РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

24.04.2026Справа № 905/40/26
Господарський суд міста Києва у складі судді Алєєвої І.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрзернотрейдінг»

про стягнення 67 657, 44 грн.

Без виклику представників сторін.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позивач звернувся до Господарського суду Донецької області із вказаною позовною заявою до відповідача про стягнення 67 657, 44 грн.

Ухвалою Господарського суду Донецької області від 02.02.2026 матеріали справи передано за територіальною підсудністю до Господарського суду міста Києва.

Частиною 1 статті 247 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що малозначні справи розглядаються у порядку спрощеного позовного провадження.

Відповідно до частини 1 статті 250 Господарського процесуального кодексу України питання про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження суд вирішує в ухвалі про відкриття провадження у справі.

Частиною 5 статті 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.03.2026 позовну заяву прийнято судом до розгляду та відкрито провадження у справі. Приймаючи до уваги малозначність справи в розумінні частини 5 статті 12 Господарського процесуального кодексу України, враховуючи ціну позову, характер спірних правовідносин та предмет доказування, господарським судом вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, у зв`язку з чим надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву, а позивачу для подання відповіді на відзив.

Відповідач не подав до суду відзив на позов, тобто не скористався наданим їм процесуальним правом, передбаченим статтею 178 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Приймаючи до уваги, що відповідач не подав до суду відзив на позов, а відтак не скористався наданим їм процесуальним правом, за висновками суду, у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України.

При цьому, оскільки до суду не надходило клопотань учасників справи або одного з них в порядку частини 5 статті 252 Господарського процесуального кодексу України про розгляд справи з повідомленням (викликом) сторін, з огляду на відсутність у суду підстав для виклику сторін з власної ініціативи, господарський суд розглядає справу без проведення судового засідання.

У частині 8 статті 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Дослідивши матеріали справи, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва,

УСТАНОВИВ:

Обласне комунальне підприємство «Донецьктеплокомуненерго» (далі Позивач) є обласним теплопостачальним підприємством, яке виробляє теплову енергію для забезпечення споживачів послугами з постачання теплової енергії.

Як зазначає позивач, він здійснюючи господарську діяльність відповідно до вимог Закону України «Про теплопостачання» та Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з постачання теплової енергії, у період з 01.11.2022 року по 30.11.2025 року він безперервно забезпечував постачання теплової енергії, а також у період з 01.10.2020 року по 30.11.2025 року надавав послуги з абонентського обслуговування до багатоквартирного житлового будинку, розташованого за адресою: Донецька обл., м. Дружківка, вул. В.Пилипенко (колишня вул. Енгельса), буд.81.

У вказаному будинку не встановлений вузол комерційного обліку теплової енергії. У складі зазначеного багатоквартирного будинку розташоване нежитлове приміщення загальною площею 46,4 кв. м, опалювальною площею 44,0 кв. м, яке підключене до системи централізованого теплопостачання та обладнане індивідуальним засобом обліку теплової енергії. Власником зазначеного нежитлового приміщення є Товариство з обмеженою відповідальністю «Укрзернотрейдінг» (далі Відповідач), яке набуло право власності на підставі договору купівлі-продажу, серія та номер 4004, від 08.08.2020 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бондар Т. М.

Відповідно до пп. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.

Обов`язок щодо укладання договору про надання житлово-комунальних послуг покладено як на споживача (відповідача), так і на виконавця (позивача) (п. 1 ч. 2 ст. 7, п. 2 ч. 2 ст. 8 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»).

Згідно п. 13 Правил надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 № 830, індивідуальний договір вважається укладеним із споживачем, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем. Фактом приєднання споживача до умов індивідуального договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема надання виконавцю підписаної заяви-приєднання, сплата рахунка за надані послуги, факт отримання послуги.

Частиною 1 ст. 634 ЦК України визначено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

04 жовтня 2021 року Позивач оприлюднив на своєму офіційному вебсайті за посиланням: https://kpdtke.com.ua текст публічного договору про надання послуг з постачання теплової енергії, а також супровідну інформацію, зокрема: затверджені тарифи, умови якості надання послуг, розмір плати за абонентське обслуговування тощо.

Зазначений публічний договір є чинним на момент виникнення спірних правовідносин та є обов`язковим для виконання сторонами відповідно до положень Закону України «Про житлово-комунальні послуги».

Відтак, з 03.11.2021 року між підприємством Позивача та споживачами, у тому числі й Відповідачем, діє типовий індивідуальний договір про надання послуг з постачання теплової енергії як публічний договір приєднання.

Факт приєднання Відповідача до умов індивідуального договору підтверджується його діями, які свідчать про акцептування договору: фактичним отриманням послуг, відсутністю заперечень проти договору, неповерненням рахунків та актів.

Відповідач не подавав заяву про укладення іншого письмового договору, а тому між сторонами встановилися договірні відносини без його окремого підписання відповідно до частини п`ятої статті 13 Закону № 2189.

Відповідно до пп. 7 ч. 1 ст. 8 Закону України Про житлово-комунальні послуги виконавець комунальної послуги зокрема має право при укладення індивідуального договору або індивідуального договору з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем отримувати інформацію від споживача про зміну власника житла (іншого об`єкта нерухомого майна) та фактичної кількості осіб, які постійно проживають у житлі споживача, у випадках та порядку, передбачених договором.

Позивач вказує, що станом на дату звернення з позовом до суду заборгованість Відповідача перед Позивачем за спожиті послуги з постачання теплової енергії за період з 01.11.2022 року по 30.11.2025 року становить 53 822,72 грн. Вказана заборгованість підтверджується рахунками, актами приймання-передачі наданих послуг, які додано до позовної заяви, що і стало підставою звернення до суду.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно із ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України Про житлово-комунальні послуги споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

Отже, споживач зобов`язаний оплатити житлово-комунальні послуги, якщо він фактично користувався ними. Відсутність письмово оформленого договору з позивачем не позбавляє відповідача обов`язку оплачувати надані йому послуги. Близькі за змістом висновки викладені Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 04.07.2018 № 904/7183/17 та у постановах Верховного Суду від 21.04.2020 № 910/7968/19, від 27.03.2023 № 920/1343/21, від 23.05.2024 № 910/11121/22 та від 04.06.2024 № 914/2612/23.

Надання послуг з опалення, підтверджується рішенням виконкому Дружківської міської ради від 07.10.2020 р.№437 «Про початок опалювального періоду 2020 2021 років»; рішенням виконкому Дружківської міської ради від 06.10.2021 р.№1188 «Про початок опалювального періоду 2021 2022 років»; розпорядженням начальника Дружківської міської військово адміністрації від 07.10.2022 №178 «Про початок опалювального періоду 2022 2023 років у Дружківській міській територіальній громаді в умовах воєнного стану»; розпорядженням начальника Дружківської міської військово адміністрації від 13.10.2023 №215 «Про початок опалювального періоду 2023 2024 років у Дружківській міській територіальній громаді в умовах воєнного стану»; розпорядженням начальника Дружківської міської військово адміністрації від 18.10.2024 №322 «Про початок опалювального періоду 2024 2025 років у Дружківській міській територіальній громаді в умовах воєнного стану»; розпорядженням начальника Дружківської міської військово адміністрації від 17.10.2025 №390/203-25 «Про початок опалювального періоду 2025 2026 років у Дружківській міській територіальній громаді в умовах воєнного стану»; актами про підключення/відключення будинку до системи опалення у відповідні періоди, рахунками та претензіями, надісланими відповідачу.

Відповідно до пунктів 32, 33 та 37 Правил надання послуг з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 № 830, вартість послуги визначається як сума тарифів на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії. Плата за послугу розраховується з урахуванням встановленого тарифу та обсягу спожитої теплової енергії, який визначається та розподіляється відповідно до законодавства. Розрахунковим періодом є календарний місяць, якщо інше не передбачено договором, а оплата здійснюється не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим.

Згідно зі статтею 19 Закону України «Про теплопостачання», споживач зобов`язаний щомісячно сплачувати теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

У складі загальної суми заборгованості за послугу з постачання теплової енергії у розмірі враховано, зокрема, нарахування за обсяг теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування (МЗК), забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення (ФСО), а також донарахування мінімальної частки споживання теплової енергії (Qmin), що здійснені відповідно до вимог чинного законодавства та Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Мінрегіону №315 від 28.12.2018.

Відповідно до пп. 11 ч. 1 ст. 8 Закону України Про житлово-комунальні послуги плата за абонентське обслуговування - платіж, який споживач сплачує виконавцю комунальної послуги за індивідуальним договором про надання комунальних послуг (далі - індивідуальний договір) або за індивідуальним договором з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем про надання комунальних послуг (далі - індивідуальний договір з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем) (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і з постачання та розподілу електричної енергії), що включає витрати виконавця, пов`язані з укладенням договору про надання комунальної послуги, здійсненням розподілу обсягу спожитих послуг між споживачами, нарахуванням та стягненням плати за спожиті комунальні послуги, обслуговуванням та заміною вузлів комерційного обліку води і теплової енергії (у разі їх наявності у будівлі споживача), крім випадків, визначених цим Законом, а також за виконання інших функцій, пов`язаних з обслуговуванням виконавцем абонентів за індивідуальними договорами (крім обслуговування та поточного ремонту внутрішньобудинкових систем теплопостачання, водопостачання, водовідведення та постачання гарячої води).

Статтею 11 ЦК України визначено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (ч. 1 ст. 509 ЦК України).

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно із ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст. 611 ЦК України).

Споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору (ч. 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»).

Беручи до уваги вищезазначене та наведені обставини, Господарський суд міста Києва враховує, що відповідач свої зобов`язання щодо оплати за отриману тепловою енергію не виконав, факт наявності заборгованості відповідача не спростований, доказів їх сплати суду не надано, будь-яких заперечень проти позову матеріали справи не містять, у той час як розмір відповідно заявленої до стягнення заборгованості позивачем доведено у повному обсязі.

Розмір плати за абонентське обслуговування відповідно до вимог постанови Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 № 808 «Про встановлення граничного розміру плати за абонентське обслуговування у розрахунку на одного абонента для комунальних послуг, що надаються споживачам багатоквартирних будинків за індивідуальними договорами».

Розмір плати за абонентське обслуговування у розрахунку на одного абонента для послуг з постачання теплової енергії, що надаються Позивачем споживачам багатоквартирних будинків за індивідуальними договорами (п.34 індивідуального договору) становить:

- з 01.10.2020 р. плата за абонентське обслуговування становить 26,42 грн з ПДВ;

- з 01.10.2021 р плата за абонентське обслуговування становить 33,74 грн. (будинки, обладнані вузлами обліку теплової енергії) та 23,04 грн. (будинки, необладнані вузлами обліку теплової енергії) з ПДВ;

- з 01.10.2022 р плата за абонентське обслуговування становить 29,15 грн. (будинки, обладнані вузлами обліку теплової енергії) та 21,36 грн. (будинки, необладнані вузлами обліку теплової енергії) з ПДВ;

- з 01.10.2023 р плата за абонентське обслуговування становить 38,02 грн. (будинки, обладнані вузлами обліку теплової енергії) та 28,07 грн. (будинки, необладнані вузлами обліку теплової енергії) з ПДВ;

- з 01.10.2024 р плата за абонентське обслуговування становить 42,89 грн. (будинки, обладнані вузлами обліку теплової енергії) та 29,78 грн. (будинки, необладнані вузлами обліку теплової енергії) з ПДВ.

- з 01.10.2025 р плата за абонентське обслуговування становить 42,89 грн. (будинки, обладнані вузлами обліку теплової енергії) та 31,03 грн. (будинки, необладнані вузлами обліку теплової енергії) з ПДВ. Нарахування здійснюються щомісяця протягом календарного року у фіксованому розмірі.

За період з 01.11.2020 року по 30.11.2025 року заборгованість Відповідача за абонентське обслуговування становить 1192,14 грн.

Стаття 610 ЦК України визначає, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Позивачем також заявлено вимоги про стягнення 3 134, 29 грн 3 % річних та 9 508, 29 грн інфляційних втрат.

Наявними в матеріалах справи доказами підтверджується порушення відповідачем зобов`язань, а отже відповідач є таким, що прострочив виконання грошового зобов`язання.

Відповідальність за порушення грошового зобов`язання передбачена статтею 625 ЦК України.

Так, за приписами ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч. 2 ст. 625 ЦК України).

Відтак, враховуючи положення ч. 2 ст. 625 ЦК України, нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Вимагати сплати суми боргу з врахуванням індексу інфляції, а також 3 % річних є правом кредитора, яким останній наділений в силу нормативного закріплення зазначених способів захисту майнового права та інтересу.

Нарахування інфляційних втрат здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання.

Господарський суду міста Києва, перевіривши розрахунки позивача по інфляційним втратам та періоди, по яким заявлено інфляційне нарахуванням, дійшов висновку, що вимоги позивача про стягнення інфляційних втрат підлягають задоволенню в загальному розмір 9 508, 29 грн.

Дослідивши здійснені позивачем розрахунки заявлених до стягнення сум 3 % річних, Господарський суд міста Києва вважає їх обґрунтованими, арифметично вірними та такими, що не суперечать нормам чинного законодавства, у зв`язку з чим вимоги в цій частині підлягають задоволенню в заявленому розмірі, а саме 3 134, 29 грн.

Статтею 73 ГПК України, встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Відповідно до ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

З огляду на вищезазначене, приймаючи до уваги встановлені судом обставини, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог, з покладенням судового збору на відповідача в порядку ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст. ст. 129, 236-238, 240, 252 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва,

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити.

2. Стягнути з ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «УКРЗЕРНОТРЕЙДИНГ» (Україна, 02099, місто Київ, ВУЛИЦЯ ЗРОШУВАЛЬНА, будинок 5, ідентифікаційний код 40168815) на користь ОБЛАСНОГО КОМУНАЛЬНОГО ПІДПРИЄМСТВА «ДОНЕЦЬКТЕПЛОКОМУНЕНЕРГО» (Україна, 84207, Донецька обл., Краматорський р-н, місто Дружківка, вул. Космонавтів, будинок 39, ідентифікаційний код 03337119) заборгованість у розмірі 55 014 (п`ятдесят п`ять тисяч чотирнадцять) грн 86 коп., 3 % річних у розмірі 3 134 (три тисячі сто тридцять чотири) грн. 29 коп., інфляційні втрати у розмірі 9 508 (дев`ять тисяч п`ятсот вісім) грн. 29 коп. та витрати зі сплати судового збору у розмірі 2 662 (дві тисячі шістсот шістдесят дві) грн. 40 коп.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя І.В. Алєєва