ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.03.2026 м. Дніпро Справа № 904/621/20

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючого судді Соп`яненко О.Ю. (доповідач)

суддів: Джепи Ю.А., Мартинюка С.В.,

за участю секретаря судового засідання: Федорчук В.С.,

за участю представників:

від позивача: Скляр Н.М.,

від відповідача (скаржник): Трофименко Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Форс» на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 15.12.2025 (суддя Васильєв О.Ю.; повне рішення 15.12.2025) у справі № 904/621/20

у справі

за позовом: Криворізької міської ради, м. Кривий Ріг

до: Товариства з обмеженою відповідальністю «Форс», м. Кривий Ріг

про стягнення 483 031, 91 грн

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст позовної заяви і рішення суду першої інстанції.

До Господарського суду Дніпропетровської області звернулася Криворізька міська рада (позивач) з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Форс» (відповідач) про стягнення 483 031,91 грн (в т.ч.: 396 929,70 грн - основна заборгованість та 86 102,21 грн - пеня) заборгованості з орендної плати за період з 01.02.2017 по 30.09.2019 за договором оренди земельної ділянки від 02.10.2007, укладеним між сторонами.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 15.12.2025 позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю «Форс» на користь позивача - Криворізької міської ради: 396 929,70 грн - заборгованості з орендної плати за період з 01.02.2017 по 30.09.2019 та 5953,95 грн - судового збору. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

2. Короткий зміст вимог та узагальнені доводи апеляційної скарги.

Не погоджуючись із вищезазначеним рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю «Форс» 04.01.2026 звернулося через підсистему «Електронний суд» до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить:

- скасувати рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 15.12.2025 у справі № 904/621/20;

- прийняти нове рішення, яким в задоволені позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача 396 929,70 грн заборгованості з орендної плати за період з 01.02.2017 по 30.09.2019 та стягнені судового збору 5953,95 грн відмовити.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Форс» зазначає, що рішення суду першої інстанції є незаконним і необґрунтованим у зв`язку з істотними порушеннями норм процесуального та матеріального права. Скаржник вказує, що позивач Криворізька міська рада неправильно визначив предмет і підстави позову та обрав неефективний спосіб захисту, оскільки одночасно посилався на припинення договору оренди ще у 2012 році і водночас здійснював нарахування орендної плати за 2017 2019 роки саме на підставі цього договору та рішень органу місцевого самоврядування, що суперечить принципу правової визначеності. При цьому, на думку апелянта, суд першої інстанції, порушуючи принцип диспозитивності, закріплений у Господарському процесуальному кодексі України, самостійно змінив предмет і підстави позову, фактично перекваліфікувавши вимоги зі стягнення орендної плати за договором у вимоги про безпідставне збагачення, хоча позивач цього не заявляв, чим також порушив принципи змагальності та право на справедливий суд.

Апелянт наголошує, що суд одночасно застосував взаємовиключні правові конструкції договірні та кондикційні зобов`язання, що призвело до внутрішніх суперечностей рішення, зокрема при розгляді питання про стягнення пені, яка не може застосовуватись у позадоговірних відносинах. Окрім цього, скаржник вказує, що суд не врахував преюдиційні обставини, встановлені у справі №904/105/20, які були підтверджені судами апеляційної інстанції та Верховним Судом України, де встановлено відсутність доказів припинення договору оренди, а отже правовідносини між сторонами залишалися чинними, що виключає можливість надання їм іншої правової оцінки у цій справі.

Також апелянт вказує, що суд першої інстанції неналежно оцінив докази: не врахував офіційні дані податкового органу про відсутність заборгованості зі сплати орендної плати, не навів мотивів відхилення цих доказів, поклався на недостовірні або неналежні документи (зокрема витяг з Державного земельного кадастру, який, за твердженням відповідача, відсутній у системі), а також безпідставно погодився з розрахунками позивача, які не підтверджені належними доказами. При цьому суд, за доводами апелянта, не здійснив повного, всебічного та об`єктивного дослідження доказів, а фактично обґрунтував рішення переважно доводами позивача.

У сукупності скаржник стверджує, що суд першої інстанції вийшов за межі заявлених вимог, неправильно визначив характер спірних правовідносин, не врахував преюдиційні факти та правові висновки Верховного Суду, допустив суперечності у власних висновках і порушив основоположні процесуальні принципи, що призвело до ухвалення незаконного рішення, яке підлягає скасуванню.

3. Короткий зміст вимог та узагальнені доводи відзиву на апеляційну скаргу.

Криворізька міська рада, скориставшись правом, наданим статтею 263 Господарського процесуального кодексу України, подала відзив на апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Форс», в якому заперечила проти доводів апеляційної скарги, просила залишити її без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

Криворізька міська рада у відзиві на апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ФОРС» заперечує її доводи та вважає рішення суду першої інстанції законним і обґрунтованим. Позивач наголошує, що використання землі в Україні є платним, а плата за земельні ділянки комунальної власності має обов`язковий характер і справляється у формі орендної плати незалежно від наявності чи відсутності договору. Розмір нарахованих до стягнення коштів визначено на підставі рішень міської ради та нормативної грошової оцінки землі, тому він є об`єктивним і тотожним як для орендної плати, так і для безпідставно збережених коштів.

Міська рада зазначає, що суд першої інстанції діяв у межах своїх повноважень і правомірно застосував принцип jura novit curia, самостійно надавши належну правову кваліфікацію спірним правовідносинам. Зміна правової кваліфікації не є зміною предмета чи підстав позову, а тому не порушує принцип диспозитивності. Навпаки, такий підхід відповідає практиці Верховного Суду та забезпечує ефективний судовий захист без необхідності повторного звернення до суду. При цьому позовні вимоги обґрунтовано можуть бути задоволені на підставі норм про безпідставне збагачення, оскільки ключовим є факт користування земельною ділянкою без належної правової підстави та збереження коштів за рахунок власника.

Заперечуючи доводи апелянта щодо неналежної оцінки доказів, позивач вказує, що відсутність заборгованості за даними податкових органів не свідчить про належне виконання обов`язку зі сплати, оскільки такі дані формуються на підставі самостійно задекларованих сум і можуть бути заниженими. Водночас відповідач не надав жодного обґрунтованого контррозрахунку та не пояснив порядок визначення ним платежів. Розрахунок позивача базується на чинній нормативній грошовій оцінці земельної ділянки, підтвердженій витягом із технічної документації, який є належним і допустимим доказом відповідно до законодавства.

Крім того, міська рада підкреслює, що нормативна грошова оцінка земель є обов`язковою для визначення розміру плати за землю, затверджується рішенням органу місцевого самоврядування та підлягає застосуванню з урахуванням індексації. Витяг із відповідної документації, виданий уповноваженим органом Держгеокадастром є офіційним доказом, який не може бути замінений іншими джерелами.

У підсумку позивач вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив обставини справи, правильно застосував норми матеріального та процесуального права, дотримався принципів судочинства та судової практики, а тому підстав для скасування рішення немає. Апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «ФОРС», на думку міської ради, є необґрунтованою і підлягає залишенню без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

4. Рух справи в суді апеляційної інстанції.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.01.2026 у даній справі визначена колегія суддів у складі: головуючий суддя Соп`яненко О.Ю. (суддя-доповідач), судді: Джепа Ю.А., Мартинюк С.В.

Процесуальний хід розгляду справи відображений у відповідних ухвалах Центрального апеляційного господарського суду.

Хронологія надходження інших процесуальних документів до суду.

11.02.2026 до Центрального апеляційного господарського суду від Криворізької міської ради надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому просить скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

05.03.2026 до суду надійшли додаткові пояснення від Товариства з обмеженою відповідальністю «Форс».

05.03.2026 в судове засідання з`явились представники позивача та відповідача, надали пояснення стосовно апеляційної скарги.

Колегія суддів 05.03.2026 в судовому засіданні оголосила перерву до 25.03.2026.

В судове засідання 25.03.2026 з`явилися представники позивача та відповідача.

Колегія суддів у судовому засіданні 25.03.2026 оголосила скорочену (вступну та резолютивну частини) постанову у даній справі.

5. Встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини справи та визначені відповідно до них правовідносини.

02.10.2007р. між Криворізькою міською радою (орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Форс» (орендар) укладено договір оренди земельної ділянки.

Згідно з пунктами 1-3 цього договору орендодавець на підставі рішення міської ради від 29.08.2007 № 1710 надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку для розміщення автостоянки, яка знаходиться на мікрорайоні Східний-3 у Довгинцівському районі м. Кривого Рогу. В оренду передається земельна ділянка площею 0,5978 га. Кадастровий номер земельної ділянки: :03:001:0002 (пункт 3 договору). Договір укладено на 5 років. Після закінчення строку договору орендар, який належно виконував обов`язки відповідно до умов договору, має за інших рівних умов переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за два місяці до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію (пункт 5 договору). Пунктом 15 договору сторони погодили, що земельна ділянка передається в оренду для розміщення автостоянки. Відповідно до пункту 17 договору передача земельної ділянки орендарю здійснюється у п`ятиденний термін після державної реєстрації договору за актом її приймання-передачі. Після припинення дії договору орендар у 10-денний термін повертає орендодавцеві земельну ділянку у стані, не гіршому порівняно з тим, у якому він одержав її в оренду (пункт 18 договору). Повернення земельної ділянки здійснюється за актом приймання-передачі (повернення) (пункт 19). Відповідно до пункту 21 договору неповернення земельної ділянки не звільняє орендаря від сплати орендної плати за фактичне користування земельною ділянкою. Плата за фактичне користування земельною ділянкою вноситься у розмірах, визначених розділом «Орендна плата» договору. Нарахування орендної плати припиняється з дати оформлення акту приймання-передачі (повернення) земельної ділянки. Згідно пункту 33 договору орендар зобов`язаний, зокрема по закінченню терміну оренди, припиненню чи розірванню договору оренди звільнити в 10-денний термін ділянку, привести її в належний стан та повернути орендодавцю з оформленням акту приймання-передачі (повернення) земельної ділянки. Відповідно до пункту 37 дія договору припиняється у разі, зокрема закінчення строку, на який його було укладено. Договір набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації (пункт 45). Договір зареєстрований у Криворізькому відділі Дніпропетровської регіональної філії Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру», про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 07.11.2007 за № 83.

Як вбачається з витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 19.06.2023 № НВ-023, земельна ділянка площею 0,5978 га з кадастровим номером :03:001:0002, яка розташована у мікрорайоні Східний-3 у Дніпропетровській області м. Кривого Рогу, є сформованою з 07.11.2007, цільове призначення: 1.11.3, категорія земель: землі житлової та громадської забудови; форма власності: комунальна власність.

Акту приймання-передачі земельної ділянки в оренду матеріали справи не містять.

Позивач зазначає, що відповідач після закінчення строку дії договору (07.11.2012) не повернув земельну ділянку та фактично продовжує використовувати її без правовстановлюючих документів, що призвело до недоотримання місцевим бюджетом коштів.

Рішенням Криворізької міської ради від 27.07.2011 № 514 затверджено Положення про самоврядний контроль за використанням та охороною земель у м. Кривому Розі, пунктом 2.2 якого визначено, що безпосереднє проведення самоврядного контролю за використанням і охороною земель здійснюється посадовими особами Управління земельних ресурсів виконкому міської ради та виконкомів районних у місті рад.

Згідно з пунктами 3.1.2, 3.1.4 вказаного Положення посадові особи, які здійснюють самоврядний контроль за використанням та охороною земель, мають право, серед іншого складати акти обстеження стану і дотримання умов використання земельних ділянок та за фактом виявлення порушень подавати матеріали до відповідного органу місцевого самоврядування для вжиття заходів відповідно до чинного законодавства України; проводити у випадках, встановлених законодавством, фотографування.

Рішенням Криворізької міської ради від 24.02.2016 № 300 з 01.05.2016 реорганізовано Управління земельних ресурсів виконкому міської ради та Управління містобудування і архітектури виконкому міської ради шляхом злиття їх в Управління містобудування, архітектури та земельних відносин виконкому міської ради, а рішенням Криворізької міської ради від 26.08.2016 № 844 внесено зміни до рішення міської ради від 24.02.2016 № 300, а саме замінено в назві та тексті рішення назву Управління містобудування, архітектури та земельних відносин виконкому міської ради на: «Управління містобудування, архітектури та земельних відносин виконкому Криворізької міської ради».

27.06.2018 рішенням Криворізької міської ради № 2815 створено Департамент регулювання містобудівної діяльності та земельних відносин виконкому Криворізької міської ради на базі Управління містобудування, архітектури та земельних відносин виконкому Криворізької міської ради, до якого перейшли всі права та обов`язки управління.

Самоврядний контроль за використанням та охороною земель комунальної власності на території міста Кривого Рогу станом на 17.12.2019 здійснювався посадовими особами Департаменту регулювання містобудівної діяльності та земельних відносин виконкому Криворізької міської ради та виконкомів районних у місті рад.

Рішенням Криворізької міської ради від 24.06.2015 № 3728, яке набрало чинності 01.01.2016, затверджено технічну документацію з нормативної грошової оцінки земель міста Кривого Рогу, яка у тому числі містить середню (базову) вартість 1 кв.м земель міста станом на 01.01.2014 у розмірі 270,60 грн.

17.12.2019 представниками відділу моніторингу землекористування управління земельних відносин Департаменту регулювання містобудівної діяльності земельних відносин виконкому міської ради було проведено обстеження спірної земельної ділянки та встановлено, що вона використовується під розміщення автостоянки та двоповерхової споруди КПП з шлагбаумом ТОВ «Форс». Земельна ділянка огороджена металевим парканом. Межі відповідають плану встановлених меж. Санітарний стан задовільний.

24.06.2015 Криворізькою міською радою прийнято рішення № 3727 «Про встановлення ставок земельного податку, розміру орендної плати та пільг зі сплати за землю на території міста Кривого Рогу», яке набрало чинності 01.01.2016 та підпунктом 4 якого визначено орендну плату за користування земельними ділянками у розмірі 3 % від нормативної грошової оцінки цих ділянок. Згідно з пунктом 6 цього рішення при розрахунку ставок земельного податку та розміру орендної плати за користування земельними ділянками введено понижувальний коефіцієнт до вартості земельних ділянок, визначеної відповідно до витягу з технічної документації щодо нормативної грошової оцінки земель міста, у розмірі 0,30 (з урахуванням коефіцієнтів індексації нормативної грошової оцінки земель: станом на 01.01.2014 у розмірі 1,000; на 01.01.2015 1,249).

Рішенням Криворізької міської ради від 29.03.2017 № 1522, яке набрало чинності 01.04.2017, внесено зміни до рішення міської ради від 24.06.2015 № 3727 та пунктом 5 визначено, що розмір орендної плати за користування земельними ділянками комунальної власності складає 0,9 % від нормативної грошової оцінки земель міста, затвердженої рішенням міської ради від 24.06.2015 № 3728. При цьому, цим же рішенням виключено пункт 6 (щодо застосування понижувального коефіцієнту 0,30).

Рішенням Криворізької міської ради від 12.07.2017 № 1862 «Про встановлення ставок земельного податку, розміру орендної плати, пільг зі сплати за землю та затвердження Регламенту оподаткування земельних ділянок на території міста Кривого Рогу у 2018 році», яке набрало чинності 01.01.2018, визначено річний розмір орендної плати за користування Товариством з обмеженою відповідальністю «Форс» земельною ділянкою у розмірі 0,9 % від нормативної грошової оцінки земель міста.

Рішенням Криворізької міської ради від 27.06.2018 № 2816 «Про встановлення ставок земельного податку, розміру орендної плати, пільг зі сплати за землю та затвердження Регламенту оподаткування земельних ділянок на території міста Кривого Рогу у 2019 році», яке набрало чинності 01.01.2019, визначено річний розмір орендної плати за користування Товариством з обмеженою відповідальністю «Форс» земельною ділянкою у розмірі 0,9 % від нормативної грошової оцінки земель міста.

За інформацією Головного управління ДПС у Дніпропетровській області за № 1188/9/04-36-57-30 від 04.11.2019 відповідач за користування земельною ділянкою у період з січня 2017 по грудень 2019 задекларував та сплатив плату за землю у розмірі 204 666,89 грн.

Як зазначає позивач, відповідач, як фактичний користувач земельної ділянки з кадастровим номером :03:001:0002, без достатньої правової підстави, за рахунок позивача, зберіг у себе грошові кошти в розмірі 396 929,70 грн. за користування земельною ділянкою комунальної власності за період з 01.02.2017 до 30.09.2019, що й стало причиною звернення позивача з даним позовом.

6. Оцінка апеляційним господарським судом аргументів учасників справи і висновків суду першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про оренду землі» оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Згідно зі статтею 13 цього Закону договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Статтею 25 Закону України «Про оренду землі» унормовано, що орендар земельної ділянки зобов`язаний, зокрема, своєчасно та в повному обсязі сплачувати орендну плату за земельну ділянку.

Статтею 12 Земельного кодексу України передбачено, що до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території селищ, міст належить розпорядження землями територіальних громад, в тому числі і надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу.

Відповідно до статті 80 Земельного кодексу України суб`єктами права на землі комунальної власності є територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування, незалежно від того, зареєстрована земельна ділянка за територіальною громадою чи ні.

Статтею 83 Земельного кодексу України визначено права власності на землю територіальних громад.

Так, землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст є комунальною власністю.

У комунальній власності перебувають:

а) усі землі в межах населених пунктів, крім земельних ділянок приватної державної власності;

б) земельні ділянки, на яких розташовані будівлі, споруди, інші об`єкти нерухомого майна комунальної власності незалежно від місця їх розташування.

Оскільки спірна земельна ділянка з кадастровим номером :03:001:0002 знаходиться в межах м. Кривий Ріг, відповідачем не надано доказів перебування даної земельної ділянки у приватній чи державній власності, то відповідно до статті 83 Земельного кодексу України саме Криворізька міська рада є власником даної земельної ділянки.

Зазначене підтверджується витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку з кадастровим номером :03:001:0002.

Відповідно до статті 206 Земельного кодексу України, статті 288 Податкового кодексу України використання землі в Україні є платним, а підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки.

Згідно з пунктом «в» частини 1 статті 96 Земельного кодексу України землекористувачі зобов`язані своєчасно сплачувати земельний податок або орендну плату.

Відповідно до статті 21 Закону України «Про оренду землі» орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі.

Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України).

Пунктом 287.1 статті 287 Податкового кодексу України встановлено, що з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою власники землі та землекористувачі сплачують плату за землю.

Плата за землю - це обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку або орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності (підпункт 14.1.147 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України).

Згідно з пунктом 289.1 статті 289 Податкового Кодексу України для визначення розміру податку та орендної плати використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до законодавства.

За статтею 18 Закону України «Про оцінку земель» нормативна грошова оцінка земельних ділянок проводиться відповідно до норм, правил, а також інших нормативно- правових актів на землях усіх категорій та форм власності.

Дані про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки оформляються як витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки (стаття 20 Закону України «Про оцінку земель»).

Відповідно до статті 23 Закону України «Про оцінку земель» технічна документація з бонітування ґрунтів, економічної оцінки земель та нормативної грошової оцінки земельних ділянок затверджується відповідною сільською, селищною, міською радою.

Дані про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки оформляються як витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки (стаття 20 Закону України «Про оцінку земель»).

Згідно зі статтею 125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Частиною 5 статті 6 Закону України «Про оренду землі» визначено, що право оренди земельної ділянки підлягає державній реєстрації відповідно до закону.

Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» обов`язковій державній реєстрації підлягають, зокрема право постійного користування та право оренди земельної ділянки.

Статтею 25 Закону України «Про оренду землі», встановлено, що орендодавець має право вимагати своєчасного внесення орендної плати.

Отже, відносини, що виникли між сторонами у справі на підставі Договору оренди, є господарськими зобов`язаннями, а згідно з приписами статей 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі статтею 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

За змістом частини 2 статті 792 Цивільного кодексу України майнові відносини, що виникають з договору найму (оренди) земельної ділянки, є цивільно-правовими, ґрунтуються на засадах рівності, вільного волевиявлення та майнової самостійності сторін договору та, крім загальних норм цивільного законодавства щодо договору, договору найму регулюються актами земельного законодавства - Земельним Кодексом України, Законом України «Про оренду землі».

А тому до спірних правовідносин першочергово застосовуються положення Закону України «Про оренду землі», зокрема, і стосовно сплати орендних платежів.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Пунктом 287.3 статті 287 Податкового кодексу України унормовано, що податкове зобов`язання щодо плати за землю, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця.

Таким чином, орендні платежі мають вноситися щомісячно. Розмір орендної плати погоджений сторонами у договорі від 02.10.2007 «річна орендна плата вноситься орендарем виключно у грошовій формі незалежно від результатів діяльності орендаря у розмірі земельного податку, що встановлюється Законом України «Про плату за землю» на підставі витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки…» (пункт 6 договору).

Враховуючи, що відповідач не є ні власником, ані постійним землекористувачем земельної ділянки, то єдиною можливою платою за землю для нього є орендна плата.

Базою оподаткування землі в Україні є нормативна грошова оцінка земельних ділянок з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до порядку, встановленого Податковим кодексом України, та площа земельних ділянок, нормативну грошову оцінку яких не проведено (підпунктами 271.1.1, 271.1.2 пункту 271.1 статті 271 Податкового кодексу України).

Розмір річної орендної плати за земельні ділянки вираховується на підставі даних витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, помножених на значення ставки орендної плати, розмір якої визначається відповідним рішенням Криворізької міської ради. Місячний розмір орендної плати визначається шляхом ділення річної орендної плати на 12, що відповідає кількості місяців у році.

Згідно з пунктом 289.1 статті 289 Податкового кодексу України для визначення розміру податку та орендної плати використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до законодавства.

Підпунктом 14.1.125 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України унормовано, що нормативна грошова оцінка земельних ділянок - це капіталізований рентний дохід із земельної ділянки, визначений відповідно до законодавства центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

Предметом спору у даних спірних правовідносинах є стягнення з відповідача заборгованості з орендної плати за земельну ділянку з 01.02.2017 по 30.09.2019 в розмірі 396 929,70 грн та пені за період з 01.02.2019 по 31.01.2020 в розмірі 86102,21 грн.

Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду в постанові від 19.04.2021 у справі № 910/11131/19 зробив висновок, що обов`язок орендаря сплачувати орендну плату за користування орендованим майном зберігається до припинення Договору (до спливу строку дії Договору оренди), оскільки орендна плата є платою орендаря за користування належним орендодавцю майном та відповідає суті орендних правовідносин, що полягають у строковому користуванні орендарем об`єктом оренди на платній основі.

Користування майном після припинення Договору є таким, що здійснюється не

відповідно до його умов - неправомірне користування майном, у зв`язку з чим вимога щодо орендної плати за користування майном за умовами Договору, що припинився (у разі закінчення строку, на який його було укладено тощо), суперечить змісту правовідносин за Договором найму (оренди) та регулятивним нормам Цивільного кодексу України та Господарського кодексу України (пункт 9.11. Постанови).

Згідно наданого позивачем розрахунку, загальна сума, яка підлягала до сплати за земельну ділянку з кадастровим номером :03:001:0002 за період 01.02.2017 по 30.09.2019 складає 595 394,56 грн.

Згідно листа Головного управління ДПС у Дніпропетровській області за № 1188/9/04-36-57-30 від 04.11.2019 відповідач за користування земельною ділянкою в період з лютого 2017 по грудень 2019 декларував та сплатив плату за землю у розмірі 198 464,86 грн.

Доказів погашення заборгованості з плати за користування земельною ділянкою з кадастровим номером :03:001:0002 за період 01.02.2017 по 30.09.2019, яка складає 396 929,70 грн, відповідач на момент розгляду спору не надав, у зв`язку з чим зазначена вище сума підлягає до стягнення.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції щодо застосування до спірних правовідносин статті 1212 Цивільного кодексу України, оскільки протягом спірного періоду з 01.02.2017 по 30.09.2019 відповідач здійснював фактичне користувався земельною ділянкою без оформлення правовідносин щодо землекористування, а отже, без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг у себе кошти, які мав сплатити у вигляді орендної плати.

Питання щодо набуття, збереження майна без достатньої правової підстави врегульовані Главою 83 Цивільного кодексу України.

Особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала (частина 1 статті 1212 Цивільного кодексу України).

Приписами статті 1213 Цивільного кодексу України встановлено, що набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. У разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна.

Колегія суддів зазначає, що повернення безпідставно набутого майна можливо при умові наявності фактів набуття такого майна, зокрема, грошових коштів, однією особою за рахунок іншої, а також відсутність для цього правових підстав, або у випадку, коли така підстава вже відпала. До таких підстав, також можна віднести випадок припинення зобов`язання, зокрема, внаслідок припинення/розірвання договору.

Проте, за умовами договору оренди земельної ділянки від 02.10.2007 року такий договір був укладений на 5 років з можливістю його поновлення на новий строк (п. 5 договору).

Після припинення дії договору орендар у 10-денний термін повертає орендодавцеві земельну ділянку у стані, не гіршому порівняно з тим, у якому він одержав її в оренду. Повернення земельної ділянки здійснюється за актом приймання-передачі (повернення) (пункти 18, 19 договору).

Матеріали справи не містять відповідного акту приймання-передачі (повернення) земельної ділянки після спливу строку, на який було укладено договір оренди.

Пунктом 21 договору оренди земельної ділянки сторони узгодили, що неповернення земельної ділянки у зазначений термін не звільняє орендаря від сплати орендної плати за фактичне користування земельною ділянкою. Плата за фактичне користування земельною ділянкою вноситься у розмірах, визначених розділом «Орендна плата» цього договору. Нарахування орендної плати припиняється з дати оформлення акту приймання-передачі (повернення) земельної ділянки.

Отже, до моменту повернення орендарем земельної ділянки орендодавцю (підписання сторонами відповідного акту приймання-передачі (повернення) земельної ділянки) орендар (відповідач) фактично продовжує використовувати земельну ділянку, за користування якою зобов`язаний сплачувати орендну плату як в силу домовленостей, викладених у договорі оренди, так і в силу законодавчих приписів.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 05.10.2022 у справі № 904/105/20 позов Криворізької міськради задоволений частково. Зобов`язано Товариство з обмеженою відповідальністю «Форс» привести земельну ділянку площею 0,5978 га з кадастровим номером :03:001:0002, що знаходиться на мікрорайоні Східний-3 в Довгинцівському районі м. Кривого Рогу, в придатний для подальшого використання стан, не гірший порівняно з тим, у якому він одержав її в оренду, та повернути земельну ділянку територіальній громаді міста Кривого Рогу в особі Криворізької міської ради за актом приймання-передачі. В решті позовних вимог відмовлено.

Постановою Центрального апеляційного господарського суду від 14.03.2023 у справі № 904/105/20 рішення місцевого господарського суду скасовано та прийнято нове, яким у задоволенні позову відмовлено.

Скасовуючи рішення місцевого господарського суду та приймаючи нове про відмову у задоволенні позову, суд апеляційної інстанції дійшов висновків, що Товариству з обмеженою відповідальністю «Форс» належить на праві власності нерухоме майно - автостоянка за адресою: м. Кривий Ріг, район Довгінцевський, вул. Лісового. Відповідно до наданої відповідачем копії архівного витягу рішенням виконкому Криворізької міської Ради народних депутатів Дніпропетровської області від 13.11.1996 № 529 розглянуто проект відведення земельної ділянки та надано її в користування Товариству з обмеженою відповідальністю «Форс» площею 0,6 га тимчасово на три роки під будівництво платної автостоянки в мікрорайоні «Східний 2-3». Актом № 1 робочої комісії про прийняття в експлуатацію закінченої будівництвом будівлі тимчасової автостоянки, мкр. «Східний - 2, 3» на 100 - 150 місць від 21.04.1997 прийнято в експлуатацію зазначену автостоянку. На підставі реєстраційного посвідчення Криворізького бюро технічної інвентаризації автостоянка за адресою: м. Кривий Ріг, район Довгінцевський, вул. Лісового зареєстрована за Товариством з обмеженою відповідальністю «Форс» на праві власності і записана в реєстровій книзі № 5 «Н», сторінка № 181, запис № 1681 від 01.04.1998. Матеріали справи містять витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відповідно до якого державним реєстратором виконавчого комітету Криворізької міської ради 09.07.2020 здійснена реєстрація права власності, реєстраційний номер нерухомого майна 110, автостоянки за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Лісового, 46.

З огляду на викладене наявні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача 396 929,70 грн саме як заборгованості з орендної плати за період з 01.02.2017 по 30.09.2019, а не як коштів, збережених відповідачем за рахунок позивача без достатньої правової підстави.

Відповідно до пункту 42 договору оренди земельної ділянки за невиконання або неналежне виконання договору сторони несуть відповідальність відповідно до закону та цього договору.

У разі невнесення орендної плати у строки, визначені цим договором, справляється пеня, яка нараховується на суму боргу по орендній платі за земельну ділянку (включаючи суми штрафних санкцій за їх наявності) із розрахунку 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, діючої на день виникнення такого боргу по орендній платі або на день його (його частини) погашення, залежно від того, яка з величин таких ставок є більшою, за кожний календарний день прострочення у його сплаті, включаючи день такого погашення (пункт 13 договору оренди земельної ділянки).

Позивач нарахував пеню за період з 01.02.2019 по 31.01.2020 в розмірі 86102,21 грн.

Суд зауважує, що пунктом 8 договору оренди визначено, що орендна плата вноситься щомісячно протягом 30-ти календарних днів, наступних за останнім календарним днем звітного місяця. За неповний календарний місяць орендна плата сплачується за дні фактичного користування земельною ділянкою.

Проте, наданий позивачем розрахунок пені за порушення строків сплати орендної плати не відповідає узгодженому сторонами порядку її нарахування. У зв`язку з наведеним, колегія суддів відмовляє у задоволенні позову в частині стягнення пені.

7. Висновки апеляційного господарського суду за результатами перегляду рішення суду.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 275 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення.

Згідно зі статтею 277 Господарського процесуального кодексу України підставами для скасування судового рішення повністю або частково і ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є, зокрема, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи. Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

Враховуючи наведене, колегія суддів Центрального апеляційного господарського суду вважає апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Форс» обґрунтованою частково. Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 15.12.2025 підлягає зміні в частині мотивувальної частини рішення.

8. Розподіл судових витрат.

У зв`язку зі зміною рішення суду першої інстанції (в частині викладення мотивувальної частини рішення у новій редакції) судовий збір за апеляційний перегляд справи відповідно до частин 9, 14 статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладається на скаржника.

З підстав наведеного та керуючись статями 129, 269-271, 275, 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Форс» на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 15.12.2025 у справі № 904/621/20 задовольнити частково.

2. Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 15.12.2025 у справі № 904/621/20 змінити, виклавши його мотивувальну частину в редакції даної постанови.

3. Судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, покласти на скаржника.

4. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений статтями 286-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повна постанова підписана 20.04.2026 року у зв`язку з відрядженням членів колегії з 16.04. по 19.04.2026.

Головуючий суддя О.Ю. Соп`яненко

Суддя Ю.А. Джепа

Суддя С.В. Мартинюк