УХВАЛА

20 квітня 2026 року

м. Київ

cправа № 909/679/24

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Жукова С.В. - головуючого, Огородніка К.М., Погребняка В.Я.,

розглянувши матеріали касаційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг»

на постанову Західного апеляційного господарського суду від 05.03.2026

у справі № 909/679/24

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробниче торгівельне об`єднання "Український національний продукт"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Костанза"

про банкрутство,-

ВСТАНОВИВ:

Як встановлено судом першої інстанції, 14.10.2025 Товариство з обмеженою відповідальністю "Виробниче торгівельне об`єднання "Український національний продукт" подало скаргу вх.№ 16818/25. 10.11.2025 Товариство з обмеженою відповідальністю "Виробниче торгівельне об`єднання "Український національний продукт" подало уточнену скаргу вх.№ 18351/25. В поданій скарзі ініціюючий кредитор просив суд відсторонити арбітражного керуючого Ткаченка Дениса Володимировича; розпорядником майна ТОВ "Костанза" призначити арбітражного керуючого Глеваського Віталія Васильовича; вжити заходи до забезпечення вимог кредиторів до їх скасування: припинити повноваження керівника та виконавчих органів ТОВ "Костанза"; покласти виконання обов`язків керівника ТОВ "Костанза" на розпорядника майна у справі № 909/679/24 арбітражного керуючого Глеваського Віталія Васильовича; після внесення до Державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань відомостей відносно призначеного розпорядника майна та керівника ТОВ "Костанза" (виконуючого обов`язки керівника), заборонити державним реєстраторам будь-яких органів (місцевого самоврядування, виконавчих комітетів, місцевих державних адміністрацій, акредитованих підприємств, Міністерства юстиції України), зокрема але не виключно, виконавчим органам сільських, селищних та міських рад, а також нотаріусам, посадовим особам та особам, уповноваженим на виконання функцій державних реєстраторів, які мають відповідні повноваження щодо внесення відомостей та/або змін до відомостей, що містяться у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб та громадських формувань, державними реєстраторами юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців, що перебувають у трудових відносинах із суб`єктом державної реєстрації/суб`єктом державної реєстрації прав, посадовим особам Міністерства юстиції, його територіальних органів, включеними до затвердженого Міністерством юстиції переліку державних реєстраторів та посадових осіб, якими в умовах воєнного стану проводиться державна реєстрація, нотаріусами, включеними до затвердженого Міністерством юстиції переліку нотаріусів, якими в умовах воєнного стану вчиняються нотаріальні дії щодо цінного майна, проводити реєстраційні дії відносно ТОВ "Костанза" щодо керівника (директора, виконуючого обов`язки керівника) юридичної особи, а також відомостей про інших осіб, які можуть вчиняти дії від імені юридичної особи, у тому числі підписувати договори, місцезнаходження юридичної особи, внесення змін до установчих документів, перереєстрацію, реорганізацію будь-яким шляхом, реєстрацію припинення діяльності, зміну розміру статутного капіталу, проводити передачу реєстраційної справи Товариства, окрім внесення змін до відомостей що містяться у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб та громадських формувань, державними реєстраторами юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців на підставі цієї ухвали в частині призначення розпорядника майна та керівника (виконуючого обов`язки керівника), а також внесення змін на підставі управлінських рішень розпорядника майна - виконуючого обов`язки керівника, що стосуються діяльності відокремлених структурних підрозділів Товариства; визначити, що заходи забезпечення вимог кредиторів діють до дня введення процедури санації і призначення керуючого санацією або до прийняття постанови про визнання боржника банкрутом, відкриття ліквідаційної процедури і призначення ліквідатора, або до закриття провадження у справі.

10.11.2025 кредитор ТОВ "Львів Вуглепром" подав аналогічну за змістом скаргу вх.№9843/25.

Ухвалою Господарського суду Івано-Франківської області від 11.11.2025 у справі №909/679/24 відмовлено у задоволенні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробниче торгівельне об`єднання "Український національний продукт" вх.№ 18351/25 від 10.11.2025. Відмовлено у задоволенні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Львів Вуглепром" вх.№9843/25 від 10.11.2025.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, ТОВ "Виробниче торгівельне об`єднання "Український національний продукт" подало апеляційну скаргу, у якій скаржник просив скасувати ухвалу Господарського суду Івано-Франківської області від 11.11.2025 у справі №909/679/24, якою відмовлено у задоволенні скарги ТОВ "Виробниче торгівельне об`єднання "Український національний продукт", відсторонити арбітражного керуючого Ткаченка Дениса Володимировича від виконання обов`язків розпорядника майна ТОВ "Костанза", розпорядником майна ТОВ "Костанза" призначити арбітражного керуючого Глеваського Віталія Васильовича, вжити заходи до забезпечення вимог кредиторів до їх скасування.

Постановою Західного апеляційного господарського суду від 05.03.2026 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробниче торгівельне об`єднання "Український національний продукт" б/н від 20.11.2025 (вх. №01-05/3410/25 від 20.11.2025) - задоволено частково. Ухвалу Господарського суду Івано-Франківської області від 11.11.2025 у справі №909/679/24 в частині відмови у задоволенні скарги від 14.10.2025 (вх. №16818/25 від 14.10.2025) Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробниче торгівельне об`єднання "Український національний продукт" із врахуванням уточнень від 07.11.2025 (вх. №18351/25 від 10.11.2025), а саме: в частині відмови у задоволенні скарги про відсторонення арбітражного керуючого Ткаченко Д.В. від виконання обов`язків розпорядника майна ТОВ "Костанза" та призначення розпорядником майна ТОВ "Костанза" арбітражного керуючого Глеваського Віталія Васильовича скасовано. В цій частині прийнято нове рішення, яким скаргу від 14.10.2025 (вх. №16818/25 від 14.10.2025) ТОВ "Виробниче торгівельне об`єднання "Український національний продукт" із врахуванням уточнень б/н від 07.11.2025 (вх. №18351/25 від 10.11.2025), в частині вимог про відсторонення арбітражного керуючого Ткаченко Д.В. від виконання обов`язків розпорядника майна ТОВ "Костанза" та призначення розпорядником майна ТОВ "Костанза" арбітражного керуючого Глеваського Віталія Васильовича задоволено. Відсторонено арбітражного керуючого Ткаченка Дениса Володимировича від виконання обов`язків розпорядника майна ТОВ "Костанза". Розпорядником майна ТОВ "Костанза" призначено арбітражного керуючого Глеваського Віталія Васильовича. Зобов`язано арбітражного керуючого Ткаченка Дениса Володимировича передати розпоряднику майна ТОВ "Костанза" арбітражному керуючому Глеваському Віталію Васильовичу всі документи отримані від боржника та кредиторів, які заявили грошові вимоги у справі під час виконання повноважень розпорядника майна. Зобов`язати розпорядника майна ТОВ "Костанза" Глеваського Віталія Васильовича забезпечити виконання повноважень розпорядника майна в порядку, визначеному Розділом ІІ Кодексу України з процедур банкрутства. В решті оскаржуваної частини ухвалу Господарського суду Івано-Франківської області від 11.11.2025 у справі №909/679/24 залишено без змін.

До Верховного Суду від Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг» надійшла касаційна скарга, у якій заявлено вимогу скасувати постанову Західного апеляційного господарського суду від 05.03.2026 у справі №909/679/24 в частині скасування ухвали Господарського суду Івано-Франківської області від 11.11.2025 у справі №909/679/24 в частині відмови у задоволенні скарги ТОВ "Виробниче торгівельне об`єднання "Український національний продукт" про відсторонення арбітражного керуючого Ткаченко Д.В. від виконання обов`язків розпорядника майна ТОВ "Костанза" та призначення розпорядником майна ТОВ "Костанза" арбітражного керуючого Глеваського Віталія Васильовича та прийняття в цій частині нового рішення, яким скаргу задоволено. У скасованій частині ухвалити нове рішення, яким ухвалу Господарського суду Івано- Франківської області від 11.11.2025 у справі №909/679/24 в цій частині - залишити без змін.

Крім того, скаржником заявлено клопотання про зупинення дії вказаного судового рішення та поновлення строку на касаційне оскарження.

Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи №909/679/24 визначено колегію суддів у складі: Жукова С.В. - головуючого, Огородніка К.М., Погребняка В.Я., що підтверджується протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 07.04.2026.

Перевіривши матеріали касаційної скарги, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження з огляду на таке.

Пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України встановлює серед основних засад судочинства, зокрема, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Згідно з частиною 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини"), право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг, оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою. Отже, кожна держава встановлює правила судової процедури, зокрема й процесуальні заборони та обмеження, зміст яких - не допустити безладного перебігу судового процесу (рішення Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі "Пелевін проти України").

У рішенні Європейського суду з прав людини від 02.03.1987 у справі "Monnell and Morris v. the United Kingdom" (§ 56) зазначено, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 287 ГПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати касаційну скаргу на ухвали і постанови суду першої інстанції після їх перегляду в апеляційному порядку та постанови суду апеляційної інстанції у справах про банкрутство (неплатоспроможність) у випадках, передбачених Кодексом України з процедур банкрутства (далі - КУзПБ).

Згідно з частиною шостою статті 12 ГПК України господарські суди розглядають справи про банкрутство (неплатоспроможність) у порядку, передбаченому цим Кодексом для позовного провадження, з урахуванням особливостей, встановлених КУзПБ.

Частиною першою статті 2 КУзПБ визначено, що провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законами України.

Згідно з частиною третьою статті 3 ГПК України, судочинство у господарських судах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини першої статті 9 КУзПБ, ухвали господарського суду, постановлені у справі про банкрутство (неплатоспроможність) за результатами розгляду господарським судом заяв, клопотань та скарг, а також постанова про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури або процедури погашення боргів боржника можуть бути оскаржені в порядку, встановленому Господарським процесуальним кодексом України, з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно з частиною третьою статті 9 КУзПБ у касаційному порядку не підлягають оскарженню постанови апеляційного господарського суду, прийняті за результатами перегляду судових рішень, крім: ухвали про відкриття провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність), ухвали попереднього засідання, ухвал за результатами розгляду грошових вимог кредиторів, поданих після закінчення строку, встановленого для їх подання, ухвали про затвердження плану санації у справі про банкрутство, ухвали про затвердження плану реструктуризації боргів боржника у справі про неплатоспроможність фізичної особи, ухвали про закриття провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність), а також постанови про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури або процедури погашення боргів боржника та рішень, прийнятих за результатами розгляду заяв, поданих у межах провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність).

Наведений у частині третій статті 9 КУзПБ перелік судових рішень, що підлягають касаційному оскарженню, є вичерпним, і тому подання касаційних скарг на інші судові рішення (тобто відсутні у вказаному переліку) виключає можливість здійснення касаційного провадження за такими скаргами (висновок судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду, викладений у постанові від 20.05.2021 у справі №922/3369/19 та в ухвалі від 24.05.2023 у справі № 910/18250/16).

У даному випадку предметом касаційного оскарження є постанова Західного апеляційного господарського суду від 05.03.2026 у справі №909/679/24 в частині задоволення скарги про відсторонення арбітражного керуючого від виконання повноважень розпорядника майна боржника у справі № 909/679/24, прийнята за результатом перегляду ухвали Господарського суду Івано-Франківської області від 11.11.2025 про відмову у задоволенні скарги про відсторонення арбітражного керуючого від виконання повноважень розпорядника майна боржника у справі № 909/679/24, можливість оскарження якої у касаційному порядку не передбачено частиною третьою статті 9 КУзПБ.

Такий правовий висновок також викладено, зокрема, в ухвалах Верховного Суду від 30.01.2026 у справі №916/4552/24, від 10.11.2025 у справі 911/408/17, від 05.08.2025 у справі №915/187/22, від 22.05.2025 у справі №903/347/24.

У касаційній скарзі скаржник просить відступити від висновку Верховного Суду, викладеного в ухвалі Верховного Суду від 05.06.2023 у справі №910/3070/21 про відмову у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою на постанову Північного апеляційного господарського суду від 24.04.2023, якою було переглянуто та скасовано ухвалу Господарського суду міста Києва від 08.02.2023 у справі № 910/3070/21 про відмову у задоволенні клопотання про відсторонення арбітражного керуючого та ухвалено нове рішення, яким арбітражного керуючого було відсторонено, оскільки можливість оскарження такої ухвали в касаційному порядку не передбачено частиною третьою статті 9 Кодексу України з процедур банкрутства.

Причиною для відступу скаржник вважає те, що висновок щодо застосування норм права, викладений в указаній ухвалі, суперечить іншому висновку щодо застосування норм права, який був викладений у постанові судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду від 20.05.2021 у справі № 922/3369/19. Скаржник вказує, що у цій постанові судова палата допустила можливість касаційного перегляду постанови суду апеляційної інстанції, прийнятою за результатами перегляду ухвали про відсторонення арбітражного керуючого за виняткових обставин. До таких обставин судова палата віднесла: (1) неможливість включення заперечень на судові рішення про відсторонення арбітражного керуючого до касаційних скарг на судові рішення, що підлягають касаційному оскарженню (п. 68 постанови); (2) необхідність формування єдиної судової практики (п. 73 постанови).

Таким чином, на думку скаржника, висновок щодо застосування норм права, викладений в ухвалі Верховного Суду від 05.06.2023 у справі № 910/3070/21 та в деяких інших його подальших ухвалах про неможливість касаційного оскарження судових рішень про відсторонення арбітражного керуючого, є неточним та суперечить позиції судової палати, у зв`язку з чим скаржник пропонує відступити від такого висновку та дозволити касаційне оскарження судових рішень про відсторонення арбітражного керуючого у разі, коли одночасно мають місце наступні дві умови: (1) неможливість включення заперечень на такі судові рішення до касаційних скарг на судові рішення, що підлягають касаційному оскарженню; (2) необхідність формування єдиної судової практики.

Верховний Суд зазначає, що редакція частини 3 статті 9 КУзПБ Кодексом України з процедур банкрутства на момент прийняття ухвали Верховного Суду від 05.06.2023 у справі № 910/3070/21 та постанови судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду від 20.05.2021 у справі № 922/3369/19 не є ідентичною, з огляду на що висновки, викладені у вказаних судових рішеннях щодо її застосування не є релевантними, а тому вказане клопотання є безпідставним.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 293 ГПК України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Як зазначалося вище, право на доступ до суду не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг на рішення (рішеннях Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі "Пелевін проти України" та від 18.11.2010 у справі "Мушта проти України").

У рішенні Європейського суду з прав людини від 23.10.1996 "Справа "Леваж Престасьон Сервіс проти Франції" (заява № 21920/93, пункт 48) вказано, що зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, роль якого обмежено перевіркою правильності застосування норм закону, процесуальні процедури у такому суді можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється після його розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції.

Таким чином, вичерпний перелік прийнятих у справі про банкрутство ухвал місцевого суду та постанов суду апеляційної інстанції, які можуть бути оскаржені до касаційного суду, жодним чином не є обмеженням доступу особи до правосуддя чи перепоною в отриманні судового захисту, оскільки встановлення законодавцем "розумних обмежень" в праві на звернення до касаційного суду викликане виключно особливим статусом Верховного Суду, розгляд скарг яким покликаний забезпечувати сталість судової практики, а не можливість проведення "розгляду заради розгляду".

З огляду на наведене, колегія суддів дійшла висновку про відмову у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг» на постанову Західного апеляційного господарського суду від 05.03.2026 (в частині відсторонення арбітражного керуючого від виконання повноважень розпорядника майна боржника) у справі №909/679/24, оскільки вона подана на судове рішення, яке відповідно до частини третьої статті 9 КУзПБ не підлягає касаційному оскарженню.

У зв`язку з відмовою у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг», клопотання скаржника про зупинення дії вказаного судового рішення та клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження Верховним Судом не розглядається.

На підставі викладеного та керуючись частиною третьою статті 9 Кодексу України з процедур банкрутства, статтями 3, 234, 235, пунктом 1 частини першої статті 293 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд, -

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у відкритті касаційного провадження у справі №909/679/24 за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг», яка подана на постанову Західного апеляційного господарського суду від 05.03.2026.

2. Копію цієї ухвали разом із касаційною скаргою та доданими до неї документами надіслати скаржнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий С.В. Жуков

Судді К.М. Огороднік

В.Я. Погребняк