ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" квітня 2026 р. Справа№ 910/6218/25

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Спаських Н.М.

суддів: Горбасенка П.В.

Яценко О.В.

при секретарі судового засідання: Кузьменко А.М.

за участю представників сторін згідно протоколу судового засідання від 16.04.2026 року

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу від 13.03.2026 Державної установи "Генеральна дирекція Державної кримінально-виконавчої служби України"

на рішення Господарського суду міста Києва від 17.02.2026 (повний текст рішення складено 03.03.2026)

у справі № 910/6218/25 (суддя Котков О.В.)

за позовом Державної установи "Генеральна дирекція Державної кримінально-виконавчої служби України" (м. Київ)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕС ЕНД ЕЙ ГРУП" (м. Київ)

про визнання недійсним договору в частині, стягнення грошових коштів,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст і підстави позовних вимог.

Державна установа "Генеральна дирекція Державної кримінально-виконавчої служби України" (далі - позивач, ДУ "Генеральна дирекція ДКВС України", Покупець) 19.05.2025 звернулась до Господарського суду міста Києва із позовом від 16.05.2025 до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕС ЕНД ЕЙ ГРУП" (далі - відповідач, ТОВ "ЕС ЕНД ЕЙ ГРУП"(Постачальник) з вимогами:

1) визнати недійсним п. 1.1 та 3.1. Договору від 18.01.2023 № 8-К-23 (зі змінами), укладений між ДУ "Генеральна дирекція ДКВС України" та ТОВ "ЕС ЕНД ЕЙ ГРУП", в частині включення до договірної ціни податку на додану вартість;

2) стягнути з ТОВ "ЕС ЕНД ЕЙ ГРУП" 6 502 750,00 грн безпідставно набутих коштів за договором від 18.01.2023 № 8-К-23 (зі змінами).

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що оскільки під час укладення договору № 8-К-23 від 18.01.2023 відповідач мав статус платника податку за спрощеною системою оподаткування 3 групи зі ставкою єдиного податку 2%, то положення пунктів 1.1 та 3.1 договору в частині включення до договірної ціни податку на додану вартість суперечать підпункту 9.5 пункту 9 підрозділу 8 розділу ХХ "Перехідні положення" Податкового кодексу України, а тому підлягають визнанню недійсними на підставі частини 1 статті 203, статей 215 та 217 Цивільного кодексу України.

За твердженнями позивача, вказані вище обставини призвели до безпідставного набуття та збереження відповідачем грошових коштів у вигляді фактично сплаченого позивачем у ціні товару податку на додану вартість у розмірі 6 502 750,00 грн. Вказані кошти мають бути стягнути з відповідача на користь позивача.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття.

Спір вирішено за правилами загального позовного провадження.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 17.02.2026 у даній справі в позові відмовлено повністю. Судом встановлено, що на час укладення Договору 18.01.2023 умови п. 1.1. та 3.1. Договору містили визначення ціни товару 39 016 500,00 грн. з урахуванням ПДВ в розмірі 6 502 750,00 грн.

В день укладення Договору його сторонами підписано Додаткову угоду № 1 від 18.01.2023 про те, що загальна сума вартості товару з податками, зборами, тарою і транспортними витратами складає 39 016 500,00 грн.

Сторонами умови Договору виконано повністю по поставці та оплаті товару на загальну суму 39 016 500,00 грн. Продавець суму ПДВ до державного бюджету не сплачував, оскільки не був платником цього податку як на час укладення Договору та Додаткової угоди № 1 до нього, так і на час виконання Договору.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, місцевий господарський суд виходив з того, що з урахуванням укладення сторонами Додаткової угоди № 1 від 18.01.2023 з виключенням з ціни договору суми ПДВ у її складі, базуючись на свободі договору, доказів на підтвердження включення до ціни товару за спірним договором суми податку на додану вартість немає.

Також судом першої інстанції зазначено, що Акт ревізії Державної аудиторської служби України, на який посилається позивач, не є підставою для виникнення у відповідача господарсько-правового зобов`язання повернути сплачені йому позивачем кошти.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням від 17.02.2026, позивач звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою від 13.03.2023, в якій просить рішення Господарського суду міста Києва від 17.02.2026 у справі №910/6218/25 скасувати повністю та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги ДУ "Генеральна дирекція ДКВС України" в повному обсязі, розподілити судові витрати.

Апеляційна скарга мотивована неврахуванням судом першої інстанції обставин того, що Договір між сторонами від 18.01.2023 № 8-К-23 було укладено за процедурами публічних закупівель. Тендерна документація з очікуваною вартістю закупівель включала ПДВ і єдиним критерієм оцінки відбору тендерних пропозицій була ціна.

За доводами позивача, відповідач у власній тендерній пропозиції запропонував ціну товару 39 016 500,00 грн. з урахуванням ПДВ, яка і була прийнята покупцем як найнижча.

Договір в первинній редакції містив умову про включення до ціни товару 39 016 500,00 грн. з включенням суми ПДВ в розмірі 6 502 750,00 грн.

Пунктом 11.1. Договору передбачено заборону зміни умов Договору після підписання договору та до повного виконання його умов, крім випадків, передбачених законодавством про здійснення публічних закупівель.

Також скаржник зазначив про те, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення не було надано належну правову оцінку висновкам з Акту ревізії окремих питань фінансово-господарської діяльності ДУ "Генеральна дирекція ДКВС України" Державної аудиторської служби України №000800-21/4 від 20.01.2025, яким виявлено порушення щодо перевитрати бюджетних коштів.

Скаржник вказує про те, що його було повідомлено відповідачем про перехід на спрощену систему оподаткування 3ї групи платника єдиного податку за ставкою єдиного податку 2% доходу. Однак при укладенні Додаткової угоди № 1 до договору від 18.01.2023 з боку позивача помилково не було зменшено ціну товару на суму ПДВ, що призвело до перевитрат коштів державного бюджету.

Разом з цим, за твердженням позивача, місцевим господарським судом в аспекті доводів про свободу договору, не було враховано й висновку, викладеного у постанові Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.12.2021 у справі № 910/12764/20, відповідно до якого, хоч ПДВ і включається до ціни товару, однак не є умовою про ціну в розумінні цивільного та господарського законодавства, оскільки не може встановлюватися (погоджуватися чи змінюватися) сторонами за домовленістю, тобто у договірному порядку.

Спірні пункти договору позивач вважає недійсними, що не було належно оцінено місцевим господарським судом при прийнятті рішення.

Позивач доводить, що кошти в сумі 6 502 750,00 грн. у складі ціни товару є податком на додану вартість, від сплати якого відповідач звільнений, тому ці кошти набуті відповідачем безпідставно і мають бути повернуті позивачу на підставі ст. 1212 ЦК України.

Позиція інших учасників справи.

24.03.2026 через підсистему ЄСІТС "Електронний суд" від відповідача до Північного апеляційного господарського суду надійшов відзив на апеляційну скаргу від цієї ж дати, відповідно до якого відповідач просить залишити без задоволення апеляційну скаргу позивача, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду без змін.

В обґрунтування заперечень проти вимог апеляційної скарги, відповідач зазначає, зокрема, таке:

- на момент формування тендерної пропозиції, визначення ціни та укладення договору від 18.01.2023 відповідач уже перебував на спрощеній системі, тому не включав і не мав права включати ПДВ у вартість товару (що випливає зі статусу відповідача), яку пропонував у межах процедури закупівлі № UA-2023-0111-003071-a;

- твердження апелянта про необхідність зменшення ціни договору у зв`язку з переходом відповідача на іншу систему оподаткування є безпідставним та необґрунтованим, адже жодна підстава для перегляду ціни товару у процедурі публічних закупівель не настала;

- ПДВ не є умовою про ціну в розумінні цивільного та господарського законодавства, оскільки не може встановлюватися (погоджуватися чи змінюватися) сторонами за домовленістю, тобто в договірному порядку;

- визначення очікуваної вартості предмета закупівлі із зазначенням включення до неї податку на додану вартість не означає, що така вартість підлягає автоматичному коригуванню залежно від податкового статусу учасника, оскільки вона відображає плановий обсяг витрат замовника у межах відповідної процедури закупівлі;

- позивач (як ініціатор договору) був належним чином обізнаний про зміну податкового статусу відповідача, добровільно підписав додаткову угоду № 1 від 18.01.2023 в частині нової ціни, прийняв поставлений товар та здійснив оплату за договором;

- ціну договору за Додатковою угодою № 1 від 18.01.2023 було добровільно узгоджено обома сторонами (із розумінням обома сторонами змісту умов договору), при обізнаності позивача щодо зміни податкового статусу відповідача та в межах очікуваної вартості закупівлі;

- видаткові накладні на передачу товару та рахунки на оплату не місять запису про включення ПДВ до ціни товару; жодних грошових коштів у якості ПДВ відповідач не отримував, а тому відсутні будь-які правові підстави для визнання договору недійсним та стягнення коштів у зв`язку з набуттям таких коштів поза межами правової підстави.

- Акт ревізії Держаудитслужби України №000800-21/4 від 20.01.2025 це акт індивідуальної дії, що фіксує порушення і який позивач не оспорював. Однак висновки з акту не є самостійною підставою для визнання недійсним правочину. Такі підстави мають бути доведені в установленому чинним законодавством порядку.

- позивач оскаржив умови договору після повного його виконання обома сторонами, через сплив значного проміжку часу, керуючись виключно Актом ревізії Держаудитслужби, що суперечить принципам добросовісної поведінки сторін договору.

Явка представників сторін.

У судове засідання 16.04.2026 з`явились представники позивача та відповідача.

Представник позивача у судовому засіданні підтримав вимоги апеляційної скарги та просив її задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Представник відповідача вимоги апеляційної скарги заперечив, просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції без змін.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції.

Як убачається з матеріалів справи, 04.02.2022 між ДУ "Генеральна дирекція ДКВС України" (покупець) та, зокрема, ТОВ "ЕС ЕНД ЕЙ ГРУП" (постачальник № 5), була укладена рамкова угода № 16-К-2 (далі - рамкова угода), предметом якої є поставка риби (хек, мінтай, сардинела, аргентина, морський окунь, зубатка) замороженої обезголовленої або замороженої обезголовленої патраної (далі - товар).

Підписанням цієї угоди її сторонами засвідчено готовність на співпрацю в майбутньому на підставі результатів відбору та умов укладених в договорі про закупівлю.

Умовами п. 1.4. Рамкової угоди передбачено, що постачальники зобов`язуються подавати пропозиції щодо укладення Договору про закупівлю за рамковою угодою у відповідності до направлених Покупцем запрошень протягом строку дії Угоди.

Пунктом 1.8. Рамкової угоди передбачено, що критерієм оцінки пропозиції учасників відбору є ціна.

Пунктом 5.2. Рамкової угоди передбачено підстави для внесення змін до ціни товару у відповідності до законодавства про публічні закупівлі.

Додатком до Рамкової угоди є проект договору про закупівлю (Додаток 2) - п. 5.6, який знаходиться в матеріалах справи.

Пунктом 1.1. цього проекту договору передбачено, що предметом закупівлі є риба визначених сортів та виду обробки. Ціна за одиницю товару і загальна сума вартості товару включає ПДВ, вартість тари і транспортні витрати.

Сторонами не заперечується, що за результатами процедури публічної закупівлі (відкриті торги за рамковою угодою) ДК021--2015:15220000-6 (оголошення UA -2021-08-04-002975-а) відповідача обрано переможцем за найнижчою ціновою пропозицією.

18.01.2023 між ДУ "Генеральна дирекція ДКВС України" (покупець) та ТОВ "ЕС ЕНД ЕЙ ГРУП" (продавець) укладено договір № 8-К-23 (далі - Договір), відповідно до якого продавець зобов`язується у 2023 році продати і відвантажити рибу визначеної категорії та асортименту згідно з рознарядками покупця відповідно до його потреби, а покупець - забезпечити приймання та оплату товару за цінами, згідно з умовами цього Договору у загальній сумі 39 016 500,00 грн. Кількість товару становить 370 000 кг, по ціні за одиницю товару 105,45 грн. з ПДВ, тарою і транспортними витратами.

Пункт 3.1. Договору визначає, що ціна цього Договору становить 39 016 500,00 грн, у тому числі ПДВ - 6 502 750,00 грн. Ціна Договору включає в себе вартість самого товару, його упаковки, маркування, доставки на умовах Договору, усі податки та збори, що сплачуються або мають бути сплачені щодо поставки товару.

Розрахунок за цим Договором проводиться шляхом оплати покупцем за фактом поставки товару протягом 60 банківських днів з дати отримання товару на склад територіального уповноваженого представника покупця в міру надходження бюджетних коштів на підставі належним чином оформлених накладних та рахунків-фактур замовника (пункт 4.1 Договору).

Поставка товару здійснюється окремими партіями протягом дії цього договору відповідно до виданих покупцем рознарядок, які покупець вручає представнику продавця. Продавець повинен здійснити поставку товару у повному обсязі включно до 20.04.2023 (п. 5.1 договору).

Продавець здійснює поставку товару на умовах DDP (згідно Інкотермс 2010), за адресами, що вказані в рознарядках покупця (пункт 5.2 Договору).

Моментом поставки товару визначається момент передачі товару від представника продавця територіальному уповноваженому представнику покупця (пункт 5.7 Договору).

Цей Договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до 31.12.2023 (пункт 10.1 Договору).

Пунктом 11.1. Договору передбачено, що його умови не повинні змінюватися після підписання Договору до повного виконання зобов`язань сторонами, крім випадків, передбачених законодавством про здійснення публічних закупівель.

В день укладення Договору, 18.01.2023 сторони підписали Додаткову угоду № 1 від 18.01.2023 до договору (далі - Додаткова угода №1), якою, зокрема:

- пункт 1.1 Договору викладено в такій редакції:

"1.1. Продавець зобов`язується у 2023 році продати і відвантажити ДК 021-2015:15610000-6 Рибу (хек, мінтай, сардинела, аргентина, морський окунь, зубатка) заморожену обезголовлену або заморожену обезголовлену патрану (далі - товар) в обсязі та асортименті згідно з рознарядками покупця відповідно до його потреби, а покупець - забезпечити приймання та оплату товару за цінами, згідно з умовами цього договору:

"3.1. Ціна цього Договору становить 39 016 500,00 грн, у тому числі обов`язкові податки та збори. Ціна Договору включає в себе вартість самого товару, його упаковки, маркування, доставки на умовах Договору, передачі, усі податки та збори, що сплачуються або мають бути сплачені щодо поставки товару".

Між сторонами немає спору, що на виконання умов Договору продавцем поставлено, а покупцем прийнято товар без зауважень та заперечень по його кількості та якості, на загальну суму 39 016 500,00 грн, що підтверджується наявними у справі видатковими накладними за період з 14.02.2023 по 21.02.2023, актами приймання матеріальних цінностей за період з 14.02.2023 по 21.02.2023.

Також, відповідачем виставлено позивачу на оплату рахунки за період з 14.02.2023 по 14.04.2023 на вказану суму, копії яких містяться у справі.

Відповідач не заперечує отримання від позивача на виконання умов Договору всієї вартості товару.

В подальшому, Державною аудиторською службою України в період з 29.10.2024 по 20.01.2025 проведено ревізію окремих питань фінансово-господарської діяльності Державної установи "Генеральна дирекція Державної кримінально-виконавчої служби України" за період 01.01.2022 по 30.09.2024.

За результатами ревізії складено Акт № 000800-21/4 від 20.01.2025.

В Акті зазначено, що "згідно з листом ДПС від 03.01.2025 № 42/5/99-00-12-01-03-05, за даними інформаційно-комунікаційних систем ДПС - відповідач ТОВ "ЕС ЕНД ЕЙ ГРУП" - дата реєстрації платником ПДВ 01.04.2018, період перебування на загальній системі оподаткування з 01.01.2022 по 31.03.2022 та з 01.08.2023 по 30.09.2024, платник спрощеної системи оподаткування 3 групи єдиного податку зі ставкою єдиного податку 2 % з 01.04.2022 по 31.07.2023, дата анулювання реєстрації платника спрощеної системи оподаткування 31.07.2023".

За висновками з Акту, маючи інформацію, що відповідач є платником єдиного податку 2% за спрощеною системою оподаткування, сторонами не зменшено ціну товару на суму ПДВ 6 502 750,00 грн (без зміни кількості (обсягу) та якості товару). Це порушує ч. 1 ст. 193 ГК України, частину 1 статті 526, статті 629 ЦК України, пункт 5 частини 5 статті 41 України "Про публічні закупівлі" від 25 грудня 2015 року № 922-VII, із змінами, пункт 5 розділу VII "Особливості укладання та виконання договорів про закупівлю за рамковими угодами" Особливостей закупівель за рамковими угодами та їх укладання, затверджених наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 15 вересня 2017 року № 1372, із змінами, пункт 3.2 договору від 18.01.2023 № 8-К-23, із змінами, та призвело до витрат державного бюджету на 6 502 750,00 грн, чим нанесено матеріальну шкоду (збитки) на вказану суму.

14.03.2025 ДУ "Генеральна дирекція ДКВС України" звернулось до відповідача з вимогою про повернення безпідставно набутих коштів ПДВ у розмірі 6 502 750,00 грн. У відповідь на претензію відповідач у листі від 14.04.2025 № 80 вказав про відсутність підстав для задоволення вказаної вимоги, що і спричинило спір.

Позивач у заявленому позові доводить помилковість включення до ціни товару суми ПДВ, зважаючи на перебування відповідача в цей період на спрощенній системі оподаткування 3 групи зі ставкою єдиного податку 2%. В зв`язку з цим позивач просив визнати недійсними пункти 1.1 та 3.1 Договору (зі змінами) у частині включення до договірної ціни податку на додану вартість та стягнути з відповідача 6502 750,00 грн безпідставно набутих коштів по Договору.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови.

Розглянувши доводи апеляційної скарги та подані заперечення, перевіривши матеріали справи, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи окремо та в їх сукупності, враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, Північний апеляційний господарський суд дійшов таких висновків.

Щодо вимог про визнання недійсними пунктів Договору в частині включення до ціни товару суми ПДВ, колегія суддів зазначає наступне:

Зі змісту Договору від 18.01.2023 вбачається, що первісна редакція п. 1.1 та 3.1. містила умови про включення до загальної ціни товару ПДВ у чітко визначеному розмірі 6 502 750,00 грн.

Доводи відповідача, що з боку ТОВ "ЕС ЕНД ЕЙ ГРУП" його цінова пропозиція насправді подавалася без ПДВ, оскільки відповідач не був на той час платником ПДВ, не анульовують узгоджені сторонами спору первісні умови Договору про включення ПДВ до ціни товару.

За правилами ст. 691 ЦК України, положень чинного на час укладення Договору Господарського Кодексу України, ціна у договорі купівлі-продажу - це певна грошова сума, що сплачується покупцем продавцеві за придбане майно. Ціна є істотною умовою, яка визначається договором купівлі-продажу, має бути обов`язково визначена в договорі шляхом досягнення сторонами щодо цього згоди.

Згідно ст. 10,11 ЗУ "Про ціни і ціноутворення" суб`єкти господарювання під час провадження господарської діяльності використовують:

вільні ціни;

державні регульовані ціни.

Вільні ціни встановлюються суб`єктами господарювання самостійно за згодою сторін на всі товари, крім тих, щодо яких здійснюється державне регулювання цін.

Суд вважає, що не потребує доказування той факт, що зазвичай до ціни товару, зокрема, включається собівартість товару, понесені виробником/продавцем супутні витрати та податки.

18.01.2023 (тобто в день укладення Договору) між сторонами укладено також і Додаткову угоду № 1 до Договору, пунктом 1.1 якої загальна сума вартості товару з податками та зборами, тарою і транспортними витратами складає 39 016 500, 00 грн. Також, викладено пункт 3.1 договору у новій редакції: "Ціна цього Договору становить 39 016 500,00 грн, у тому числі обов`язкові податки та збори. Ціна Договору включає в себе вартість самого товару, його упаковки, маркування, доставки на умовах Договору, передачі, усі податки та збори, що сплачуються або мають бути сплачені щодо поставки товару".

Отже, в зміненій редакції п. 1.1. та 3.1. Договору згідно умов Додаткової

угоди №1 загальна ціна товару вже не містила такої складової, як окремо визначена сума ПДВ в розмірі 20% від ціни, але при цьому сама ціна товару по розміру залишилася такою ж, як в первісній редакції Договору (39 016 500,00 грн).

Обсяг поставки, ціну за одиницю товару сторони у Додатковій угоді № 1 не змінювали.

Як встановлено місцевим судом та не заперечується сторонами, на час укладення та виконання умов Договору в період з 14.02.2023 по 21.02.2023, відповідач (починаючи з 01.04.2022 по 31.07.2023) був платником за правилами спрощеної системи оподаткування 3ї групи зі ставкою єдиного податку 2 %, дата анулювання реєстрації платника спрощеної системи оподаткування 31.07.2023.

Отже, на час укладення та виконання умов Договору від 18.01.2023 відповідач не був платником ПДВ і відповідно, не мав обов`язку декларувати та сплачувати до бюджету його суму в розмірі 20% від ціни проданого товару.

Дана обставина сторонами не заперечується.

В справі також мається відповідь ДПС від 05.09.2025 № 25820/6199-00-04-02-01-06 на адвокатський запит про надання інформації по ТОВ "ЕС ЕНД ЕЙ ГРУП" щодо того, що оскільки з 01.04.2022 по 31.07.2023 це ТОВ було платником єдиного податку за ставкою 2%, тому за вказаний період ТОВ звільняється від обв`язку нарахування і сплати ПДВ за операціями з постачання товару, робіт, послуг.

На переконання суду апеляційної інстанції, за наслідками укладення сторонами Додаткової угоди № 1 від 18.01.2023 відбулося фактичне збільшення ціни одиниці товару для позивача, як покупця, виходячи з такого:

- при загальній ціні товару 39 016 500 грн. сума ПДВ за ставкою 20% складає 6 502 750,00 грн. (39016500,00 ? 6502750,00=32513750,00 грн.; 6502750,00 : 32513750,00??100%=20%).

В цьому випадку ціна одиниці товару з ПДВ для позивача становить 105,45 грн. (39016500 грн. : 370 000 кг). Суму ПДВ при цьому відповідач має перерахувати до бюджету (якщо він платник ПДВ).

- якби сторони визначили первісну ціну товару без ПДВ, то її загальний розмір по Договору склав би лише 32513750,00 грн. При такій загальній ціні вартість одиниці товару для позивача склала б лише 87,87 грн. (32513750,00 грн. : 370 000 кг).

Беззаперечною є та обставина, що при укладенні Додаткової угоди № 1 від 18.03.2023 сторони залишили ту саму суму договору 39016500,00 грн., ту саму ціну за одиницю товару 105,45 грн. з незмінною кількістю товару 370 000 кг. При цьому сума, яка в ціні товару раніше припадала на ПДВ, відповідачем до бюджету не перерахована, а залишена у його володінні.

Текст укладеної сторонами Додаткової угоди № 1 не містить пояснення, яким чином була сформована нова загальна ціна договору 39016500,00 грн. по цій Додатковій угоді, якщо із складників формування ціни лише зник запис про ПДВ. Яка нова складова частина ціни замінила собою всю первісну суму ПДВ на 6,5 млн грн. -- із Додаткової угоди не вбачається. При апеляційному перегляді справи сторони також не могли дати відповідь на це питання.

Матеріали справи також не містять належних і допустимих доказів про фактичне використання для формування нової ціни товару 39 016 500,00 грн. за Додатковою угодою № 1 від 18.01.2023 якогось іншого складника замість первісного розміру ПДВ в сумі 6 502 750,00 грн.

Додаткова угода № 1 від 18.01.2023 також не містить зауваження сторін про те, що її укладення є результатом виправлення описок/помилок в умовах первісної редакції Договору при його укладенні щодо податку у складі ціни.

За наслідками помилкового включення до ціни Договору суми ПДВ, якої там не повинно бути (за доводами відповідача), логічно мало б відбутися зменшення загальної ціни товару на цю суму ПДВ. Однак такої зміни до умов Договору сторонами спору не було здійснено.

Північний апеляційний господарський суд з урахуванням обставин спору зазначає, що на час укладення Додаткової угоди № 1 від 18.01.2023 та на весь період виконання Договору сторони перебувають під регулюванням своїх відносин імперативними нормами ЗУ "Про публічні закупівлі" і тому не можуть вносити зміни до Договору керуючись лише власним розсудом та принципом свободи договору.

Умови про порядок зміни ціни внесено сторонами у п. 5.2. Рамкової угоди від 04.02.2022. Так, вказано, що істотні умови угоди, а саме ціна за одиницю товару, визначена Постачальниками за результатами аукціону.... не може змінюватися протягом строку дії Угоди, окрім таких випадків:

5.2.1. збільшення ціни за одиницю товару до 10 відсотків пропорційно збільшенню ціни такого товару на ринку в разі коливання ціни такого товару на ринку, за умови, що так зміна не призведе до збільшення суми, визначеної у договорі про закупівлю - не частіше ніж один раз на 90 днів з моменту підписання договору про закупівлю;

5.2.2. зміна ціни у зв`язку із зміною ставок податків і зборів та/або зміною умов щодо надання пільг з оподаткування - пропорційно до зміни таких ставок та /або пільг з оподаткування;

За правилами п. 11.1. Договору № 8-К-23 від 18.01.2023 також сторонами спору визначено, що умови цього договору не повинні змінюватися після підписання Договору до повного виконання зобов`язань сторонами, крім випадків, передбачених законодавством про здійснення публічних закупівель.

Положеннями ч. 4,5 ст. 41 ЗУ "Про публічні закупівлі" в редакції станом на 18.01.2023 передбачено, що :

4. Умови договору про закупівлю не повинні відрізнятися від змісту тендерної пропозиції/пропозицій за результатами електронного аукціону (у тому числі ціни за одиницю товару) переможця процедури закупівлі/спрощеної закупівлі або узгодженої ціни пропозиції учасника у разі застосування переговорної процедури, крім випадків визначення грошового еквівалента зобов`язання в іноземній валюті та/або випадків перерахунку ціни за результатами електронного аукціону в бік зменшення ціни тендерної пропозиції/пропозиції учасника без зменшення обсягів закупівлі.

5. Істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадків:

1) зменшення обсягів закупівлі, зокрема з урахуванням фактичного обсягу видатків замовника;

2) збільшення ціни за одиницю товару до 10 відсотків пропорційно збільшенню ціни такого товару на ринку у разі коливання ціни такого товару на ринку за умови, що така зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю, - не частіше ніж один раз на 90 днів з моменту підписання договору про закупівлю/внесення змін до такого договору щодо збільшення ціни за одиницю товару. Обмеження щодо строків зміни ціни за одиницю товару не застосовується у випадках зміни умов договору про закупівлю бензину та дизельного пального, природного газу та електричної енергії;

Аналогічні правила щодо змін умов договорів про публічні закупівлі передбачено і п. 19 постанови КМУ від 12 жовтня 2022 р. № 1178. Цією постановою затверджено особливості здійснення публічних закупівель товарів, робіт і послуг для замовників, передбачених Законом України "Про публічні закупівлі", на період дії правового режиму воєнного стану в Україні та протягом 90 днів з дня його припинення або скасування.

В редакції станом на час виникнення спірних відносин п. 19 постанови КМУ передбачав, що істотні умови договору про закупівлю (крім договорів про закупівлю товарів, робіт та послуг для/з будівництва, ремонту та інших інженерно-технічних заходів із захисту об`єктів критичної інфраструктури паливно-енергетичного сектору критичної інфраструктури за основними технічними показниками, погодженими Міненерго) не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадків:

1) зменшення обсягів закупівлі, зокрема з урахуванням фактичного обсягу видатків замовника;

2) погодження зміни ціни за одиницю товару в договорі про закупівлю у разі коливання ціни такого товару на ринку, що відбулося з моменту укладення договору про закупівлю або останнього внесення змін до договору про закупівлю в частині зміни ціни за одиницю товару. Зміна ціни за одиницю товару здійснюється пропорційно коливанню ціни такого товару на ринку (відсоток збільшення ціни за одиницю товару не може перевищувати відсоток коливання (збільшення) ціни такого товару на ринку) за умови документального підтвердження такого коливання та не повинна призвести до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю на момент його укладення;

На переконання Північного апеляційного господарського суду, самим лише виключенням сторонами із первісної ціни товару запису про суму ПДВ, дотримання вищевказаних положень ЗУ "Про публічні закупівлі" не забезпечується.

За результатами укладення Додаткової угоди № 1 від 18.01.2023 сторони штучно залишили загальну ціну товару в тому самому розмірі, фактично збільшивши при цьому ціну за одиницю товару без наявності та доведеності для цього підстав, передбачених ЗУ "Про публічні закупівлі".

Суд відхиляє як необґрунтовані доводи відповідача, що для участі в закупівлях він насправді подавав власну цінову пропозицію без ПДВ (бо не є платником цього податку), але технічно не міг інакше сформувати пропозицію щодо ціни товару, ніж як із включенням до неї 20% ПДВ, бо такою була розроблена форма ініціатором закупівлі для подання тендерних пропозицій.

Суд при цьому виходить із оцінки дій сторін спору: Договір у первісній редакції укладено із внесенням до ціни товару точно визначеного розміру ПДВ. Відповідач станом на дату укладення Договору 18.01.2023 знав що він не платник ПДВ. За результатами укладення в цей же день Додаткової угоди № 1 відповідач не запропонував зменшити ціну товару на суму ПДВ. Натомість сторони зберегли загальну ціну товару з ПДВ, але обмежилися лише виключенням про цей податок запису у відповідних пунктах договору.

Сторонами не заперечено та не спростовано, що відповідач не перераховував суму ПДВ в розмірі 6 502 750,00 грн. до державного бюджету за результатами виконання умов Договору (зі змінами).

Колегія суддів апеляційного суду також враховує, що за висновками Великої Палати Верховного Суду домовленість сторін договору про врегулювання відносин усупереч існуючим у законодавстві обмеженням не спричиняє встановлення відповідного права та/або обов`язку, як і його зміни та припинення (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 01.06.2021 у справі № 910/12876/19, (пункт 7.10), від 13.07.2022 у справі № 363/1834/17 (пункт 25)), що свідчить про нікчемність такої домовленості.

За змістом статті 204 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу (частина перша статті 215 ЦК України).

Як вже вказав суд, згідно з частиною 5 статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі" істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадків, зокрема, збільшення ціни за одиницю товару до 10 відсотків пропорційно збільшенню ціни такого товару на ринку у разі коливання ціни такого товару на ринку за умови, що така зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю, - не частіше ніж один раз на 90 днів з моменту підписання договору про закупівлю / внесення змін до такого договору щодо збільшення ціни за одиницю товару.

Вказані обставини не були встановлені та належно оцінені судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення.

Положеннями частини 4 статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі" визначено, що умови договору про закупівлю не повинні відрізнятися від змісту тендерної пропозиції/пропозиції за результатами електронного аукціону (у тому числі ціни за одиницю товару) переможця процедури закупівлі.

Відповідно до положень чинного на час виникнення спірних відносин пункту 2 ч.1 ст. 43 ЗУ "Про публічні закупівлі" договір про закупівлю є нікчемним у разі укладення договору з порушенням вимог частини 4 статті 41 цього Закону.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 11.02.2026 у справі №910/5888/25.

Отже, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що 6 502 750,00 грн. як складова ціни Договору, навіть з урахуванням Додаткової угоди № 1 від 18.01.2023, є саме податком на додану вартість. Правова природа цієї складової сторонами належним чином на іншу складову частину ціни не була змінена.

Немає і доказів укладення Додаткової угоди № 1 від 18.01.2023 саме з підстав коливання ціни товару на ринку у бік збільшення, що б відповідало вимогам ст. 41 ЗУ "Про публічні закупівлі".

В даному випадку, встановивши факт включення Договором в первісній редакції до вартості товару саме ПДВ у розмірі 6 502 750,00 грн., подальше штучне виключення згадки про ПДВ у тексті Додаткової угоди № 1 (без появи іншої складової ціни чи обґрунтованого пояснення її збільшення за одиницю товару), суд апеляційної інстанції відхиляє заперечення відповідача і висновки суду першої інстанції, що в оцінці цих фактів перевагу слід надавати первинним документам про поставку товару, які не містять в своєму тексті математичного визначення суми ПДВ та відсутності факту виписки податкових накладних по господарській операції між сторонами.

Тому такі умови договору є нікчемними без потреби звернення до суду з вимогами про визнання їх недійсними.

За змістом статей 15 і 16 ЦК України кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу у разі їх порушення, невизнання або оспорювання. Перелік способів захисту, визначений у частині другій статті 16 ЦК України, не є вичерпним. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках (абзац 12 частини другої вказаної статті).Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від виду та змісту правовідносин, які виникли між сторонами, від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам (подібні за змістом висновки викладено у постановах від 05.06.2018 у справі № 338/180/17, від 11.09.2018 у справі № 905/1926/16, від 30.01.2019 у справі № 569/17272/15-ц, від 11.09.2019 у справі № 487/10132/14-ц, від 16.06.2020 у справі № 145/2047/16-ц).

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається (абзац перший частини другої статті 215 ЦК України). Отже, якщо недійсність певного правочину встановлена законом, вимога про визнання його недійсним за загальним правилом не є належним способом захисту права чи інтересу позивача. За наявності спору щодо правових наслідків недійсного правочину, одна зі сторін якого чи інша заінтересована особа вважає його нікчемним, суд перевіряє відповідні доводи та у мотивувальній частині судового рішення, застосувавши положення норм матеріального права, підтверджує чи спростовує обставину нікчемності правочину (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 10.04.2019 у справі № 463/5896/14-ц, від 04.06.2019 у справі № 916/3156/17).

Отже, у разі, коли є підстави вважати правочин нікчемним, сторона договору за загальним правилом може звернутися до суду не з вимогою про визнання нікчемного правочину недійсним, а відразу за застосуванням наслідків виконання недійсного правочину (наприклад, з вимогою про повернення одержаного на виконання такого правочину), обґрунтовуючи вимоги його нікчемністю.

Встановлення судом обставин укладання договору за результатами процедур публічних закупівель з порушенням порядку визначення та збільшення ціни за одиницю товару, безпідставне визначення у її складі податків, зборів та інших обов`язкових платежів, що веде до необґрунтованих витрат бюджетних коштів при оплаті товару, безумовно свідчить про нікчемність такого договору.

Суд при цьому виходить з того, що відповідно до частин першої, другої статті 228 ЦК України правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним. Правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним.

Отже, якщо суд встановить ознаки нікчемності договору в межах виниклого спору про визнання недійсними умов п. 1.1 та 3.1. Договору про включення до договірної ціни податку на додану вартість, то визнання цього договору нікчемним в судовому порядку не вимагається, а в позові про визнання недійсними вказаних положень Договору слід відмовити.

Таким чином, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду приходить до висновку, що Господарським судом м. Києва за вимогою про визнання недійсними п. 1.1. та 3.1. Договору № 8-К-23 від 18.01.2023 (зі змінами) в частині включення до договірної ціни податку на додану вартість, прийнято вірне по суті рішення про відмову в позові, але з неправильних мотивів (оскільки вказані пункти є нікчемними). Тому рішення у цій частині підлягає зміні в мотивувальній частині.

Відповідно немає підстав для задоволення апеляційної скарги щодо вимоги про скасування рішення про відмову в позові за вимогами про визнання недійсним п. 1.1 та 3.1. Договору від 18.01.2023 № 8-К-23 (зі змінами), що укладений між сторонами спору, в частині включення до договірної ціни податку на додану вартість.

Щодо похідної позовної вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача 6 502 750,00 грн. як безпідставно набутих коштів за спірним Договором, судом апеляційної інстанції встановлено наступне:

Частина 1 ст.632 ЦК передбачає, що ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. У випадках, встановлених законом, застосовуються ціни (тарифи, ставки тощо), які встановлюються або регулюються уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування.

Зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом. Зміна ціни в договорі після його виконання не допускається (частини 2, 3 ст.632 ЦК).

Частини 4, 5 ст.41 Закону "Про публічні закупівлі" встановлюють, що умови договору про закупівлю не повинні відрізнятися від змісту тендерної пропозиції/пропозиції за результатами електронного аукціону. Істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім визначених випадків.

При цьому за визначенням, наведеним у пп.14.1.178 п.14.1 ст.14 ПК, податок на додану вартість - непрямий податок, який нараховується та сплачується відповідно до норм розділу V цього Кодексу.

Згідно з вимогами підпунктів а) і б) п.185.1 ст.185 ПК об`єктом оподаткування ПДВ є операції платників податку з постачання товарів/послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до ст.186 ПК.

Датою виникнення податкових зобов`язань зі сплати ПДВ з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, перелічених у п.187.1 ст.187 ПК (поставка товару чи сплата коштів за товар).

Тому за своєю правовою природою ПДВ є визначеною законом часткою новоствореної вартості товару, яка сплачується покупцем (замовником послуг) до державного бюджету з кожної операції купівлі-продажу товару, отримання коштів за виконання робіт, надання послуг.

Відповідно до висновку, викладеного у постанові Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.12.2021 у справі №910/12764/20 хоча ПДВ й включається до ціни товару, однак не є умовою про ціну в розумінні цивільного та господарського законодавства. Порядок та механізм нарахування і сплати ПДВ чи навпаки (операції, які не є об`єктом оподаткування або звільнені від оподаткування тощо) врегульовано відповідними нормами ПК, тому умови про оподаткування ціни господарської операції не можуть встановлюватися (погоджуватися чи змінюватися) сторонами за домовленістю, тобто у договірному порядку.

У випадку виниклого спору відповідач, як одна із сторін зобов`язання, набув кошти, що є предметом спору, за рахунок іншої сторони за умовами Договору, які є частково нікчемними в частині фактичного включення до ціни товару ПДВ, платником якого не є відповідач як Продавець, на час укладення та виконання Договору. Доказів перерахування відповідачем спірних коштів в якості ПДВ до державного бюджету чи повернення їх позивачу у добровільному порядку, у справі немає.

Частиною 1 ст.1212 ЦК України передбачено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події (ч.2 ст.1212 ЦК).

Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (ч.3 ст.1212 ЦК).

Отже, зобов`язання за наслідками безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна; б) набуття або збереження за рахунок іншої особи; в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених ст.11 ЦК, в т.ч. за наявності обставини, що згодом відпала).

Набуття однією зі сторін зобов`язання майна за рахунок іншої сторони в порядку виконання договірного зобов`язання не вважається безпідставним.

Тобто в разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, положення ст.1212 ЦК можна застосовувати тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі.

З огляду на викладене, оскільки на час укладення та зміни умов Договору від 18.03.2023 відповідач не був платником ПДВ, а сума ПДВ в розмірі 6 502 750,00 грн. фактично включена до ціни товару як у первісній редакції Договору, так і у Додатковій угоді № 1 (бо не була обгруновано та правомірно замінена іншим складником, а ціна за одиницю товару не була збільшена у відповідності до вимог ст. 41 ЗУ "Про публічні закупівлі"), тому у виниклому спорі наявні правові підстави для примусового стягнення із відповідача на користь позивача спірних коштів у розмірі 6 502 750,00 грн.

Місцевим судом невірно застосовано норми матеріального права, що регулюють питання публічних закупівель, невірно оцінено фактичні обставини справи у відносинах сторін.

Таким чином, вимоги апеляційної скарги позивача підлягають частковому задоволенню.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги.

Відповідно до статті 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Частиною 1 статті 277 ГПК України передбачено, що підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) не з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Суд апеляційної інстанції відповідно до частини 1 статті 275 ГПК України за результатами розгляду апеляційної скарги, зокрема, має право: 1) залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення; 2) скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення.

За встановлених у даній справі обставин в їх сукупності, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду доходить висновку, що рішення Господарського суду міста Києва від 17.02.2026 у справі №910/6218/25 підлягає скасуванню в частині відмови у задоволенні позову про стягнення грошових коштів, з ухваленням нового рішення про повне задоволення позову у цій частині.

В решті позовних вимог рішення суду першої інстанції слід залишити без змін з урахуванням мотивувальної частини цієї постанови.

Судові витрати.

Відповідно до вимог статті 129 ГПК України, за результатами перерозподілу судових витрат, за вирішення спору в суді першої інстанції витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача в сумі 78 033,00 грн. пропорційно розміру задоволених вимог, виходячи з такого розрахунку:

6502750,00 грн. х 1,5% х 0,8

За рештою вимог (з відмовою в позові) судові витрати покладаються на позивача.

Витрати за подання апеляційної скарги покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених вимог в сумі 117 049,50 грн. виходячи з такого розрахунку:

6502750,00 грн. х 1,5% х 0,8 х 150%.

В решті судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись статтями 74, 129, 269, 275, 277, 281-284 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу від 13.03.2026 Державної установи "Генеральна дирекція Державної кримінально-виконавчої служби України" на рішення Господарського суду міста Києва від 17.02.2026 у справі 910/6218/25 задовольнити частково.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 17.02.2026 у справі 910/6218/25 скасувати в частині відмови у стягненні з Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕС ЕНД ЕЙ ГРУП" безпідставно утриманих грошових коштів у сумі 6 502 750,00 грн та ухвалити в цій частині нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

3. В іншій частині рішення Господарського суду міста Києва від 17.02.2026 у справі №910/6218/25 залишити без змін з урахуванням викладеної у цій постанові мотивувальної частини.

4. Резолютивну частину рішення Господарського суду міста Києва від 17.02.2026 у справі 910/6218/25 викласти у наступній редакції:

"1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕС ЕНД ЕЙ ГРУП" (04053, м. Київ, провулок Несторівський, буд. 7, ) на користь Державної установи "Генеральна дирекція Державної кримінально-виконавчої служби України" (03115, м. Київ, вул. Святошинська, 27, ) - 6 502 750,00 грн (шість мільйонів п`ятсот дві тисячі сімсот п`ятдесят гривень 00 копійок) безпідставно збережених коштів та 78033,00 грн (сімдесят вісім тисяч тридцять три гривні 00 копійок) на відшкодування сплаченого судового збору за подання позовної заяви.

3. В іншій частині у позові відмовити."

5. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕС ЕНД ЕЙ ГРУП" (04053, м. Київ, провулок Несторівський, буд. 7, ) на користь Державної установи "Генеральна дирекція Державної кримінально-виконавчої служби України" (03115, м. Київ, вул. Святошинська, 27, ) - 117 049,50 грн (сто сімнадцять тисяч сорок дев`ять гривень п`ятдесят копійок) судового збору за подання апеляційної скарги.

6. Видачу наказів на виконання даної постанови доручити Господарському суду міста Києва.

7. Матеріали справи №910/6218/25 повернути до місцевого господарського суду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду у випадках і строки, передбачені статтями 287, 288 ГПК України.

Повний текст постанови складено 20 квітня 2026.

Головуючий суддя Н.М. Спаських

Судді П.В. Горбасенко

О.В. Яценко