає належних графічних матеріалів, які б підтверджували, що встановлено обмежувальні засоби на частинах земельних ділянок, що стосуються предмету спору;

- встановлені на орендованій відповідачем 2. земельній ділянці обмежувачі руху не перешкоджають руху загалом, завдяки своїй вільній конструкції, яка передбачає можливість доступу без механічного чи то електронного ключа та просто відмикаються механічними рухами, без використання замків;

- доступ до будівель позивача можливий через інший заїзд, який доступний, не містить обмежень для проїзду у вигляді шлагбауми чи то іншого, хоча теж пролягає через орендовану відповідачем 2. земельну ділянку.

Відповідач 2. стверджує, що у позивача відсутні ризики про які він стверджує, оскільки:

- доступ до будівель позивача можливий через інші заїзди, деякі з них хоча й проходять через орендовану відповідачем 2. земельну ділянку, але доступні до використання третіми особами;

- чинне процесуальне законодавство передбачає заборону встановлення заходів забезпечення позову, які фактично за своєю суттю є вирішенням самого спору по суті;

- позивач не стверджує та не надає доказів того, що встановлені обмежувачі доступу на шляхах під`їзду до його будівель взагалі пов`язані із предметом спору - сервітуту щодо частини земельної ділянки між його будівлями.

На підтвердження викладених у заяві обставин позивач додав до заяви фото встановленого шлагбауму та бетонної перегородки на відкритій місцевості, без жодних ідентифікуючих ознак щодо дати їх створення, місця здійснення фото.

При цьому позивач не надав суду жодних доказів на підтвердження того, що встановлення шлагбауму та бетонної перегородки на земельній ділянці, яка на праві оренди належить відповідачу 2. в майбутньому у випадку задоволення судом позову ускладнить чи унеможливить ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Суд враховує, що шлагбаум не має фундаменту, його встановлення не потребує облаштування глибокого фундаменту, який пов`язує його з землею на постійній основі та він встановлюється тимчасово і підлягає демонтажу.

З викладеного випливає, що заявлені позивачем способи забезпечення позову за змістом не відповідають меті забезпечення позову, оскільки останнім не доведено, що встановлення шлагбауму та бетонної перегородки на земельній ділянці відповідача 2., яка перебуває в оренді останнього, вплине на можливість реального та ефективного виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача.

Під час вирішення питання щодо забезпечення позову, обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду клопотання про забезпечення позову.

Розгляд справи по суті - це безпосередньо вирішення спору судом з винесенням відповідного рішення, у свою чергу забезпечення позову - це вжиття заходів щодо охорони інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача. Такі заходи здійснюються до вирішення справи по суті з метою створення можливості реального та ефективного виконання рішення суду.

Водночас суд зауважує, що предметом позову у справі є вимога позивача про встановлення на його користь земельного сервітуту відносно частини земельної ділянки, площею 0,0376 га, кадастровий номер :03:002:0039, яка розташована на території Мокрокалигірської сільської ради, за межами населеного пункту с. Ступичне Звенигородського району Черкаської області та належить Мокрокалигірській сільській раді Звенигородського району Черкаської області із визначенням його істотних умов.

З викладеного випливає, що результат вирішення питання за заявою про забезпечення позову (оскільки зобов`язання відповідача 2. забезпечити позивачу безперешкодний проїзд через земельну ділянку, яка на праві оренди належить відповідачу 2., за своїм визначенням і є земельним сервітутом) збігається із позовною вимогою за своїми бажаними для позивача наслідками, які повинні настати ще до вирішення спору по суті.

За правилами ч. 11 ст. 137 ГПК України не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Дана вимога ГПК України буде безумовно порушена, якщо обрані позивачем заходи забезпечення позову будуть задоволені.

Отже, заявником не доведено, що невжиття відповідних заходів забезпечення позову призведе до істотного ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду або ефективного захисту його прав у межах цього провадження без необхідності звернення до суду з новими вимогами. У сукупності викладене свідчить, що заявлені позивачем заходи забезпечення позову спрямовані не на забезпечення ефективного захисту прав, а на фактичне втручання у розпорядження відповідачем 2. належною йому на праві оренди земельною ділянкою та попереднє вирішення спору по суті, що є неприпустимим у розумінні ст. 136, 137 ГПК України.

Суд зазначає, що під час вирішення питання про наявність підстав для забезпечення позову, обов`язок по доведенню та обґрунтуванню наявності очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача, обґрунтованості та невідворотності додаткових зусиль і витрат у майбутньому, покладається саме на заявника.

Керуючись ст. 136-140, 234-235, 255 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Зернова компанія "Хорс" про забезпечення позову відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Північного апеляційного господарського суду протягом десяти днів з дня її підписання.

Копії ухвали надіслати сторонам за допомогою системи "Електронний суд".

Суддя Зоя ЗАРІЧАНСЬКА