ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" лютого 2026 р. м. Київ Справа № 911/3582/25

Господарський суд Київської області в складі:

головуючого судді Христенко О.О.

за участю секретаря Остапчук В.В.

розглянувши справу № 911/3582/25

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Підприємство з іноземними

інвестиціями «Еконія», м. Золотоноша, Черкаська область

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Експансія», м. Вишневе, Київська

область

про стягнення 388 411,31 грн.

за участю представників:

від позивача: Павлівський В.В., адвокат, ордер серії АІ № 2097016 від 05.01.2026

від відповідача: Ткаченко К.В., довіреність від 03.12.2025

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю Підприємство з іноземними інвестиціями «Еконія» (далі-позивач) звернулось до Господарського суду Київської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Експансія» (далі-відповідач) про стягнення 388 411,31 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань за умовами Договору поставки № 866 від 01.11.2023, в частині своєчасної оплати отриманого товару, у зв`язку з чим у відповідача перед позивачем утворилась заборгованість в сумі 383 124,72 грн, з огляду на наявність якої нараховані 4 540,25 грн пені та 746,34 грн. 3 % річних.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 01.12.2025 відкрито провадження у справі № 911/3582/25, розгляд справи в порядку загального позовного провадження призначений у підготовчому засіданні на 14.01.2026.

13.01.2026 через систему «Електронний суд» від позивача надійшла заява (вх. № 223) про збільшення розміру позовних вимог, в якій позивач зокрема просить суд стягнути з відповідача 464 781,28 грн заборгованості, 12 269,32 грн. пені, 2 017,03 грн. 3 % річних та 1 686,08 грн. інфляційних нарахувань.

Ухвалою господарського суду від 14.01.2026 підготовче засідання у справі № 911/3582/25 було відкладено на 04.02.2026.

04.02.2026 через канцелярію суду від позивача надійшло клопотання (вх. № 634/26 від 04.02.2026) про приєднання документів до матеріалів справи, а саме доказів повної оплати відповідачем основної заборгованості в розмірі 464 781,28 грн.

Поруч з цим, позивач в підготовчому засіданні 04.02.2026 підтримав позовні вимоги в частині стягнення з відповідача пені, інфляційних нарахувань та 3% річних.

Ухвалою господарського суду від 04.02.2026 закрито підготовче провадження у справі № 911/3582/25 та призначено її до розгляду по суті на 25.02.2026.

Присутній в судових засіданнях представник позивача підтримав позовні вимоги, вважаючи їх обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з підстав, викладених у позові та з урахуванням заяви (вх. № 634/26 від 04.02.2026), в якій позивачем було повідомлено про повну оплату відповідачем суми заборгованості.

Відповідач не скористався наданим законом правом подати відзив на позовну заяву, або будь-які інші письмові заперечення по суті спору.

Присутній в судовому засіданні 25.02.2026 представник відповідача зазначив про оплату заборгованості та не заперечував щодо заявлених пені, інфляційних нарахувань та 3 % річних.

Відповідно до ч. 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд Київської області

ВСТАНОВИВ:

01.11.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю Підприємство з іноземними інвестиціями «Еконія» (позивач, постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Експансія» (відповідач, покупець) укладений Договір поставки № 866, за умовами п. 1.1 якого постачальник зобов`язується передати у власність покупця товар, а покупець прийняти та оплатити його, відповідно до умов договору та замовлення.

Умовами п.п. 2.1, 2.2 договору визначено, що асортимент товару, що поставляється за договором, відображається сторонами в логістичній специфікації. Товар з асортименту, вказаного у логістичній специфікації, поставляється постачальником окремими партіями, у кількості та асортименті відповідно до замовлення, узгодженого сторонами у встановленому цим договором порядку.

Умовами п. 2.4, 2.5 договору визначено, що ціна товару, що поставляється за договором, відображається сторонами в прайс-листі. У погоджену сторонами ціну товару входять усі втрати, що несе постачальник при виготовленні та поставці товару.

Ціна товару, згідно з якою постачальник поставляє товар покупцю, має бути вказана в накладних, які надаються постачальником покупцю разом із партією товару та повинна відповідати ціні товару, вказаній в прайс-листі.

Пунктом 2.10 договору (з урахуванням внесених Додатковою угодою від 03.07.2025 змін) визначено, що оплата за товар здійснюється протягом 90 календарних днів від дати поставки товару за умови, що постачальник належним чином виконав вимоги п.п. 2.9 та 4.7 договору. Якщо постачальник виконав вимоги пп. 2.9 та 4.7 договору пізніше 10 денного строку, термін відстрочення платежу рахується від дати належного виконання постачальником усіх умов п.п. 2.9, 4.7 договору.

Відповідно до п. 3.6 договору передача товару постачальником і його приймання покупцем по найменуванню, кількості, якості і ціні проводиться на підставі видаткової та товарно-транспортної накладної.

Пунктом 7.2 договору визначено, що у випадку порушення термінів оплати товару, передбачених цим договором, покупець оплачує на користь постачальника неустойку в розмірі 0,05 % від простроченої суми оплати за кожний день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки НБУ.

Умовами п. 11.1 договору визначено, що договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами та дії протягом одного року, а в частині зобов`язань, що залишились не виконаними на вказану дату - до повного виконання таких зобов`язань сторонами. У випадку, якщо сторони, у строк не менш ніж за 20 днів до закінчення строку дії даного договору не повідомлять одна одну про бажання розірвати договір або укласти новий, то договір вважається продовженим строком на один рік на тих самих умовах.

Так позивачем на виконання умов договору було поставлено, а відповідачем прийнято товар, що підтверджується наявними в матеріалах справи, підписаним в двосторонньому порядку накладними № OLDЕК602975 від 16.07.2025 на суму 15 552,00 грн, № OLDЕК602977 від 16.07.2025 на суму 193 860,24 грн, № OLDЕК603241 від 30.07.2025 на суму 37 904,76 грн, № OLDЕК603504 від 13.08.2025 на суму 63 177,96 грн, № OLDЕК603623 від 20.08.2025 на суму 72 809,76 грн, № OLDЕК603804 від 03.09.2025 на суму 48 114,60 грн, № OLDЕК604353 від 08.10.2025 на суму 233 541,96 грн.

Також, в доказ поставки позивачем товару, до матеріалів справи додані товарно-транспортні накладні з яких вбачається, що позивачем на виконання своїх зобов`язань, було відвантажено відповідачу товар, зокрема: ТТН № Р602975 від 16.07.2025, ТТН № P602977 від 16 07.2025, ТТН № Р603241 від 30.07.2025, ТТН № P603504 від 13.08.2025, ТТН № P603623 від 20.08.2025, ТТН № Р603804 від 03.09.2025, ТТН № Р604353 від 08.10.2025.

Претензій щодо якості чи кількості отриманого товару матеріали справи не містять, а отже вказаний в накладних товар прийнятий відповідачем без зауважень, що свідчить про повноту та якість виконання позивачем своїх зобов`язань за договором, а тому товар вважається прийнятим без зауважень в повному обсязі.

Однак, як стверджує позивач та підтверджується матеріалами справи, в порушення умов договору та взятих на себе зобов`язань, вартість отриманого товару була сплачена лише частково, вартість товару в сумі 464 781,28,00 грн. у строки визначені договором залишена відповідачем не сплаченою.

За твердженням позивача станом на день підготовки даної позовної заяви відповідачем вартість товару не сплачена, що і стало підставою для звернення позивача із відповідним позовом до господарського суду за захистом свого порушеного права.

Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України.

Згідно з ч. 1 ст. 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно з ст. 655 Цивільного кодексу України, за договором купівлі - продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч.ч. 1 та 2 ст. 692 ЦК України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно приписів статей 525, 526 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Під час розгляду справи, 04.02.2026 через канцелярію суду від позивача надійшло клопотання (вх. № 634/26 від 04.02.2026) про приєднання документів до матеріалів справи, а саме доказів повної оплати відповідачем основної заборгованості в розмірі 464 781,28 грн., у зв`язку з чим провадження у справі в частині вимог про стягнення з відповідача 464 781,28 грн, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України було закрито за відсутності предмету спору в цій частині, про що постановлено ухвалу суду від 25.02.2026.

Отже, справа розглядається в частині вимог про стягнення з відповідача 2 017,03 грн. 3 % річних, 1 686,08 грн. інфляційних нарахувань та 12 269,32 грн. пені, нарахованих, у зв`язку із порушенням відповідачем строків оплати отриманого товару, визначених у договорі.

Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Так, з розрахунку позивача вбачається, що звертаючись із вимогами про стягнення 3 % річних, інфляційних нарахувань та пені, останній здійснює їх нарахування від сум заборгованості по кожній накладній окремо.

Як вже було зазначено у п. 7.2 договору визначено, що у випадку порушення термінів оплати товару, передбачених цим договором, покупець оплачує на користь постачальника неустойку в розмірі 0,05 % від простроченої суми оплати за кожний день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки НБУ.

Частинами 1, 2 ст. 549 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України).

Частиною 1 статті 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Згідно зі частиною 2 статті 625 ЦК України за прострочення виконання грошового зобов`язання настає відповідальність у вигляді сплати суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також сплати трьох процентів річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

На підставі вказаних норм права враховуючи, що наданий позивачем розрахунок пені, 3 % річних та інфляційних нарахувань є арифметично вірним, суд дійшов висновку про задоволення вимог про стягнення з відповідача 2 017,03 грн. 3 % річних, 1 686,08 грн. інфляційних нарахувань та 12 269,32 грн. пені.

Відповідно до ст.ст. 73, 74 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до статті 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню в повному обсязі.

Судовий збір відповідно до ст.ст. 123, 129 ГПК України покладається судом на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 123, 129, 240-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Експансія» (08132, Київська область, Бучанський район, м. Вишневе, вул. Промислова, 5, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Підприємство з іноземними інвестиціями «Еконія» (19700, Черкаська область, м. Золотоноша, вул. Шевченка, 24-А, ) 12 269 (дванадцять тисяч двісті шістдесят дев`ять) грн. 32 коп. пені 2 017 (дві тисячі сімнадцять) грн. 03 коп. 3 % річних, 1 686 (одну тисячу шістсот вісімдесят шість) грн. 08 коп. інфляційних нарахувань та 5 769 (п`ять тисяч сімсот шістдесят дев`ять) грн. 05 коп судового збору.

Видати наказ.

Дане рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту рішення відповідно до ст. ст. 240-241 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст підписано - 24.04.2026

Суддя О.О. Христенко