ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" квітня 2026 р. Справа № 910/7263/25

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Алданової С.О.

суддів: Шапрана В.В.

Корсака В.А.

при секретарі судового засідання Сергієнко-Колодій В.В.

за участю представників учасників справи згідно протоколу судового засідання розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Північного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України

на рішення Господарського суду міста Києва від 12.11.2025

у справі № 910/7263/25 (суддя Блажівська О.Є.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Видавництво «Розумники»

до Північного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України

про визнання недійним та скасування рішення в частині № 60/25-р/к від 03.04.2025,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Видавництво «Розумники» (далі - позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Північного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України (далі за текстом - відповідач, АМК, Відділення) про визнання недійсними та скасування пунктів 33, 34, 36, 37, 39, 61, 62, 64, 65, 67 резолютивної частини рішення адміністративної колегії Північного міжобласного територіального відділення АМК від 03.04.2025 № 60/25-р/к «Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу» (надалі за текстом - Рішення) в частині, що стосується позивача.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що спірне Рішення прийнято відповідачем з порушенням вимог Закону України «Про захист економічної конкуренції» від 11.01.2001 №2210-III (далі за текстом - Закон №2210-ІІІ), оскільки розгляд антимонопольної справи №98/60/106-рп/к.19 тривав протягом 5 років та 6 місяців. Суб`єкт господарювання не може бути притягнутий до відповідальності за порушення законодавства про захист економічної конкуренції, якщо минув строк давності притягнення до відповідальності. Відсутність належних причин тривалості такої перевірки свідчить про недотримання принципу правової визначеності та розумного строку, що є складовою гарантій справедливого розгляду справи.

Господарський суд міста Києва рішенням від 12.11.2025 у справі № 910/7263/25 позов задовольнив повністю. Визнав недійсними та скасував пункти 31, 34, 37, 61, 64 рішення Північного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України № 60/25-р/к від 03.04.2025 «Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладання штрафу» в частині визнання вчинення Товариством з обмеженою відповідальністю «Видавництво «Розумники» порушення, що передбачене пунктом 1 статті 50 та пунктом 4 частини другої статті 6 Закону №2210-III, у вигляді антиконкурентних узгоджених дій, які стосуються спотворення результатів торгів, під час участі у процедурах закупівель (ідентифікатор закупівель в системі: UA-2017-05-16-000805-b, UA-2017-08-09-000768-c, UA-2017-10-25 002272-c, UA-2017-10-20-000705-a та UA-2017-09-19-000825-c). Визнав недійсними та скасував пункти 33, 36, 39, 62, 65 рішення Північного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України №60/25-р/к від 03.04.2025 «Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладання штрафу» в частині покладення на Товариство з обмеженою відповідальністю «Видавництво «Розумники» штрафу в загальному розмірі 340 000,00 грн. Стягнув з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 3 028,00 грн.

Ухвалюючи вказане рішення, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що загальна тривалість розгляду антимонопольної справи №98/60/106-рп/к.19 не відповідає принципу верховенства права за відсутності обґрунтованих, об`єктивних і поважних причин для зволікання відповідачем із прийняттям рішення, що призвело до притягнення позивача до відповідальності поза межами строків давності, передбачених частиною 1 статті 42 Закону №2210-ІІІ.

Не погодившись із ухваленим рішенням суду першої інстанції, відповідач звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 12.11.2025 у справі №910/7263/25 та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог та стягнути з позивача на користь відповідача 3 633,60 грн судового збору за подання апеляційної скарги.

Мотивуючи доводи апеляційної скарги скаржник зазначає, що при прийнятті оскаржуваного рішення судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, а також не доведено обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги відповідач посилається на те, що тривале розслідування справи органами Комітету не є підставою для визнання недійсним або скасування рішення відповідно до статті 59 Закону №2210-ІІІ, оскільки строк розслідування не призводить до порушення прав суб`єктів господарювання.

З посиланням на постанову Верховного Суду від 15.07.2025 у справі №910/2415/24 відповідач зазначає, що розгляд антимонопольної справи №98/60/106-рп/к.19 припав на: період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), реорганізацію органів АМК, військову агресію проти України та повномасштабне вторгнення на територію України, що є об`єктивними чинниками, які фактично вплинули на тривалість розслідування. Крім того, факт наявності 25 Процедур закупівлі та 4 учасників ринку обґрунтовує значний обсяг матеріалів, що потребують дослідження органом АМК, що було підтверджено відповідачем належними та допустимими доказами під час розгляду справи в суді першої інстанції.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.12.2025 апеляційна скарга у справі №910/7263/25 передана на розгляд колегії суддів у складі: Алданова С.О. (головуючий), Корсак В.А., Шапран В.В.

Північний апеляційний господарський суд ухвалою від 26.01.2026 відкрив апеляційне провадження за апеляційною скаргою Північного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України на рішення Господарського суду міста Києва від 12.11.2025 у справі №910/7263/25; розгляд апеляційної скарги Північного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України на рішення Господарського суду міста Києва від 12.11.2025 у справі №910/7263/25 призначив на 16.03.2026.

Позивач згідно відзиву на апеляційну скаргу відповідача заперечує проти її задоволення, посилаючись на те, що аргументи відповідача про порушення судом першої інстанції статей 236, 238 Господарського процесуального кодексу України (далі за текстом - ГПК України) є формальними та декларативними, оскільки апеляційна скарга не містить обґрунтування, яким чином зазначені норми були порушенні та як це могло вплинути на правильність вирішення спору по суті.

Як зазначає позивач у відзиві на апеляційну скаргу відповідача, у таких правовідносинах межа фактичної та правової оцінки судом дій, бездіяльності та процесуальної поведінки АМК щодо тривалості розгляду антимонопольної справи визначається з урахуванням положень статті 2 ГПК України, мають відповідати меті господарського судочинства та узгоджуватися з приписами вказаної статті, що підтверджено Верховним Судом у постанові від 14.05.2024 у справі №910/19008/21.

Перебіг антимонопольного провадження характеризується тривалими періодами фактичної процесуальної бездіяльності, а не безперервним, інтенсивним та складним розслідуванням, що спростовує доводи відповідача про об`єктивну необхідність розгляду справи понад 5 років. Такий розгляд антимонопольної справи став для позивача надмірним та непропорційним тягарем, викликаний юридичною невизначеністю, з огляду на істотний негативний вплив на можливість здійснювати конкурентну господарську діяльність на ринку освітніх товарів і послуг. Надмірна тривалість розгляду справи створює ризик погіршення доказової бази, що свідчить про необхідність дотримання розумних строків провадження.

Крім того, позивач зазначає, що твердження скаржника про те, що карантин, реорганізація АМК та повномасштабне вторгнення є об`єктивними чинниками, що «per se» виправдовують багаторічний розгляд антимонопольної справи та суперечать як статті 2 ГПК України, так і усталеній правовій позиції Верховного Суду, відповідно до якої сам факт існування таких обставин не усуває обов`язку органу влади діяти своєчасно, добросовісно та пропорційно, та не позбавляє суд повноважень оцінювати надмірність процесуального тягаря для суб`єкта господарювання. При цьому відповідач документально не обґрунтував, як наведені ним обставини вплинули на тривалий розгляд антимонопольної справи.

Судове засідання, призначене на 16.03.2026, не відбулось у зв`язку з повітряною тривогою.

Північний апеляційний господарський суд ухвалою від 16.03.2026 розгляд апеляційної скарги Північного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України на рішення Господарського суду міста Києва від 12.11.2025 у справі № 910/7263/25 призначив на 02.04.2026.

Представник відповідача у судовому засіданні 02.04.2026 підтримав апеляційну скаргу, просив суд апеляційної інстанції її задовольнити, рішення Господарського суду міста Києва від 12.11.2025 у справі № 910/7263/25 скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Представник позивача у судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційної скарги відповідача, просив відмовити у її задоволенні, а рішення Господарського суду міста Києва від 12.11.2025 у справі № 910/7263/25 залишити без змін.

Відповідно до статті 269, частини 1 статті 270 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. У суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених при перегляді справ в порядку апеляційного провадження.

Розглянувши доводи та вимоги апеляційної скарги, відзиву на неї, заслухавши пояснення представників учасників справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів апеляційного господарського суду встановила наступне.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про Антимонопольний комітет України» від 26.11.1993 №3659-ХІІ (далі за текстом - Закон №3659-ХІІ) Антимонопольний комітет України є державним органом із спеціальним статусом, метою діяльності якого є забезпечення державного захисту конкуренції у підприємницькій діяльності та у сфері державних закупівель.

Особливості спеціального статусу Антимонопольного комітету України обумовлюються його завданнями та повноваженнями, в тому числі роллю у формуванні конкурентної політики, визначаються цим Законом, іншими актами законодавства і полягають, зокрема, в особливому порядку призначення та звільнення Голови Антимонопольного комітету України, його заступників, державних уповноважених Антимонопольного комітету України, уповноважених з розгляду скарг про порушення законодавства у сфері публічних закупівель, голів територіальних відділень Антимонопольного комітету України, у спеціальних процесуальних засадах діяльності Антимонопольного комітету України, наданні соціальних гарантій, охороні особистих і майнових прав працівників Антимонопольного комітету України на рівні з працівниками правоохоронних органів, в умовах оплати праці.

Основним завданням Антимонопольного комітету України є участь у формуванні та реалізації конкурентної політики в частині:

1) здійснення державного контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції на засадах рівності суб`єктів господарювання перед законом та пріоритету прав споживачів, запобігання, виявлення і припинення порушень законодавства про захист економічної конкуренції;

2) контролю за концентрацією, узгодженими діями суб`єктів господарювання та дотриманням вимог законодавства про захист економічної конкуренції під час регулювання цін (тарифів) на товари, що виробляються (реалізуються) суб`єктами природних монополій;

3) сприяння розвитку добросовісної конкуренції;

4) методичного забезпечення застосування законодавства про захист економічної конкуренції;

5) здійснення контролю щодо створення конкурентного середовища та захисту конкуренції у сфері публічних закупівель;

6) проведення моніторингу державної допомоги суб`єктам господарювання та здійснення контролю за допустимістю такої допомоги для конкуренції (стаття 3 Закону №3659-ХІІ).

За статтею 4 Закону №3659-ХІІ Антимонопольний комітет України будує свою діяльність на принципах: законності; гласності; захисту конкуренції на засадах рівності фізичних та юридичних осіб перед законом та пріоритету прав споживачів.

Відповідно до пунктів 1 - 5 частини 1 статті 7 Закону № 3659-XII у сфері здійснення контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції Антимонопольний комітет України має такі повноваження: розглядати заяви і справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та проводити розслідування за цими заявами і справами; приймати передбачені законодавством про захист економічної конкуренції розпорядження та рішення за заявами і справами, перевіряти та переглядати рішення у справах, надавати висновки щодо кваліфікації дій відповідно до законодавства про захист економічної конкуренції; розглядати справи про адміністративні правопорушення, приймати постанови та перевіряти їх законність та обґрунтованість; перевіряти суб`єкти господарювання, об`єднання, органи влади, органи місцевого самоврядування, органи адміністративно-господарського управління та контролю щодо дотримання ними вимог законодавства про захист економічної конкуренції та під час проведення розслідувань за заявами і справами про порушення законодавства про захист економічної конкуренції; при розгляді заяв і справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, проведенні перевірки та в інших передбачених законом випадках вимагати від суб`єктів господарювання, об`єднань, органів влади, органів місцевого самоврядування, органів адміністративно-господарського управління та контролю, їх посадових осіб і працівників, інших фізичних та юридичних осіб інформацію, в тому числі з обмеженим доступом.

Спірним Рішенням АМК постановлено визнати, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Науково-Виробнича Компанія «Укртранском» та Товариство з обмеженою відповідальністю «Видавництво «Розумники» вчинили порушення, передбачене пунктом 1 статті 50 та пунктом 4 частини другої статті 6 Закону України «Про захист економічної конкуренції», у вигляді антиконкурентних узгоджених дій, які стосуються спотворення результатів торгів, під час участі у процедурі закупівлі за предметом «Навчальне обладнання та приладдя для навчальних закладів» (лоти №№ 1, 2, 3, 4, 5), яка проводилась відділом освіти Ріпкинської районної державної адміністрації, ідентифікатор закупівлі в системі - UA-2017-05-16-000805-b (пункт 31 резолютивної частини Рішення).

За порушення, яке викладене в пункті 31 резолютивної частини цього рішення, вирішено накласти на Товариство з обмеженою відповідальністю «Видавництво «Розумники» штраф у розмірі 68 000 (шістдесят вісім тисяч) гривень (пункт 33 резолютивної частини Рішення).

Визнати, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Науково-Виробнича Компанія «Укртранском» та Товариство з обмеженою відповідальністю «Видавництво «Розумники» вчинили порушення, передбачене пунктом 1 статті 50 та пунктом 4 частини другої статті 6 Закону України «Про захист економічної конкуренції», у вигляді антиконкурентних узгоджених дій, які стосуються спотворення результатів торгів, під час участі у процедурі закупівлі за предметом «Учнівські ноутбуки - трансформери з підвищеною міцністю, ударостійкі та вологостійкі», яка проводилась комунальною установою Сумська загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів № 12 ім. Б.Беретовського, м. Суми Сумської області, ідентифікатор закупівлі в системі - UA-2017-08-09-000768-c (пункт 34 резолютивної частини Рішення).

За порушення, яке викладене в пункті 34 резолютивної частини цього рішення, вирішено накласти на Товариство з обмеженою відповідальністю «Видавництво «Розумники» штраф у розмірі 68 000 (шістдесят вісім тисяч) гривень (пункт 36 резолютивної частини Рішення).

Визнати, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Науково-Виробнича Компанія «Укртранском» та Товариство з обмеженою відповідальністю «Видавництво «Розумники» вчинили порушення, передбачене пунктом 1 статті 50 та пунктом 4 частини другої статті 6 Закону України «Про захист економічної конкуренції», у вигляді антиконкурентних узгоджених дій, які стосуються спотворення результатів торгів, під час участі у процедурі закупівлі за предметом « 302300000 «Комп`ютерне обладнання» (багатофункціональні пристрої)», яка проводилась Департаментом патрульної поліції, ідентифікатор закупівлі в системі - UA-2017-10-25002272-c (пункт 37 резолютивної частини Рішення).

За порушення, яке викладене в пункті 37 резолютивної частини цього рішення, накладено на Товариство з обмеженою відповідальністю «Видавництво «Розумники» штраф у розмірі 68 000 (шістдесят вісім тисяч) гривень (пункт 39 резолютивної частини Рішення).

Визнано, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Видавництво «Розумники» та Фізична особа-підприємець Рогоза Валентин Володимирович вчинили порушення, передбачене пунктом 1 статті 50 та пунктом 4 частини другої статті 6 Закону України «Про захист економічної конкуренції», у вигляді антиконкурентних узгоджених дій, які стосуються спотворення результатів торгів, під час участі у процедурі закупівлі за предметом «Придбання комп`ютерних класів для Куп`янського навчально - виховного комплексу № 7 Куп`янської міської ради Харківської області та Куп`янської гімназії № 1 Куп`янської міської ради Харківської області», яка проводилась відділом освіти Куп`янської міської ради Харківської області, ідентифікатор закупівлі в системі - UA-2017-10-20-000705-a (пункт 61 резолютивної частини Рішення).

За порушення, яке викладене в пункті 61 резолютивної частини цього рішення, накладено на Товариство з обмеженою відповідальністю «Видавництво «Розумники» штраф у розмірі 68 000 (шістдесят вісім тисяч) гривень (пункт 62 резолютивної частини Рішення).

Визнано, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Видавництво «Розумники» та Фізична особа-підприємець Рогоза Валентин Володимирович вчинили порушення, передбачене пунктом 1 статті 50 та пунктом 4 частини другої статті 6 Закону України «Про захист економічної конкуренції», у вигляді антиконкурентних узгоджених дій, які стосуються спотворення результатів торгів, під час участі у процедурі закупівлі за предметом « 32320000-2 - Телевізійне й аудіовізуальне обладнання», яка проводилась Новокалинівською міською радою Самбірського району Львівської області, ідентифікатор закупівлі в системі - UA-2017-09-19-000825-c (пункт 64 резолютивної частини Рішення).

За порушення, яке викладене в пункті 64 резолютивної частини цього рішення, накладено на Товариство з обмеженою відповідальністю «Видавництво «Розумники» штраф у розмірі 68 000 (шістдесят вісім тисяч) гривень (пункт 65 резолютивної частини Рішення).

За висновком АМК, узгодження дій відповідачів антимонопольної справи під час проведення Процедур закупівлі призвело до порушення законодавства про захист економічної конкуренції у вигляді антиконкурентних узгоджених дій, які спричинили спотворення результатів тендерів (торгів).

Спір виник через те, що позивач вважає, що наявні підстави, передбачені статтею 59 Закону №2210-III для визнання недійсним Рішення в частині.

Статтею 59 Закону №2210-ІІІ визначено, що підставами для зміни, скасування чи визнання недійсними рішень органів Антимонопольного комітету України є: неповне з`ясування обставин, які мають значення для справи; недоведення обставин, які мають значення для справи і які визнано встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні, обставинам справи; заборона концентрації відповідно до Закону України «Про санкції»; порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

Порушення або неправильне застосування норм процесуального права може бути підставою для зміни, скасування чи визнання недійсним рішення тільки за умови, якщо це порушення призвело до прийняття неправильного рішення.

Відповідно до частин 1, 2 статті 60 Закону №2210-ІІІ заявник, відповідач, третя особа мають право повністю або частково оскаржити рішення, розпорядження органу Антимонопольного комітету України, передбачені статтями 36 і 48 цього Закону, до господарського суду у двомісячний строк з дня одержання рішення, розпорядження. Зазначений строк не підлягає поновленню.

Рішення, розпорядження Антимонопольного комітету України, адміністративної колегії Антимонопольного комітету України, державного уповноваженого Антимонопольного комітету України, передбачені частиною першою цієї статті, оскаржуються до господарського суду міста Києва. Рішення адміністративної колегії територіального відділення Антимонопольного комітету України оскаржуються до господарських судів Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя.

У статті 1 Закону №2210-ІІІ містяться наступні терміни, що вживаються у цьому Закону економічна конкуренція (конкуренція) - змагання між суб`єктами господарювання з метою здобуття завдяки власним досягненням переваг над іншими суб`єктами господарювання, внаслідок чого споживачі, суб`єкти господарювання мають можливість вибирати між кількома продавцями, покупцями, а окремий суб`єкт господарювання не може визначати умови обороту товарів на ринку (абзац 2).

Згідно частин 1, 3 статті 5 Закону №2210-ІІІ узгодженими діями є укладення суб`єктами господарювання угод у будь-якій формі, прийняття об`єднаннями рішень у будь-якій формі, а також будь-яка інша погоджена конкурентна поведінка (діяльність, бездіяльність) суб`єктів господарювання; особи, які чинять або мають намір чинити узгоджені дії, є учасниками узгоджених дій.

Відповідно до частини 1, пункту 4 частини 2 статті 6 Закону №2210-ІІІ антиконкурентними узгодженими діями є узгоджені дії, які призвели чи можуть призвести до недопущення, усунення чи обмеження конкуренції. Антиконкурентними узгодженими діями, зокрема, визнаються узгоджені дії, які стосуються спотворення результатів торгів, аукціонів, конкурсів, тендерів.

Вчинення антиконкурентних узгоджених дій забороняється і тягне за собою відповідальність згідно з законом (частина 4 статті 6 Закону №2210-ІІІ).

Для кваліфікації дій суб`єкта господарювання як антиконкурентних узгоджених дій не є обов`язковим фактичне настання наслідків у формі відповідно: недопущення, усунення чи обмеження конкуренції, ущемлення інтересів інших суб`єктів господарювання (конкурентів, покупців) чи споживачів, зокрема, через заподіяння їм шкоди (збитків) або іншого реального порушення їх прав чи інтересів, чи настання інших відповідних наслідків, оскільки достатнім є встановлення самого факту погодження конкурентної поведінки, яка може мати негативний вплив на конкуренцію (правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 26.05.2022 у справі №910/20099/20).

Верховний Суд у постанові від 26.03.2024 у справі №910/1632/23 наголосив, що для кваліфікації дій як антиконкурентних узгоджених не вимагається доведення факту нанесення шкоди чи реального збитку іншим учасникам або державі. Достатньо встановити сам факт узгодженості поведінки, яка мала або могла мати вплив на результати торгів, і це вже є правопорушенням.

Змагання при проведенні торгів забезпечується таємністю інформації; змагальність учасників процедури закупівлі з огляду на приписи статей 1, 5, 6 Закону №2210-ІІІ передбачає самостійні та незалежні дії (поведінку) кожного з учасників та їх обов`язок готувати свої пропозиції конкурсних торгів окремо, без обміну інформацією; встановлені органом Комітету обставини виключають таку змагальність, що свідчить про узгоджену поведінку суб`єкта господарювання, яка й призвела до спотворення результатів торгів.

Схожа за змістом правова позиція щодо змагальності в контексті та змісту статей 1, 5, 6 Закону № 2210-III є сталою та послідовною і висловлена у низці постанов Верховного Суду, в тому числі в постановах Верховного Суду від 13.03.2018 у справі №924/381/17, від 24.04.2018 у справі №924/380/17, від 12.06.2018 у справі №922/5616/15, від 24.01.2019 у справі №916/1734/17, від 19.02.2019 у справі №916/499/18, від 12.03.2019 у справі №914/843/18, від 05.08.2019 у справі №922/2512/18, від 13.08.2019 у справі №916/2670/18, від 10.10.2019 у справі №924/350/18, від 05.03.2020 у справі №924/552/19, від 04.02.2021 у справі №910/17126/19, від 25.02.2021 у справі №910/1668/19, від 13.04.2021 у справі №921/120/20, від 11.06.2020 у справі №910/10212/19, від 27.01.2022 у справі №910/16243/20, від 02.06.2020 у справі №910/267/20, від 14.06.2022 у справі №910/1667/21.

Узгоджена поведінка учасників аукціону не відповідає його суті підтриманню реального балансу між інтересами організатора - продаж за максимальною ціною та інтересами учасників - придбання за мінімальною ціною в умовах вільної конкуренції з іншими учасниками з різними можливостями.

При цьому добровільна участь в аукціоні має свідчити про відповідний намір - придбання товару із свідомим ставленням до наявності елементу непередбачуваності, що змушує покупців змагатися за придбання шляхом підняття ціни.

У преамбулі Закону України «Про публічні закупівлі» визначається мета публічних закупівель - забезпечення ефективного та прозорого здійснення закупівель, створення конкурентного середовища у сфері публічних закупівель, запобігання проявам корупції у цій сфері, розвиток добросовісної конкуренції. Конкурентна процедура закупівлі (далі - тендер) - це здійснення конкурентного відбору учасників за процедурами закупівлі відкритих торгів, торгів з обмеженою участю та конкурентного діалогу, а тендерна пропозиція - пропозиція щодо предмета закупівлі або його частини (лота), яку учасник процедури закупівлі подає замовнику відповідно до вимог тендерної документації.

Негативним наслідком при цьому є сам факт спотворення результатів торгів (через узгодження поведінки конкурсантами).

Узгоджена поведінка учасників торгів не відповідає суті конкурсу.

Отже, відсутність змагальності у торгах, наслідком якої є обмеження конкуренції під час обрання переможця при проведенні торгів (тендерів) з метою забезпечення перемоги певного суб`єкта господарювання, погоджена поведінка суб`єктів господарювання (учасників тендеру) усуває змагальність (конкуренцію) між ними, і, як наслідок, може призвести до спотворення конкурентного середовища при виборі замовником кращої пропозиції, яка можлива при справжніх умовах змагальності.

Вчинення суб`єктами господарювання узгоджених дій утворює самостійний склад порушення законодавства про захист економічної конкуренції і не залежить від того, чи займають відповідні суб`єкти господарювання чи один з них монопольне (домінуюче) становище на ринку.

Положеннями частини 4 статті 6 названого Закону №2210-ІІІ визначено, що для кваліфікації дій (бездіяльності) суб`єктів господарювання на ринку товарів як антиконкурентних узгоджених дій у вигляді спотворення результатів торгів, аукціонів, конкурсів, тендерів (і які призвели чи можуть призвести до недопущення, усунення чи обмеження конкуренції) не вимагається обов`язкове встановлення та доведення факту чи фактів формального узгодження зазначених дій, в тому числі укладення відповідної угоди (угод). Це порушення установлюється за результатами такого аналізу органом Антимонопольного комітету України ситуації на ринку товару, який: свідчить про погодженість конкурентної поведінки суб`єктів господарювання; спростовує наявність об`єктивних причин для вчинення зазначених дій.

Пов`язані з наведеним обставини з`ясовуються і доводяться відповідним органом Антимонопольного комітету України.

Суд має з`ясовувати, чи зазначено в рішенні органу Антимонопольного комітету України докази обмеження конкуренції внаслідок дій (бездіяльності) суб`єкта господарювання або іншого негативного впливу таких дій (бездіяльності) на стан конкуренції на визначеному відповідним органом ринку, протягом певного періоду часу, співвідношення дій (бездіяльності) суб`єкта господарювання з поведінкою інших учасників товарного ринку, в тому числі й тих, що не притягалися до відповідальності за порушення законодавства про захист економічної конкуренції тощо.

При цьому саме орган Антимонопольного комітету України має довести безпідставність посилання заінтересованої особи на інші чинники, що можуть позначатися на поведінці суб`єкта господарювання.

Для визнання органом АМКУ порушення законодавства про захист економічної конкуренції вчиненим достатнім є встановлення й доведення наявності наміру суб`єктів господарювання погодити (скоординувати) власну конкурентну поведінку, зокрема, шляхом обміну інформацією під час підготовки та участі у торгах, що разом з тим призводить або може призвести до переваги одного з учасників під час конкурентного відбору з метою визначення переможця процедури торгів.

При кваліфікації дій суб`єктів господарювання за пунктом 4 частини 2 статті 6 Закону №2210-ІІІ - антиконкурентні узгоджені дії, які стосуються спотворення результатів торгів, узгодженість дій (поведінки) полягає саме в обміні інформацією, заміні конкуренції між учасниками торгів на координацію, в результаті чого усувається конкуренція між ними та спотворюється основний принцип торгів - здійснення конкурентного відбору учасників. Постанови Верховного Суду від 05.03.2020 у справі №924/552/19, від 04.02.2021 у справі №910/17126/19.

Відповідно до висновку Верховного Суду, викладеного у постановах від 04.02.2021 у справі № 910/17126/19, від 06.07.2023 у справі № 910/2025/20, від 02.06.2022 у справі № 910/267/20, Закон не ставить застосування передбачених ним наслідків узгоджених антиконкурентних дій у залежність від «спільної домовленості разом брати участь у торгах з метою усунення конкуренції». Цілком зрозуміло, що така «домовленість» навряд чи може мати своє матеріальне втілення у вигляді письмових угод чи інших документів.

Відповідно до пункту 1 статті 50 Закону №2210-ІІІ порушеннями законодавства про захист економічної конкуренції є антиконкурентні узгоджені дії.

За статтею 51 Закону №2210-ІІІ порушення законодавства про захист економічної конкуренції тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

За порушення, передбачені, зокрема, пунктом 1 статті 50 цього Закону, накладаються штрафи у розмірі до десяти відсотків доходу (виручки) суб`єкта господарювання від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) за останній звітний рік, що передував року, в якому накладається штраф (частина 2 статті 52 Закону №2210-ІІІ).

Питання про наявність/відсутність узгоджених антиконкурентних дій має досліджуватися судами виходячи з усієї сукупності обставин і доказів, з`ясованих і досліджених у справі, враховуючи їх вірогідність і взаємозв`язок, у відповідності до статті 86 ГПК України, якою встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Предметом дослідження в антимонопольній справі №98/60/106-рп/к.19 були наступні закупівлі:

- «Комп`ютерне обладнання за кодом CPV за ДК 021:2015 - 30230000-0 (Оснащення загальноосвітніх навчальних закладів засобами навчання кабінетами математики, біології, географії та мультимедійними комплексами)», яка проводилась виконавчим комітетом Солонянської селищної ради, ідентифікатор закупівлі в системі - UA-2017-09-04-001648-b (далі - Процедура закупівлі 1);

- «ДК 021-20-0 Комп`ютерне обладнання (обладнання для оснащення навчальних кабінетів фізики, хімії, біології, математики, географії) Кушугумського навчально-виховного комплексу «Школа І-ІІІ ступенів-гімназія «Інтелект» Запорізького району, Запорізької області, смт. Кушугум, вул. Шевченка 71», яка проводилась Кушугумським навчально-виховним комплексом «Школа І-ІІІ ступенів гімназія «Інтелект», ідентифікатор закупівлі в системі - UA-2017-08-17-000633-c (далі - Процедура закупівлі 2);

- «Допоміжне навчальне приладдя та пристрої: обладнання для кабінету хімії, обладнання для кабінету біології, обладнання для кабінету математики», яка проводилась комунальним закладом «Запорізька спеціалізована школа - інтернат ІІ-ІІІ ступенів «Козацький ліцей» Запорізької обласної ради, ідентифікатор закупівлі в системі - UA-2017-07-26-000143-c (далі - Процедура закупівлі 3);

- «Комп`ютерне обладнання та приладдя», яка проводилась Відділом освіти, молоді та спорту Криничанської районної державної адміністрації, ідентифікатор закупівлі в системі - UA-2017-06-29-001792-b (далі - Процедура закупівлі 4);

- «Комп`ютерне обладнання та приладдя», яка проводилась Відділом освіти, молоді та спорту Криничанської районної державної адміністрації, ідентифікатор закупівлі в системі - UA-2017-06-27-000763-b (далі - Процедура закупівлі 5);

- «Комп`ютерне обладнання-за кодом CPV за ДК 021:2015- 30230000-0 (Оснащення кабінетів Петриківської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів Петриківської районної ради Дніпропетровської області навчальними комп`ютерними комплексами з мультимедійними засобами навчання)», яка проводилась Відділом освіти, молоді та спорту Петриківської районної державної адміністрації, ідентифікатор закупівлі в системі - UA-2017-06-26-000620-c (далі - Процедура закупівлі 6);

- «Оснащення загальноосвітніх навчальних закладів засобами навчання кабінетами хімії, біології 38424000-3», яка проводилась комунальною установою «Юр`ївський районний центр з обслуговування закладів освіти», ідентифікатор закупівлі в системі - UA-2017-06-16-000127-b (далі - Процедура закупівлі 7);

- «Оснащення загальноосвітніх навчальних закладів засобами навчання кабінетами фізики 38424000-3», яка проводилась комунальною установою «Юр`ївський районний центр з обслуговування закладів освіти», ідентифікатор закупівлі в системі - UA-2017-06-15-000531-b (далі - Процедура закупівлі 8);

- «Приладдя для навчальних закладів (Оснащення загальноосвітніх навчальних закладів засобами навчання кабінетами фізики, хімії, біології, іноземної мови, предметних кабінетів, початкової школи)», яка проводилась виконавчим комітетом Солонянської селищної ради, ідентифікатор закупівлі в системі - UA-2017-06-02-001570-b (далі - Процедура закупівлі 9);

- «Комп`ютерне обладнання та приладдя» (лоти №№ 1, 2, 3), яка проводилась відділом освіти Васильківської районної державної адміністрації, ідентифікатор закупівлі в системі - UA-2016-10-04-000404-c (далі - Процедура закупівлі 10);

- «Навчальне обладнання та приладдя для навчальних закладів» (лоти №№ 1, 2, 3, 4, 5), яка проводилась відділом освіти Ріпкинської районної державної адміністрації, ідентифікатор закупівлі в системі - UA-2017-05-16-000805-b (далі - Процедура закупівлі 11);

- «Учнівські ноутбуки - трансформери з підвищеною міцністю, ударостійкі та вологостійкі», яка проводилась комунальною установою Сумська загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів №12 ім. Б. Беретовського, м. Суми Сумської області, ідентифікатор закупівлі в системі - UA-2017-08-09-000768-c (далі - Процедура закупівлі 12);

- «ДК 30230000-0 «Комп`ютерне обладнання» (багатофункціональні пристрої)», яка проводилась Департаментом патрульної поліції, ідентифікатор закупівлі в системі - UA-2017-10-25-002272-c (далі - Процедура закупівлі 13);

- «Цифрові вимірювальні комплекси», яка проводилась комунальним закладом Слов`янська районна рада Донецької області «Центр з обслуговування закладів освіти Слов`янського району», ідентифікатор закупівлі в системі - UA-2016-10-21-000607-с (далі - Процедура закупівлі 14);

- «Цифрові вимірювальні комплекси», яка проводилась відділом освіти Костянтинівської райдержадміністрації, ідентифікатор закупівлі в системі - UA-2016-11-07-000746-с (далі - Процедура закупівлі 15);

- «Комп`ютерне обладнання (Оснащення загальноосвітніх навчальних закладів обладнанням для кабінетів початкової школи, інформатики, іноземної мови) 30230000-0», яка проводилась комунальною установою «Юр`ївський районний центр з обслуговування закладів освіти» Юр`ївської районної ради Дніпропетровської області, ідентифікатор закупівлі в системі - UA-2017-07-04-000409-b (далі - Процедура закупівлі 16);

- «Машини для виробництва текстильних виробів та одягу. Комплекти для швейної майстерні», яка проводилась Департаментом освіти і науки Донецької обласної державної адміністрації, ідентифікатор закупівлі в системі - UA-2017-11-22-002787-a (далі - Процедура закупівлі 17);

- «Комп`ютерне обладнання (Оснащення загальноосвітніх навчальних закладів засобами навчання кабінетами математики, географії) 30230000-0», яка проводилась комунальною установою «Юр`ївський районний центр з обслуговування закладів освіти» Юр`ївської районної ради Дніпропетровської області, ідентифікатор закупівлі в системі - UA-2017-06-21-001767-b (далі - Процедура закупівлі 18);

- «Навчальне обладнання для кабінету біології для РКЗО «Межівська СЗШ І-ІІІ ступенів», яка проводилась відділом освіти Межівської райдержадміністрації Дніпропетровської області, ідентифікатор закупівлі в системі - UA-2016-10-04-000073-c (далі - Процедура закупівлі 19);

- «Код ДК 021:2015 - 38420000-5 прилади для вимірювання витрат, рівня та тиску рідин і газів (оснащення загальноосвітніх навчальних закладів засобами навчання кабінетами хімії, біології та фізики)», яка проводилась відділом освіти Богодухівської районної державної адміністрації, ідентифікатор закупівлі в системі - UA-2017-05-31-000422-c (далі - Процедура закупівлі 20);

- «ДК 021:2015: 30210000-4 Машини для обробки даних (апаратна частина) (навчальне обладнання для оснащення кабінетів біології, хімії, фізики та географії)», яка проводилась відділом освіти, молоді та спорту Дворічанської районної державної адміністрації Харківської області, ідентифікатор закупівлі в системі - UA-2017-06-23-000419-a (далі - Процедура закупівлі 21);

- «Навчальні засоби (навчальне обладнання для кабінетів математики, біології, географії, хімії, фізики)», яка проводилась відділом освіти районної державної адміністрації, ідентифікатор закупівлі в системі - UA-2017-05-18-001441-b (далі - Процедура закупівлі 22);

- «Навчальне обладнання для оснащення кабінетів біології, хімії, математики, фізики», яка проводилась відділом освіти, молоді та спорту Золочівської районної державної адміністрації Харківської області, ідентифікатор закупівлі в системі - UA-2017-04-26-000797-a (далі - Процедура закупівлі 23);

- «Придбання комп`ютерних класів для Куп`янського навчально - виховного комплексу № 7 Куп`янської міської ради Харківської області та Куп`янської гімназії №1 Куп`янської міської ради Харківської області», яка проводилась відділом освіти Куп`янської міської ради Харківської області, ідентифікатор закупівлі в системі - UA-2017-10-20-000705-a (далі - Процедура закупівлі 24);

- «ДК 32320000-2 - Телевізійне й аудіовізуальне обладнання», яка проводилась Новокалинівською міською радою Самбірського району Львівської області, ідентифікатор закупівлі в системі - UA-2017-09-19-000825-c (далі - Процедура закупівлі 25).

Відповідачами в антимонопольній справі № 98/60/106-рп/к.19 є такі суб`єкти господарювання (далі разом Відповідачі): (а) Товариство з обмеженою відповідальністю «Науково-Виробнича Компанія «Укртранском»; (б) Товариство з обмеженою відповідальністю «Вівере Бене 2»; (в) Товариство з обмеженою відповідальністю «Видавництво «Розумники» (позивач у даній справі); (г) Фізична особа-підприємець Рогоза Валентин Володимирович.

З оспорюваного рішення вбачається, про антикорупційні узгоджені дії учасників, про що вказують наступні обставини:

1) наявність у учасників спірних торгів господарських відносин з одними і тими ж суб`єктами господарювання;

2) залучення учасниками спірних торгів одного і того ж суб`єкта господарювання для підготовки тендерних пропозицій;

3) нездійснення учасниками спірних торгів кроків щодо зниження цінових пропозицій під час аукціону, що підтверджує відсутність конкуренції між учасниками торгів завдяки погодженій і скоординованій поведінці щодо участі один одного у Торгах;

4) використання учасниками спірних торгів у господарській діяльності однієї і тієї ж IP-адреси;

5) наявність спільних особливостей у оформленні документів, поданих учасниками спірних торгів у складі тендерних пропозицій;

6) синхронність дій учасниками спірних торгів під час подання тендерних пропозицій;

7) використання учасниками спірних торгів одного електронного майданчика та однієї і тієї ж IP-адреси для подання тендерних пропозицій;

8) використання учасниками спірних торгів однієї і тієї ж IP-адреси для подання податкової звітності в одні і ті ж дні з незначною різницею у часі;

9) використання учасниками спірних торгів однієї і тієї ж IP-адреси під час входу до електронних кабінетів для здійснення операцій по банківських рахунках в одні і ті ж дні з незначною різницею у часі;

10) використання учасниками спірних торгів однієї і тієї ж IP-адреси під час входу до електронних поштових скриньок;

11) однакові властивості електронних файлів, завантажених учасниками спірних торгів у складі своїх тендерних пропозицій.

Факти, викладені у оскаржуваному рішенні, за висновком органу АМК, не спростовані позивачем.

Встановлені факти та особливості поведінки учасників торгів у своїй сукупності за твердженнями відповідача є не типовою поведінкою для суб`єктів господарювання, які конкурують між собою під час участі у процедурах закупівель та створює умови для обміну інформацією, у тому числі й щодо підготовки та участі у спірних торгах.

АМК та його органи для реалізації основного завдання, визначеного у статті 3 Закону №3659-XII, у частині здійснення державного контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції на засадах рівності суб`єктів господарювання перед законом та пріоритету прав споживачів, запобігання, виявлення і припинення порушень законодавства про захист економічної конкуренції (пункт 1 статті 3) в межах своїх дискреційних повноважень, визначених у частині четвертій статті 4 Закону № 2210-ІІІ здійснює державний контроль та вчиняє відповідні дії з метою додержання законодавства про захист економічної конкуренції, захисту інтересів суб`єктів господарювання та споживачів від його порушень у підприємницькій діяльності та у сфері медіа.

Важливою гарантією захисту прав осіб від незаконних рішень органів АМК є можливість оскаржити ці рішення в судовому порядку. На сьогодні така можливість гарантується Конституцією України, що передбачає право кожного оскаржувати рішення, дії та бездіяльність державних органів у суді (стаття 55) та спеціальним Законом № 2210.

Верховний Суд неодноразово вказував на те, що господарські суди у розгляді справ про визнання недійсними рішень АМК не повинні перебирати на себе не притаманні суду функції, які здійснюються виключно органами АМК, але при цьому зобов`язані перевіряти правильність застосування органами АМК відповідних правових норм (постанова Великої Палати Верховного Суду від 02.07.2019 у справі №910/23000/17).

Суд не втручається у дискрецію АМК поза межами перевірки за наявними підставами, які передбачені у статті 59 Закону № 2210. Водночас суди можуть контролювати як відповідність реалізації дискреції закону (праву), так і узгодженість рішень /дій, прийнятих на підставі дискреції, з правами особи, загальними принципами публічної адміністрації, процедурними нормами, обставинами справи, наявними ресурсами тощо. Отже, у разі звернення позивача до суду з вимогою про оскарження рішення/дій АМК саме на суд покладено обов`язок перевірки дотримання органами АМК вимог законодавства та здійснення ними рішення / дій на підставі, у спосіб та у межах повноважень, передбачених законодавством України (постанова Верховного Суду від 26.10.2021 у справі № 922/1865/20).

Відповідно до частини 1 статті 35 Закону №2210-ІІІ розгляд справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції починається з прийняття розпорядження про початок розгляду справи та закінчується прийняттям рішення у справі.

Частиною 1 статті 48 Закону №2210-ІІІ визначено, що за результатами розгляду справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції органи Антимонопольного комітету України приймають рішення, в тому числі про визнання вчинення порушення законодавства про захист економічної конкуренції; накладення штрафу тощо.

Відповідно до статті 41 Закону №2210-ІІІ та пункту 12 Правил розгляду заяв і справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції (Правил розгляду справ), які затверджено розпорядженням Антимонопольного комітету України від 19.04.1994 № 5, доказами у справі можуть бути будь-які фактичні дані, які дають можливість встановити наявність або відсутність порушення. Ці дані встановлюються такими засобами: поясненнями сторін і третіх осіб, поясненнями службових осіб та громадян, письмовими доказами, речовими доказами і висновками експертів. Усні пояснення сторін, третіх осіб, службових чи посадових осіб та громадян, які містять дані, що свідчать про наявність чи відсутність порушення, фіксуються у протоколі.

Пунктом 32 Правил розгляду справ встановлено, що у рішенні наводяться мотиви рішення, зазначаються встановлені органом Комітету обставини справи з посиланням на відповідні докази, а також положення законодавства, якими орган Комітету керувався, приймаючи рішення. Під час вирішення питання про накладення штрафу у резолютивній частині рішення вказується розмір штрафу. Резолютивна частина рішення, крім відповідних висновків та зобов`язань, передбачених статтею 48 Закону України «Про захист економічної конкуренції», у необхідних випадках має містити вказування на дії, які відповідач повинен виконати або від яких утриматися для припинення порушення та усунення його наслідків, а також строк виконання рішення.

Разом з цим, ні Законом, ані Правилами розгляду заяв і справ порушення законодавства про захист економічної конкуренції, затвердженими розпорядженням Антимонопольного комітету України від 19.04.1994 №5, не визначено строків, які встановлюють тривалість розслідування з моменту його початку до винесення відповідного рішення АМК.

В силу положень статей 8, 9 частини 2 статті 19 Конституції України, які є нормами прямої дії, АМК, як державний орган, має виконувати свої дискреційні повноваження керуючись принципом верховенства права, як одним з основних принципів демократичного суспільства.

В силу положень Закону №3659-XII АМК, як державний орган із спеціальним статусом, у правовідносинах з суб`єктами господарювання щодо виявлення, припинення та притягнення до відповідальності за порушення антимонопольного законодавства в рамках адміністративної процедури (розгляду справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції) має виконувати свої дискреційні повноваження сумлінно, ретельно, відповідально, добросовісно, дотримуватися принципів правової визначеності та захисту правомірних очікувань, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для інтересів суб`єкта господарювання і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).

Положеннями Закону №3659-XII питання щодо тривалості розслідування в антимонопольній справі з моменту його початку до винесення відповідного рішення АМК, незважаючи на відсутність нормативно запроваджених у Законі строків розгляду й прийняття відповідного рішення, не дозволяє сприймати стан розв`язання цього питання безмежним, безкінечним, таким, що може тривати невиправдано довго.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Відповідно до частини 4 статті 11 ГПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно з судовою практикою в межах розслідування порушення конкурентного законодавства ЄСПЛ неодноразово зазначав, що адміністративні органи, приймаючи рішення, не можуть забезпечувати дотримання гарантій, передбачених Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція). Тому такі рішення згодом повинні бути предметом перевірки судового органу, що має «повну юрисдикцію» та насправді забезпечує гарантії пунктом 1 статті 6 Конвенції (зокрема, Albert and Le Compte v. Belgium, Tsfayo v. the United Kingdom, Vasteberga Taxi Aktiebolag And Vulic v. Sweden).

За висновками ЄСПЛ «повна юрисдикція» передбачає наявність у суду повноважень дослідити всі питання факту і права, що мають значення для відповідного спору, та поетапно оцінити всі аргументи сторони. Лише такий орган судової влади відповідає поняттю «Суд» у розумінні статті 6 Конвенції (рішення Terra B. V. Woningen v. the Netherlands, Sigma Radio Television Ltd v. Cyprus та Produkcija Plus Storitveno Podjetje d.o.o. v. Slovenia).

ЄСПЛ неодноразово звертав увагу, що формулювання законів не завжди чіткі. Тому їх тлумачення та застосування залежить від практики. І роль розгляду справ у судах полягає саме у тому, щоб позбутися таких інтерпретаційних сумнівів з урахуванням змін у повсякденній практиці (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ від 11.11.1996 у справі «Кантоні проти Франції»; від 11.04.2013 у справі «Вєренцов проти України»).

У справі «Funke, Crйmieux and Miailhe» ЄСПЛ вважає, що оскаржувані операції в сфері конкуренції не можна розглядати як суворо пропорційні переслідуваним законним цілям (пункт 49 рішення).

Відповідно до частин 1, 2 статті 35 Закону №2210-ІІІ розгляд справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції починається з прийняття розпорядження про початок розгляду справи та закінчується прийняттям рішення у справі. При розгляді справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції органи Антимонопольного комітету України: збирають і аналізують документи, висновки експертів, пояснення осіб, іншу інформацію, що є доказом у справі, та приймають рішення у справі в межах своїх повноважень; отримують пояснення осіб, які беруть участь у справі, або будь-яких осіб за їх клопотанням чи з власної ініціативи.

Згідно частини 2 статті 38 Закону №2210-ІІІ розгляд справи може бути зупинено з власної ініціативи відповідного органу Антимонопольного комітету України чи за заявою особи, яка бере участь у справі, до завершення розгляду органом Антимонопольного комітету України, господарським судом пов`язаної з цією справою іншої справи або до вирішення державним органом пов`язаного з нею іншого питання. Про зупинення розгляду справи та його поновлення приймається розпорядження.

Відповідно до положень статті 42 Закону №2210-ІІІ суб`єкт господарювання не може бути притягнений до відповідальності за порушення законодавства про захист економічної конкуренції, якщо минув строк давності притягнення до відповідальності.

Строк давності притягнення до відповідальності за порушення законодавства про захист економічної конкуренції становить п`ять років з дня вчинення порушення, а в разі триваючого порушення - з дня закінчення вчинення порушення.

Строк давності притягнення до відповідальності за порушення законодавства про захист економічної конкуренції, передбачені пунктами 13-16 статті 50 цього Закону, становить три роки з дня вчинення порушення, а в разі триваючого порушення - з дня закінчення вчинення порушення.

Перебіг строку давності зупиняється на час розгляду органами Антимонопольного комітету України справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції.

Аналіз положень статті 35 Закону №2210-ІІІ дає підстави для висновку, що у цій статті визначено перелік дій, які підпадають під поняття визначення «розгляд справи», зокрема, це збір та аналіз доказів (документів, висновків експертів, пояснень осіб, іншої інформації).

Із спірного Рішення (Розділ 3 Процесуальні дії) вбачається, що розпорядженням адміністративної колегії КОТВ АМКУ від 19.02.2019 № 60/21-рп/к (далі - Розпорядження-2) розпочато розгляд справи № 21/60/21-рп/к.19 за ознаками вчинення ТОВ «НВК «Укртранском» та ТОВ «Видавництво «Розумники» порушення законодавства про захист економічної конкуренції, яке передбачене пунктом 1 статті 50 та пунктом 4 частини другої статті 6 Закону України «Про захист економічної конкуренції», у вигляді вчинення антиконкурентних узгоджених дій, які стосуються спотворення результатів торгів, під час участі у Процедурах закупівель 11-13.

Листами від 20.02.2019 № 60-02/987 (інформація щодо вручення або не вручення відсутня), від 20.02.2019 № 60-02/989 (вручено 22.02.2019 відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення) ТОВ «НВК «Укртранском» та ТОВ «Видавництво «Розумники», відповідно, надіслано копію Розпорядження-2.

Розпорядженням адміністративної колегії КОТВ АМКУ від 25.09.2019 №60/105-рп/к (далі - Розпорядження-5) розпочато розгляд справи № 97/60/105-рп/к.19 за ознаками вчинення ТОВ «Видавництво «Розумники» та ФОП Рогозою В.В. порушення законодавства про захист економічної конкуренції, яке передбачене пунктом 1 статті 50 та пунктом 4 частини другої статті 6 Закону України «Про захист економічної конкуренції», у вигляді вчинення антиконкурентних узгоджених дій, які стосуються спотворення результатів торгів, під час участі у Процедурах закупівель 24-25.

Листами від 25.09.2019 № 60-02/5493 (вручено 04.10.2019 відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення), від 25.09.2019 № 60-02/5496 (вручено 30.09.2019 відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення) ФОП Рогозі В.В. та ТОВ «Видавництво «Розумники», відповідно, надіслано копію Розпорядження-5.

Розпорядженням адміністративної колегії КОТВ АМКУ від 25.09.2019 №60/106-рп/к (далі Розпорядження-6) справи №15/60/15-рп/к.19, № 21/60/21-рп/к.19, №30/60/31-рп/к.19, №38/60/41-рп/к.19, №97/60/105-рп/к.19 об`єднано в одну справу № 98/60/106-рп/к.19.

Листами від 27.09.2019 № 60-02/5530 (вручено 04.10.2019 відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення), від 27.09.2019 № 60-02/5531 (вручено 30.09.2019 відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення), від 27.09.2019 № 60-02/5532 (вручено 03.10.2019 відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення), від 27.09.2019 № 60-02/5533 (повернуто за закінченням строку зберігання) ФОП Рогозі В.В., ТОВ «Видавництво «Розумники» (позивач у даній справі), ТОВ «Вівере бене 2» та ТОВ «НВК «Укртранском», відповідно, надіслано копію Розпорядження-6.

Розпорядженням Антимонопольного комітету України від 28.11.2019 №23-рп «Про реорганізацію територіальних відділень Антимонопольного комітету України» назву Київського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України змінено на Північне міжобласне територіальне відділення Антимонопольного комітету України.

Відповідно до відомостей ЄДР Київське обласне територіальне відділення Антимонопольного комітету України перейменовано на Північне міжобласне територіальне відділення Антимонопольного комітету України (далі Відділення).

Відділення на виконання доручення Антимонопольного комітету України від 20.09.2021 №13-01/866 (вх. № 60-01/183К від 20.09.2021) листом від 01.11.2021 №60-02/8026 передало до Східного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України оформлені в установленому порядку копії матеріалів справи №98/60/106-рп/к.19 в частині дотримання ТОВ «НВК «Укртранском» та ФОП Рогозою В.В. законодавства про захист економічної конкуренції під час участі у процедурі закупівлі UA-2017-06-27-001397-b.

Листами від 07.02.2025 №60-02/1003е (вручено 10.02.2025 відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення), від 07.02.2025 № 60-02/1004е (вручено 17.02.2025 відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення), від 07.02.2025 №60-02/1005е (повернуто з позначкою «за закінченням терміну зберігання») та від 07.02.2025 №60-02/1006е (повернуто з позначкою «за закінченням терміну зберігання») ФОП Рогозі В.В., ТОВ «Видавництво «Розумники», ТОВ «Вівере Бене 2» та ТОВ «НВК «Укртранском», відповідно, направлено копію подання з попередніми висновками у справі № 98/60/106-рп/к.19 від 06.02.2025 № 60-03/94-П (далі Подання 1).

Східним міжобласним територіальним відділенням прийнято Рішення від 29.08.2024 №70/168-р/к за ознаками вчинення ТОВ «НВК «Укртранском» та ФОП Рогозою В.В. порушення законодавства про захист економічної конкуренції, яке передбачене пунктом 1 статті 50 та пунктом 4 частини другої статті 6 Закону України «Про захист економічної конкуренції», у вигляді вчинення антиконкурентних узгоджених дій, які стосуються спотворення результатів торгів, під час участі у Процедурах закупівель 20-22.

Листами від 07.03.2025 №60-02/1904е, від 07.03.2025 №60-02/1902е, від 07.03.2025 №60-02/1900е, від 07.03.2025 №60-02/1907е ФОП Рогозі В.В., ТОВ «Видавництво «Розумники», ТОВ «Вівере Бене 2» та ТОВ «НВК «Укртранском» відповідно надіслано копію подання з попередніми висновками у справі № 98/60/106-рп/к.19 від 06.03.2025 № 60-03/159-П (далі Подання 2).

Враховуючи зазначене, керуючись пунктом 26 Правил розгляду заяв і справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, затверджених розпорядженням Антимонопольного комітету України від 19.04.1994 №5, зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 06.05.1994 за №90/299, на офіційному вебсайті Антимонопольного комітету України 25.03.2025 було розміщено оголошення про попередні висновки у справі №98/60/106-рп/к.19 від 06.03.2025 № 60-03/159-П та про дату, час і місце її розгляду.

Міркувань, зауважень або заперечень щодо висновків, викладених у Поданні-2, ФОП Рогоза В.В., ТОВ «Видавництво «Розумники», ТОВ «Вівере Бене 2» та ТОВ «НВК «Укртранском» не надали.

Частиною 2 статті 42 Закону №2210-ІІІ передбачено, що перебіг строку давності зупиняється на час розгляду органами Антимонопольного комітету України справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції.

При цьому наведена норма не може бути підставою для продовження строків, визначених у частині 1 вказаної норми.

Комітет в силу своїх дискреційних повноважень не наділений правом притягнути суб`єкта господарювання до відповідальності за порушення конкурентного законодавства поза межами, визначеними у частині 1 статті 42 Закону №2210-ІІІ, про що слушно зауважив суд першої інстанції.

Отже, у вирішенні питання щодо дотримання органом АМК строків давності притягнення суб`єкта господарювання до відповідальності тлумачення словосполучення «розгляду органами Антимонопольного комітету України справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції» першочергове значення має саме сутнісний зміст поняття «розгляд справи». Тобто, вчинення органом АМК всіх необхідних процесуальних дій, направлених на збір доказів, які підтверджують обставини інкримінованого суб`єкту господарювання порушення конкурентного законодавства та вчинення всіх необхідних, передбачених Законом дій задля встановлення обставин такого порушення, і, відповідно, прийняття рішення щодо наявності/відсутності підстав для притягнення цього суб`єкта до відповідальності.

У разі якщо господарські суди під час розгляду справи встановлять обставини саме щодо бездіяльності органів АМК, яка полягає у зволіканні щодо прийняття рішення за наслідками розгляду антимонопольної справи, в межах строків притягнення до відповідальності, які встановлені у статті 42 Закону №2210-ІІІ за відсутності об`єктивних і поважних причин, що пов`язані безпосередньо із розглядом справи (складність справи/поведінка сторін антимонопольної справи/дії або бездіяльність відповідних державних органів), бездіяльність органу АМК не може визнаватися такою, що узгоджується з положеннями статті 59 Закону №2210-ІІІ. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 14.05.2024 у справі №910/19008/21 та від 17.04.2025 у справі №922/3008/24, з подібних правовідносин.

Як встановлено судом першої інстанції, відповідачем у межах визначених законом повноважень та відповідно до вимог законодавства про захист економічної конкуренції у рішенні №60/25-р/к від 03.04.2025, прийнятому за результатами розгляду справи №98/60/106-рп/к.19, зазначено низку обставин, які, на переконання органу, свідчать про вчинення позивачем у даній справі антиконкурентних узгоджених дій під час участі у 5 процедурах закупівель.

Зокрема, встановлено наявність у учасників спірних торгів господарських відносин з одними і тими ж суб`єктами господарювання; залучення учасниками спірних торгів одного і того ж суб`єкта господарювання для підготовки тендерних пропозицій; нездійснення учасниками спірних торгів кроків щодо зниження цінових пропозицій під час аукціону, що підтверджує відсутність конкуренції між учасниками торгів завдяки погодженій і скоординованій поведінці щодо участі один одного у Торгах; використання учасниками спірних торгів у господарській діяльності однієї і тієї ж IP-адреси; наявність спільних особливостей у оформленні документів, поданих учасниками спірних торгів у складі тендерних пропозицій; синхронність дій учасників спірних торгів під час подання тендерних пропозицій; використання учасниками спірних торгів одного електронного майданчика та однієї і тієї ж IP-адреси для подання тендерних пропозицій; використання учасниками спірних торгів однієї і тієї ж IP-адреси для подання податкової звітності в одні і ті ж дні з незначною різницею у часі; використання учасниками спірних торгів однієї і тієї ж IP-адреси під час входу до електронних кабінетів для здійснення операцій по банківських рахунках в одні і ті ж дні з незначною різницею у часі; використання учасниками спірних торгів однієї і тієї ж IP-адреси під час входу до електронних поштових скриньок; однакові властивості електронних файлів, завантажених учасниками спірних торгів у складі своїх тендерних пропозицій.

На підставі чого, дії позивача кваліфіковано як порушення законодавства про захист економічної конкуренції та застосовано передбачені Законом санкції у вигляді накладення штрафу в загальному розмірі 340 000,00 грн.

Судом встановлено, що розгляд антимонопольної справи №98/60/106-рп/к.19 за ознаками вчинення позивачем у даній справі порушень законодавства про захист економічної конкуренції, передбачених пунктом 1 статті 50, пунктом 4 частини 2 статті 6 Закону України «Про захист економічної конкуренції», розпочато 19.02.2019 відповідно до розпорядження адміністративної колегії КОТВ АМКУ від 19.02.2019 №60/21-рп/к, а оскаржуване у даній справі рішення №60/25-р/к прийнято 03.04.2025, тобто розгляд справи тривав більше ніж 6 років.

За цей період відповідачем не доведено наявності об`єктивних та поважних причин, пов`язаних із складністю справи чи поведінкою сторін, які б обґрунтовували надмірну тривалість провадження.

Як вбачається зі змісту рішення АМК, більшість доказів були зібрані на початковому етапі розслідування. Ці докази ідентичні за характером та використані для всіх епізодів (торгів), при цьому подальших дій, пов`язаних із збором нових доказів, не вчинялося. Також у рішенні не наведено жодних пояснень щодо необхідності фактичного бездіяльного періоду з моменту відкриття провадження до ухвалення рішення.

Такий підхід свідчить про фактичну бездіяльність та сприйняття наданих повноважень як необмеженої дискреції, що суперечить підходу, викладеному у правових позиціях Верховного Суду щодо строків притягнення до відповідальності у справах про порушення антимонопольного законодавства - і надані на вимогу апеляційного суду пояснення органу АМК з приводу тривалості розгляду антимонопольної справи означеної правової оцінки не спростовують.

Дискреція зазвичай не є абсолютним повноваженням (правом). Обов`язковою умовою для її застосування є зв`язаність дискреції нормативними актами, що, як наслідок, виключає існування «вільного розсуду» або розсуду за межами закону (права). Орган влади має (зобов`язаний) здійснювати свою дискрецію відповідно до мети і наданих повноважень та дотримуватися меж дискреції, передбачених законом. Якщо орган влади не виконує цих юридичних зобов`язань, він діє «з помилковим застосуванням дискреції» і, отже, протиправно».

Здійснюючи дискреційні повноваження адміністративний орган має обов`язок: переслідувати лише ту мету, задля якої його наділено такими повноваженнями; дотримуватися принципу об`єктивності й безсторонності, враховуючи лише ті чинники, які стосуються конкретної справи; дотримуватися принципу рівності перед законом, не допускаючи несправедливої дискримінації; забезпечити належну рівновагу між несприятливими наслідками, які його рішення може мати для суб`єкта господарювання стосовно якого порушено справу та переслідуваною метою; приймати рішення в межах строку, прийнятного під кутом зору питання, яке вирішується; враховувати конкретні обставини кожної справи; діяти добросовісно (зі щирим наміром), сумлінно, докладаючи всіх зусиль без умислу та недбалості.

У процесі прийняття рішення органом АМК на підставі дискреції безумовно мають бути враховані також і фактичні обставини справи. Поряд з тим, врахуванню також підлягає і те, що реалізація дискреції покладає на адміністративний орган обов`язок дотримуватися процедурних норм, чітко визначених у нормативному акті, яким визначаються його повноваження.

Принцип «належного урядування» передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи мають діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб (рішення ЄСПЛ у справах «Беєлер проти Італії» (Beyeler v. Italy), заява № 33202/96, пункт 120; «Онер`їлдіз проти Туреччини» (Oneryildiz v. Turkey), заява № 48939/99, пункт 128; «Megadat.com S.r.l. проти Молдови» (Megadat.com S.r.l. v. Moldova), заява № 21151/04, пункт 72; «Москаль проти Польщі» (Moskal v. Poland), заява № 10373/05, пункт 51).

Розгляд територіальним відділенням АМК антимонопольної справи більше ніж 6 років стало надмірним тягарем для позивача, беручи до уваги відсутність юридичної визначеності і остаточності щодо вирішення питання порушення/не порушення ним законодавства про захист економічної конкуренції, а також позбавило позивача належного захисту, з огляду на втрату можливості надавати докази, які згодом можуть втратити достовірність і повноту.

Крім того, такий надмірний розгляд антимонопольної справи став для позивача надмірним та непропорційним тягарем, з огляду на істотний негативний вплив на можливість здійснювати конкурентну господарську діяльність на ринку освітніх товарів і послуг.

Зазначене спростовує доводи скаржника про те, що тривале розслідування справи органами Комітету не призводить до порушення прав суб`єктів господарювання.

Згідно зі статтею 42 Закону №2210-ІІІ строк давності притягнення до відповідальності становить п`ять років з дня вчинення порушення. Перебіг цього строку дійсно може бути зупинений на час розгляду справи органами АМКУ.

При цьому зупинення строку давності не може бути використано для необґрунтованого затягування розслідування.

Відповідач не надав суду доказів на підтвердження об`єктивних причин тривалого розслідування, що свідчить про зловживання правом на зупинення строку давності.

Відповідачем не доведено суду належними та допустимими доказами того, що на тривалий розгляд антимонопольної справи №98/60/106-рп/к.19 вплинув період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), реорганізації органів АМК, військової агресії проти України та повномасштабного вторгнення на територію України. Щодо факту наявності 25 Процедур закупівлі, 4 учасників ринку та значний обсяг матеріалів, то зі змісту Рішення вбачається, що основна доказова база - зокрема, щодо всіх епізодів участі в торгах - була отримана ще на початкових етапах розгляду справи. Вона є однаковою за своєю суттю та стосується аналогічних обставин.

Відповідачем не наведено обґрунтувань, чому для збору доказів щодо кожного епізоду (торгів) необхідно було понад 6 років з моменту відкриття провадження (19.02.2019) до ухвалення рішення (03.04.2025).

В оскаржуваному рішенні встановлено, що Відділення на виконання доручення Антимонопольного комітету України від 20.09.2021 № 13-01/866 (вх. № 60-01/183К від 20.09.2021) листом від 01.11.2021 № 60-02/8026 передало до Східного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України оформлені в установленому порядку копії матеріалів справи № 98/60/106-рп/к.19 в частині дотримання ТОВ «НВК «Укртранском» та ФОП Рогозою В.В. законодавства про захист економічної конкуренції під час участі у процедурі закупівлі UA-2017-06-27-001397-b.

Східним міжобласним територіальним відділенням прийнято Рішення від 29.08.2024 №70/168-р/к за ознаками вчинення ТОВ «НВК «Укртранском» та ФОП Рогозою В.В. порушення законодавства про захист економічної конкуренції, яке передбачене пунктом 1 статті 50 та пунктом 4 частини другої статті 6 Закону України «Про захист економічної конкуренції», у вигляді вчинення антиконкурентних узгоджених дій, які стосуються спотворення результатів торгів, під час участі у Процедурах закупівель 20-22.

ФОП Рогоза В.В. не погодився із вказаним рішенням та оскаржив його до Господарського суду Харківської області.

Господарський суду Харківської області рішенням від 06.02.2025 у справі №922/3820/24 відмовив у задоволенні позову ФОП Рогози В.В. до територіального відділення АМК про визнання недійсним та скасування рішення.

Суд погодився з відповідачем, що сукупність обставин, встановлених у рішенні №70/168-р/к, виключає можливість того, що пропозиції в торгах готувалися окремо, без комунікації між ними з метою визнання переможця у торгах одного з учасників.

Східний апеляційний господарський суд постановою від 04.06.2025 апеляційну скаргу ФОП Рогози В. В. на рішення Господарського суду Харківської області від 06.02.2025 .у справі №922/3820/24 задовольнив. Рішення Господарського суду Харківської області від 06.02.2025 у справі №922/3820/24 скасував. Прийняв нове рішення у справі №922/3820/24, яким позовні вимоги ФОП Рогози В. В. про визнання недійсним та скасування Рішення АМК, яким визнано, що позивач вчинив порушення законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченим пунктом 1 статті 50 та пунктом 4 частини другої статті 6 Закону №2210, у вигляді антиконкурентних узгоджених дій, які стосуються спотворення результатів торгів; за визначене порушення на позивача накладено штраф у розмірі 2 756 683,00 грн задовольнив.

Визнав недійсним та скасував рішення АМК, яким визнано, що позивач вчинив порушення законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченого пунктом 1 статті 50 та пунктом 4 частини другої статті 6 Закону №2210, у вигляді антиконкурентних узгоджених дій, які стосуються спотворення результатів торгів; за визначене порушення на позивача накладено штраф у розмірі 2 756 683,00 грн.

Суд апеляційної інстанції виснував, що загальна тривалість розгляду антимонопольної справи не відповідає принципу верховенства права за відсутності обґрунтованих, об`єктивних і поважних причин для зволікання територіальним відділенням АМК із прийняттям рішення, що призвело до притягнення позивача до відповідальності поза межами строків давності, передбачених частиною першою статті 42 Закону №2210.

Верховний Суд постановою від 11.09.2025 у справі №922/3820/24 постанову Східного апеляційного господарського суду від 04.06.2025 залишив без змін.

Вказана постанова мотивована тим, що суд апеляційної інстанції здійснюючи перевірку оскаржуваного рішення АМК через призму статті 59 Закону правомірно встановив порушення Комітетом загальної тривалості розгляду антимонопольної справи за відсутності обґрунтованих, об`єктивних і поважних причин для зволікання АМК із прийняттям рішення.

Наведені висновки суду касаційної інстанції спростовують доводи скаржника про те, що тривале розслідування справи органами Комітету не може бути підставою для визнання недійсним або скасування рішення відповідно до статті 59 Закону №2210-ІІІ.

З 01.01.2024 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення законодавства про захист економічної конкуренції та діяльності Антимонопольного комітету України» №3295-IX від 09.08.2023, яким суттєво змінено правила проведення перевірок суб`єктів господарювання, у тому числі і вчинення окремих процесуальних дій з боку органів Антимонопольного комітету України в аспекті забезпечення дотримання прав суб`єктів господарювання.

Загальною метою вищенаведеного закону є наближення підходів до застосування українського антимонопольного законодавства до підходів, які застосовуються в Європейському Союзі задля підвищення ефективності застосування українського законодавства.

Зокрема, цим Законом №3295-IX від 09.08.2023 внесені зміни до Закону №2210-ІІІ та доповнено його положення статтею 37-1 «Строки розгляду справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції».

Відповідно до положень статті 37-1 Закону №2210-ІІІ справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції розглядаються органами Антимонопольного комітету України протягом розумного строку, але не більше трьох років з дня прийняття розпорядження про початок розгляду справи, якщо інше не передбачено цим Законом.

За наявності обґрунтованих підстав, що перешкоджають розгляду справи у строк, визначений частиною першою цієї статті, органи Антимонопольного комітету України можуть продовжити цей строк, але не більше ніж на два роки, про що письмово повідомляються особи, які беруть участь у справі.

До строку розгляду справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції не зараховується час зупинення розгляду справи відповідно до частини другої статті 38 цього Закону.

Якщо протягом граничних строків розгляду справи, передбачених частинами першою та другою цієї статті, органом Антимонопольного комітету України рішення не прийнято, справа підлягає закриттю на підставі абзацу сьомого частини першої статті 49 цього Закону.

Хоча Законом №3295-IX від 09.08.2023 не встановлено зворотну дію в часі його норм, однак правозастосування положень статей 42, 59 Закону №2210-ІІІ у сукупності з положеннями статей 1, 3 Закону № 3659-XII у повній мірі також узгоджується з концепцією та метою цього Закону, зокрема, в аспекті забезпечення дотримання прав суб`єктів господарювання на розумність строку розгляду питання щодо наявності/відсутності у його діях порушень конкурентного законодавства.

Таким чином, враховуючи, що загальна тривалість розгляду антимонопольної справи не відповідає принципу верховенства права за відсутності обґрунтованих, об`єктивних і поважних причин для зволікання відповідачем із прийняттям рішення, що призвело до притягнення позивача до відповідальності поза межами строків давності, передбачених частини 1 статті 42 Закону №2210-ІІІ, позовні вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Верховний Суд виснував, що обов`язок доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи; - важливим елементом змагальності процесу є стандарти доказування - спеціальні правила, якими суд має керуватися при вирішенні справи. Ці правила дозволяють оцінити, наскільки вдало сторони виконали вимоги щодо тягаря доказування і наскільки вони змогли переконати суд у своїй позиції, що робить оцінку доказів більш алгоритмізованою та обґрунтованою; - стаття 79 ГПК України містить такий стандарт доказування як «вірогідність доказів»; - зазначений стандарт підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надають позивач і відповідач. Тобто з введенням в дію вказаного стандарту доказування необхідним є не надання достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надання саме тієї їх кількості, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу; - іншими словами, тлумачення змісту статті 79 ГПК України свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються, скоріше були (мали місце), аніж не були; - одночасно статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам у цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів); - таким чином, з`ясування фактичних обставин справи, які входять до кола доказування, має здійснюватися судом із застосуванням критеріїв оцінки доказів, передбачених статтею 86 ГПК України, щодо відсутності у доказів заздалегідь встановленої сили та оцінки кожного доказу окремо та їх сукупності в цілому, ураховуючи взаємозв`язок і вірогідність; - в даному випадку Суд звертається до категорії стандарту доказування та відзначає, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови Верховного Суду від 02.10.2018 у справі №910/18036/17, від 23.10.2019 у справі №917/1307/18, від 18.11.2019 у справі №902/761/18, від 04.12.2019 у справі №917/2101/17). Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі №129/1033/13-ц.

Відповідно до частини 1 статті 73, статей 76, 77 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно із частиною 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до частини 1 статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

За змістом статті 236 ГПК України (частини 1-5) судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про задоволення позову і у суду апеляційної інстанції відсутні підстави для зміни, чи скасування рішення Господарського суду міста Києва від 12.11.2025 у справі №910/7263/25.

Згідно ч. 4 ст. 11 ГПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 28.10.2010 у справі «Трофимчук проти України» зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, суди мають належним чином зазначати підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною, залежно від характеру останнього.

Судом апеляційної інстанції у даній постанові надано вичерпні відповіді на доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, із застосування норм матеріального та процесуального права, які регулюють спірні відносини.

Відповідно до статті 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За висновками колегії суддів, доводи апеляційної скарги про те, що при прийнятті оскаржуваного рішення судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, а також не доведено обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, - не знайшли свого підтвердження під час перегляду справи в апеляційному порядку.

Зважаючи на вищенаведене, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду дійшла висновку про те, що рішення Господарського суду міста Києва від 12.11.2025 у справі № 910/7263/25 прийняте з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга відповідача задоволенню не підлягає.

Судові витрати відповідно до положень статті 129 ГПК України покладаються на скаржника (відповідача).

Керуючись статтями 269, 270, п. 1 ч. 1 ст. 275, 276, 281-284 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд, -

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Північного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України на рішення Господарського суду міста Києва від 12.11.2025 у справі № 910/7263/25 - залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 12.11.2025 у справі № 910/7263/25 - залишити без змін.

3. Судові витрати за подання апеляційної скарги покласти на скаржника.

4. Матеріали справи № 910/7263/25 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, що передбачені статтями 287-289 ГПК України.

Повний текст постанови складено 21.04.2026.

Головуючий суддя С.О. Алданова

Судді В.В. Шапран

В.А. Корсак