ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

"13" квітня 2026 р. м ХарківСправа № 922/1201/26

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Жигалкіна І.П.

розглянувши матеріали

Фізичної особи-підприємця Мігунова Володимира Івановича, м. Харків
до Обслуговуючого кооперативу "ДУБКИ-ХАРКІВ", м. Харків
про стягнення 50 000,00 грн

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець Мігунов Володимир Іванович (надалі - Позивач) звернувся до Господарського суду Харківської області 07 квітня 2026 року із позовною заявою про стягнення з Обслуговуючого кооперативу "ДУБКИ-ХАРКІВ" (надалі - Відповідач) заборгованості за договором купівлі-продажу нежитлових приміщень від 20.01.2021 в сумі 50 000,00 грн, а також судових витрат на оплату судового збору у розмірі 2 662,40 грн та витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 100 000,00 грн (орієнтовно).

Суд, дослідивши матеріали позовної заяви, дійшов висновку про залишення позовної заяви без руху, з огляду на наступне.

Частиною 4 статті 11 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Так, згідно з рішеннями Європейського суду з прав людини від 20 травня 2010 року у справі "Пелевін проти України" та від 30 травня 2013 року у справі "Наталія Михайленко проти України", право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб те ресурсів суспільства та окремих осіб. Отже, кожна держава встановлює правила судової процедури, зокрема й процесуальної заборони та обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Отже, доступ до правосуддя здійснюється шляхом точного, послідовного і неухильного дотримання процесуального алгоритму, що передбачений, зокрема, Господарським процесуальним кодексом України.

Відповідно до ст. 162 Господарського процесуального кодексу України у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування. Позовна заява подається до суду в письмовій формі і підписується позивачем або його представником або іншою особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи.

Частиною 3 зазначеної статті визначено, що повинна містити позовна заява, а зокрема, повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта (для фізичних осіб - громадян України), якщо такі відомості відомі позивачу, вказівку на статус фізичної особи - підприємця (для фізичних осіб - підприємців), відомі номери засобів зв`язку та адресу електронної пошти, відомості про наявність або відсутність електронного кабінету.

Однак Позивачем, всупереч вказаній процесуальній нормі, в позовній заяві не зазначені відомості про наявність або відсутність електронного кабінету сторін.

В силу п. 1 ч. 1 ст. 164 ГПК України до позовної заяви додаються документи, які підтверджують відправлення іншим учасникам справи копії позовної заяви і доданих до неї документів.

Відповідно до абз. 1 та 2 ч. 7 ст. 42 ГПК України якщо цим Кодексом передбачено обов`язок учасника справи щодо надсилання копій документів іншим учасникам справи, такі документи в електронній формі можуть направлятися з використанням Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи або її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами, шляхом надсилання до електронного кабінету іншого учасника справи, а в разі відсутності в іншого учасника справи електронного кабінету чи відсутності відомостей про наявність в іншого учасника справи електронного кабінету - у паперовій формі листом з описом вкладення.

Частиною 1 статті 172 ГПК України встановлено, що позивач, особа, яка звертається з позовом в інтересах іншої особи, зобов`язані до подання позовної заяви надіслати учасникам справи її копію та копії доданих до неї документів листом з описом вкладення. Таке надсилання може здійснюватися в електронній формі через електронний кабінет з урахуванням положень статті 42 цього Кодексу.

Водночас, при поданні до суду позовної заяви Позивач не надав докази надсилання позову з додатками Відповідачу.

Отже, виникає необхідність в наданні до суду документальних доказів надсилання позову з додатками Відповідачу.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 162 ПК України, позовна заява повинна містити, зокрема зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються.

Однак Позивачем всупереч вказаній процесуальній нормі не надано до матеріалів позову належним чином оформленого окремого обґрунтованого розрахунку суми позовних вимог, що стягується.

Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 162 ГПК України, позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; правові підстави позову.

Згідно п. 4 ч. 3 ст. 162 ГПК України, позовна заява повинна містити зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них;

Пунктом 8 ч. 3 ст. 162 ГПК України передбачено, що позовна заява повинна містити перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви.

Згідно ч. 2 ст. 164 ГПК України, позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Відповідно ч. 2 ст. 80 ГПК України, позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.

Позивач у позовній заяві посилається на доказами, які підтверджують обставини справи, а саме: договір купівлі-продажу нежитлових приміщень від 20.01.2021 (з додатками), повідомлення ОК «Дубки-Харків» про готовність до виконання Договору та повідомляє суд, що усі докази, додані до цієї позовної заяви в копіях, наявні у Позивача в оригіналі.

Водночас, Позивачем у позові не викладені обставини, якими Позивач обґрунтовує свої вимоги та не містить фактичного та правового обґрунтування заявлених вимог до Відповідача, а також не додано до позовної заяви жодних документальних доказів, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та на які Позивач посилається у позовній заяві.

Отже, виникає необхідність в наданні до суду: наведення обставин, якими Позивач обґрунтовує свої вимоги та змісту позовних вимог до Відповідача (фактичного та правового обґрунтування заявлених вимог до Відповідача), документальних доказів, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги.

Згідно з п.2 ч.1 ст.164 ГПК України до позовної заяви додаються документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Відповідно до ч.4 ст.162 ГПК України, якщо позовна заява подається особою, звільненою від сплати судового збору відповідно до закону, у ній зазначаються підстави звільнення позивача від сплати судового збору.

Згідно зі ч.1-2 ст.163 ГПК України ціна позову визначається: 1) у позовах про стягнення грошових коштів - сумою, яка стягується, або сумою, оспорюваною за виконавчим чи іншим документом, за яким стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку; 2) у позовах про визнання права власності на майно або його витребування - вартістю майна; 3) у позовах, які складаються з кількох самостійних вимог, - загальною сумою всіх вимог. Якщо визначена позивачем ціна позову вочевидь не відповідає дійсній вартості спірного майна або на момент пред`явлення позову встановити точну його ціну неможливо, розмір судового збору попередньо визначає суд з наступним стягненням недоплаченого або з поверненням переплаченого судового збору відповідно до ціни позову, встановленої судом при розгляді справи.

У відповідності до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 № 3674-VI (зі змінами) судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат.

За змістом пунктів 1, 2 пункту 2 частини 2 статті 4 Закону України Про судовий збір" ставки судового збору за подання до господарського суду позовної заяви встановлюються у таких розмірах: позовної заяви майнового характеру - 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; позовної заяви немайнового характеру - 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно ч.3 ст.4 Закону України «Про судовий збір» при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Згідно із Законом України «Про Державний бюджет України на 2026 рік», з 1 січня 2026 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становить 3 328,00 грн.

Суд зазначає, що позовна заява (вх. №1201/26 від 07.04.2026) надійшла до господарського суду через систему «Електронний суд».

Як вбачається із прохальної частини позовної заяви, Позивачем заявлена вимога майнового характеру, а саме: стягнення заборгованості за договором купівлі-продажу нежитлових приміщень від 20.01.2021 в сумі 50 000,00 грн.

Таким чином, за пред`явлення даного позову, який містить позовну вимогу майнового характеру Позивач мав сплатити судовий збір із врахуванням понижуючого коефіцієнту у розмірі 2 662,40 грн (3 328,00 х 0,8).

Водночас, в порушення імперативних норм процесуального законодавства, Позивачем до позовної заяви не додано доказів сплати судового збору за подання до господарського суду позову майнового характеру.

Отже, виникає необхідність у поданні до господарського суду документальних доказів сплати судового збору у розмірі 2 662,40 грн.

У відповідності до пунктів 1, 2 статті 174 ГПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

Залишення позовної заяви без руху - це тимчасовий захід, який застосовується судом з метою усунення позивачем недоліків позовної заяви та дотримання порядку її подання, визначеного Господарським процесуальним кодексом України.

За вказаних обставин та підстав позовна заява підлягає залишенню без руху, із встановленням Позивачу строку для усунення недоліків, про які вказано у цій ухвалі.

Суд звертає увагу Позивача на те, що відповідно до частини 3 статі 174 ГПК України позовна заява вважається поданою у день первинного її подання до господарського суду та приймається до розгляду, якщо позивач усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом.

На підставі викладеного, керуючись статтями 162, 164, 172, 174, 232-236 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Позовну заяву Фізичної особи-підприємця Мігунова Володимира Івановича (вх. №1201/26 від 07.04.2026) - залишити без руху.

2. Встановити Фізичній особі-підприємцю Мігунову Володимиру Івановичу строк на усунення недоліків позовної заяви не пізніше 2 (двох) днів з дня отримання цієї ухвали для подання до Господарського суду Харківської області:

- відомостей про наявність або відсутність електронного кабінету сторін;

- документальних доказів надсилання позову з додатками Відповідачу;

- належним чином оформленого окремого обґрунтованого розрахунку суми позовних вимог, що стягується;

- наведення обставин, якими Позивач обґрунтовує свої вимоги та змісту позовних вимог до Відповідача (фактичного та правового обґрунтування заявлених вимог до Відповідача), документальних доказів, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги;

- документальних доказів сплати судового збору у розмірі 2 662,40 грн.

3. Суд звертає увагу, що заяви та клопотання, які подаються до суду, повинні відповідати статтям 169-170 ГПК України. У випадку подання доказів до суду, у всіх учасників справи існує обов`язок надіслання копій таких доказів усім іншим учасникам справи заздалегідь (ч. 9 статті 80 ГПК України), а докази такого направлення надати суду.

4. Роз`яснити, що у випадку невиконання Позивачем вимог суду про усунення недоліків заяви у встановлений судом строк, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із заявою.

Також суд наголошує на необхідності дотримання сторонами вимог частини 6 статті 6 ГПК України в частині обов`язкової реєстрації електронного кабінету в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, та можливості ознайомлення з матеріалами справи через Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему або її окрему підсистему (модуль), що забезпечує обмін документами, а також зазначає про процесуальні наслідки, передбачені ГПК України, невчинення відповідних дій щодо реєстрації електронного кабінету.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Ухвалу підписано 10.04.2026.

СуддяІ.П. Жигалкін