ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2026 року

м. Київ

cправа № 909/679/24(909/709/25)

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

головуючого - Пєскова В. Г., суддів: Картере В. І., Огородніка К. М.

за участю секретаря судового засідання Багнюка І. І.,

представники учасників справи:

представник позивача - Кузьмічова Т. В.,

представник відповідача - Горланов М. О., Марченко В. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Прикарпаттяобленерго"

на постанову Західного апеляційного господарського суду від 10.02.2026

у складі колегії суддів: Панової І.Ю. - головуючого, Зварич О.В., Кравчук Н.М.

на рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 10.11.2025

у складі судді Максимів Т.В.

у справі № 909/679/24 (909/709/25)

за позовом Приватного акціонерного товариства "Прикарпаттяобленерго"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Костанза"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: розпорядник майна Товариства з обмеженою відповідальністю "Костанза" - арбітражний керуючий Ткаченко Денис Володимирович

про стягнення заборгованості в сумі 2 878 882,51 грн

в межах справи № 909/679/24

про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Костанза"

ВСТАНОВИВ

Обставини справи, встановлені судами попередніх інстанцій

1. 28.03.2022 між Приватним акціонерним товариством "Прикарпаттяобленерго" (далі - ПрАТ "Прикарпаттяобленерго") та Товариством з обмеженою відповідальністю "Костанза" (далі - ТОВ "Костанза") укладено договір №2502207 споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії, згідно з п. 1.1 якого цей договір споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії (далі - Договір) є публічним договором приєднання, який встановлює порядок та умови розподілу електричної енергії споживачам (далі - Споживач) як послуги Оператора системи розподілу. Цей Договір укладається сторонами з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України шляхом приєднання Споживача до умов цього договору згідно з заявою-приєднанням, що є додатком 1 до цього Договору.

2. Відповідно до п. 1.2. Договору, умови Договору розроблені відповідно до Закону України "Про ринок електричної енергії" та Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14.03.2018 за № 312 (далі - ПРРЕЕ) та є однаковими для вcix споживачів. Далі за текстом цього Договору Оператор системи розподілу та Споживач іменуються - Сторона, а разом - Сторони.

3. Оператор системи розподілу надає Споживачу послуги з розподілу електричної енергії, параметри якості якої відповідають показникам, визначеним Кодексом системи передач затвердженого постановою НКРЕКП від 14 березня 2018 року за № 309 та Кодексом систем розподілу, затвердженого постановою НКРЕКП від 14 березня 2018 року за № 310, за об`єктом, технічні параметри якого фіксуються в Паспорті точки розподілу за об`єктом споживача, який є Додатком 2 до цього договору, та в особовому рахунку Споживача, облікових базах даних Оператора системи розподілу (п.2.1. Договору).

4. Споживач оплачує за розподіл електричної енергії згідно з умовами глави 5 цього Договору та інші послуги Оператора системи розподілу згідно Додатку 4 "Порядок розрахунків" (п. 2.3 Договору ).

5. Відповідно до п. 1 Додатку 4 до Договору №2012/276 розрахунки непобутового Споживача за електричну енергію здійснюються за розрахунковий період, який становить календарний місяць.

6. Оплата послуг, наданих Оператором системи розподілу, здійснюється за тарифами, які встановлюються Регулятором відповідно до затвердженої ним методики. Розрахунки за надання послуг з розподілу електричної енергії проводяться споживачем виключно грошовими коштами на поточний рахунок ОСР.

7. За підсумками розрахункового періоду Оператор системи розподілу оформляє та надає (направляє) Споживачу Акт про прийняття-передавання наданої послуги з розподілу електричної енергії та рахунок за розподіл електричної енергії. Споживач проводить остаточний розрахунок за розподіл електричної енергії протягом 5 операційних днів з моменту отримання рахунку (п.4 Додатку 4 до Договору).

8. Облік (у тому числі приладовий) електричної енергії, що передається Оператором системи розподілу та споживається Споживачем на межі балансової належності об`єкта Споживача, здійснюється відповідно до вимог Кодексу комерційного обліку електричної енергії, затвердженого постановою НКРЕКП від 14 березня 2018 року за № 311 (далі - Кодекс комерційного обліку) та з урахуванням вимог цього Договору. За розрахункову одиницю розподіленого та спожитого обсягу електричної енергії береться одна кіловат година (кВт-год) (п.3.1. Договору) .

9. За підсумками розрахункового місяця Постачальник послуг комерційного обліку (Оператор системи розподілу) забезпечує визначення обсягу електричної енергії за точками комерційного обліку Споживачу, незалежно від того, хто є власником комерційного засобу (засобів) обліку, та в установленому порядку передає ці дані Адміністратору комерційного обліку для можливості їх використання суб`єктами ринку електричної енергії, у тому числі, електропостачальником Споживача.

10. Дані комерційного обліку щодо обсягу електричної енергії за розрахунковий місяць зазначаються Оператором системи розподілу в особистому кабінеті Споживача (за умови його запровадження) та/або в рахунку про сплату послуги за цим Договором, у тому числі, якщо оплату за цим договором забезпечує електропостачальник споживача (п.3.2. Договору).

11. Ціною цього Договору є вартість послуг з розподілу електричної енергії на об`єкт (об`єкти) Споживача, зазначені у в Паспорті точки (точок) розподілу за об`єктом споживача (п.5.1. Договору).

12. Оплата послуг з розподілу електричної енергії за цим Договором здійснюється на поточний рахунок Оператора системи розподілу (п.5.1. Договору).

13. Відповідно до Додатку 6.1. до Договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії №2502207 від 28.03.2022 "Акт розмежування балансової належності електромереж та експлуатаційної відповідальності сторін між Оператором системи розподілу i Споживачем", Споживачем електроенергії є ТОВ "Костанза", Оператором системи розподілу - АТ "Прикарпаттяобленерго", Основним споживачем - ТОВ "Карпатнафтохім" та Оператором системи передачі - ДП НЕК "Укренерго".

14. Також, як встановили суди, позивач та відповідач уклали договір про спільне використання технологічних мереж №2502207-С від 28.03.2022.

15. Згідно п.1.1. Договору про спільне використання технологічних мереж Основний споживач (ТОВ "Костанза") зобов`язується забезпечити технічну можливість доставки електричної енергії необхідного обсягу та рівня потужності власними технологічними електричними мережами з точки приєднання електроустановок Оператора системи (АТ "Прикарпаттяобленерго") або інших суб`єктів господарювання, розподіл (передачу) електричної енергії яким забезпечує оператор системи.

16. Відповідно підпункту 8 п. 2.1 договору про спільне використання Основний споживач (відповідач) зобов`язаний забезпечити безперешкодний доступ відповідальних представників Оператора системи для виконання відключення або обмеження споживання електричної енергії суб`єктам господарювання, електроустановки яких приєднані до електричних мереж Основного споживача, або за обґрунтованою вимогою Оператора системи припиняти чи обмежувати обсяг електричної енергії .

17. Згідно з додатком №4 до Договору про спільне використання технологічних мереж суб`єктом господарської діяльності, доставку електроенергії якому забезпечує Користувач (позивач), є ТОВ "Карпатнафтохім".

18. Позивач зазначив, що відповідно до однолінійної схеми електроживлення об`єктів ТОВ "Костанза" здійснюється по двох лініях: 1- від НЕК "Укренерго" (ПС Калуш 220 Західна ЕС), 2- лінія від ТОВ "Карпатнафтохім" (ПС220кВ ГПП-1 ТОВ "Карпатнафтохім"). Лінія 110кВ від ПС Калуш 220 Західна ЕС, що прокладена до трансформаторної підстанції №1 ТОВ "Костанза" знаходиться у власності АТ "Прикарпаттяобленерго". Відповідно, відключення певних вузлів обліку електроенергії ТОВ "Костанза" можливо здійснити через мережі ТОВ "Карпатнафтохім" і навпаки.

19. Відповідно до Рішення Калуської міської ради №1664 від 13.10.2022 року "Про визначення виробника, виконавця та надавача комунальних послуг міста Калуша в зв`язку із припиненням державного підприємства "Калуська теплоелектроцентраль-Нова" шляхом приєднання до ТОВ "Костанза" та переходом усіх прав та обов`язків ДП "Калуська теплоелектроцентраль-Нова", отриманням ліцензії на право провадження господарської діяльності з постачання теплової енергії суб`єктом господарювання ТОВ "Костанза" з метою забезпечення теплопостачання міста Калуша, міська рада визначила суб`єкт господарювання Товариство з обмеженою відповідальністю "Костанза" (в особі філії "Калуська ТЕЦ" Товариства з обмеженою відповідальністю "Костанза" виробником та централізованим постачальником теплової енергії для всіх категорій споживачів м. Калуша, які отримують теплову енергію від мереж, які належать Калуській міській територіальній громаді.

20. Судами попередніх інстанцій встановлено, що 09.07.2024 ПрАТ "Прикарпаттяобленерго" звернулося з листом до ТОВ "Карпатнафтохім", у якому просив з 08:00 11.07.2024 повністю припинити розподіл електричної енергії на об`єкт ТОВ "Костанза" шляхом відключення лінії ПЛ 110 кВ "ГПП-1 - КТЕЦ", від якої заживлено об`єкт ТОВ "Костанза".

21. 11.07.2024 ТОВ "Костанза" не надало доступ представникам ОСР для вибіркового відключення струмоприймачів з наступним опломбуванням пристроїв їх підключення, у зв`язку із відсутністю керівного персоналу на території ТЕЦ.

22. З Протоколу попередніх слухань щодо досудового врегулювання спору між ПрАТ "Прикарпаттяобленерго" та НЕК "Укренерго" судами попередніх інстанцій встановлено, що 12.07.2024 ТОВ "Карпатнафтохім" припинило розподіл електричної енергії на об`єкт ТОВ "Костанза" шляхом відключення лінії ПЛ 110 кВ "ГПП-1 -КТЕЦ".

26.08.2024 зафіксовано споживання ТОВ "Костанза" по ПЛ 110 кВ "ГПП-1 - КТЕЦ"(к. 38), що свідчить про те, що ТОВ "Карпатнафтохім" самостійно здійснив підключення об`єкта ТОВ "Костанза" (субспоживача). Тому, починаючи з 26.08.2024, ПрАТ "Прикарпаттяобленерго" формував та надсилав до НЕК "Укренерго" обсяги споживання електричної енергії ТОВ "Карпатнафтохім" з урахуванням обсягів споживання ТОВ "Костанза" відповідно до вимог п. 7.3 Правил.

Проте між НЕК "Укренерго" та АТ "Прикарпаттяобленерго" виник спір щодо вищезазначених обсягів розподіленої електроенергії через відмову НЕК "Укренерго" обчислювати обсяги споживання електричної енергії ТОВ "Карпатнафтохім" з урахуванням обсягів споживання ТОВ "Костанза" згідно з вимогами п. 7.3 Правил. Під час розгляду якого комісія встановила :

АТ "Прикарпаттяобленерго" по ТКО у ком.38 провів зчитування результатів вимірювань та формування первинних даних комерційного обліку за серпень 2024 року (з урахуванням обсягів споживання ТОВ "Костанза" з 26.08.2024) та передав їх НЕК "Укренерго" (у роді ОДКО).

Водночас листом від 04.09.2024 №2-261, адресованому НЕК "Укренерго" ТОВ "Карпатнафтохім" підтвердив заживлення 26.08.2024 об`єкта субспоживача ТОВ "Костанза" за заявкою останнього (всупереч вимог ОСР про припинення розподілу електричної енергії на об`єкт ТОВ "Костанза").

Проте НЕК "Укренерго" не були враховані первинні дані комерційного обліку по ТКО у ком.38, надані АТ "Прикарпаттяобленерго". При цьому у ході попередніх слухань представниками ОСП не надано належних обґрунтувань з посиланням на норми чинного законодавства щодо причин (підстав) для неврахування наданих ОСР даних.

Таким чином, НЕК "Укренерго" не дотримано вимог законодавства, а саме п.7.3 розділу VII Правил щодо покладення використаних субспоживачем (ТОВ "Костанза") обсягів електричної енергії по ТКО у ком.38 на основного споживача (ТОВ "Карпатнафтохім"), який своїми діями перешкодив ОСР припинити електропостачання субспоживачу згідно з вимогою ОСР про відключення.

Комісія вирішила зобов`язати НЕК "Укренерго" припинити порушення вимог пункту 7.3 розділу VII Правил.

23. Відповідно до постанови НКРЕКП №2285 від 24.12.2024 "Про результати розгляду спору між АТ "Прикарпаттяобленерго" та НЕК "Укренерго" останнього зобов`язано припинити та не допускати в майбутньому порушення законодавства у сфері енергетики, а саме, вимог п.7.3 Правил.

24. Судами також встановлено, що на виконання умов договору №2502207 від 28.03.2022 в серпні 2024 року ПАТ "Прикарпаттяобленерго" надало ТОВ "Костанза" послугу з розподілу електроенергії в кількості 1 667 832 кВт*год на суму 661 342,09 грн (рахунок за послуги з розподілу електроенергії від 31.08.2024).

25. Відповідно до Акта коригування від 28.04.2025 за серпень 2024 року відповідачу донараховано 98 224 кВт*год на суму 118 254 грн 17 коп.

26. Згідно з Актом звірки показів лічильників на границі ОРЕ між ТОВ "Костанза" та АТ "Прикарпаттяобленерго" за серпень 2024 року споживання ТОВ "Карпатнафтохім" становить 1 672 196 кВт год, та складає 663 072 грн 54 коп. Споживання ТОВ "Костанза" - 364 217 кВт год.

27. У вересні 2024 року обсяги розподіленої електроенергії склали 1 968 384кВт*год на суму 780 519 грн 37 коп.

28. Відповідно до Акта коригування від 28.04.2025 за вересень 2024 року відповідачу скориговано (відмінусовано) - 277 116 кВт*год на суму -109 884 грн 25 коп.

29. Згідно з Актом звірки показів лічильників на границі ОРЕ між ТОВ "Костанза" та АТ "Прикарпаттяобленерго" за вересень 2024 р. споживання ТОВ "Карпатнафтохім" 1 629 342 кВт год та складає 646 079 грн 72 коп. Споживання ТОВ "Костанза"- 339 042 кВт год.

30. У жовтні 2024 р. обсяги розподіленої електроенергії склали 2 203 472 кВт*год на суму 873 738 грн 35 коп.

31. Відповідно до Акта коригування від 28.04.2025 за жовтень 2024р. відмінусовано 406 512 кВт*год на суму -161 193 грн 40 коп.

32. Згідно з Актом звірки показів лічильників на границі ОРЕ між ТОВ "Костанза" та АТ "Прикарпаттяобленерго" за жовтень 2024 споживання ТОВ "Карпатнафтохім" 1 796 960 кВт год та складає 712 544 грн 95 коп. Споживання ТОВ "Костанза"- 406 512 кВт год.

33. У листопаді 2024 р. обсяги розподіленої електроенергії склали 2 991 831 кВт*год на суму 1 186 344 грн 77 коп. на суму 3 501 944 грн 58 коп.

34. Відповідно до Акта коригування від 28.04.2025 за листопад 2024р. відмінусовано 1 185 890 кВт*год на суму 470 238 грн 59 коп.

35. Згідно з Актом звірки показів лічильників на границі ОРЕ між ТОВ "Костанза" та АТ "Прикарпаттяобленерго" за листопад 2024 споживання ТОВ "Карпатнафтохім" року 1 741 361 кВт год та складає 716 106 грн 17 коп. Споживання ТОВ "Костанза"- 1 250 470 кВт год.

36. 13.08.2024 ухвалою Господарського суду Івано-Франківської області у справі №909/679/24 відкрито провадження у справі про банкрутство ТОВ "Костанза".

37. 27.05.2025 ухвалою Господарського суду Івано-Франківської області у справі про банкрутство ТОВ "Костанза" № 909/679/24 були розглянуті грошові вимоги ПрАТ "Прикарпаттяобленерго" до ТОВ "Костанза" на підставі договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії №2502207 від 28.03.2022, грошові вимоги у сумі 2 315 599,81 грн за період з 01.08.2024 до 31.10.2024 були господарським судом відхилені як такі, що мають статус поточних грошових вимог кредитора.

Стислий виклад позовних вимог

38. 12.06.2025 до Господарського суду Івано-Франківської області надійшла позовна заява ПрАТ "Прикарпаттяобленерго" до ТОВ "Костанза" про стягнення 2 878 882,51 грн.

39. Позовні вимоги обґрунтовані наявністю поточної заборгованості ТОВ "Костанза" перед позивачем за укладеним між ними договором про надання послуг з розподілу електричної енергії №2502207 від 28.03.2022, яка за період з 01.08.2024 до 30.11.2024 станом на 11.06.2025 становить 2 878 882,51 грн.

40. Також позивач доводив, що відповідно до умов Договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії №2502207 від 28.03.2022, обсяги розподілу електроенергії ТОВ "Костанза" формувалися AT "Прикарпаттяобленерго" на основі даних приладів обліку, перелік яких погоджено між компаніями (додатком 3 до Договору). Розрахунок виконаний відповідно до "Порядку розрахунку обсягів перетікання електричної енергії для точки комерційного обліку між оператором системи та виробником", та погоджувався на платформі MMS та Датахаб HEK "Укренерго".

41. Від мереж ТОВ "Костанза" також заживлені споживачі AT "Прикарпаттяобленерго", в тому числі ТОВ "Карпатнафтохім". Відповідно обсяг споживання ТОВ "Костанза" формувався без обсягів споживання субспоживачів. Однак, 07.12.2023 AT "Прикарпаттяобленерго" отримало від ДПЗД "Укрінтеренерго" (Постачальника останньої надії) вимогу постачальника на відключення об`єкта (точки комерційного обліку) споживача ТОВ "Карпатнафтохім" №44/11-001576/B. Одна площадка ТОВ "Карпатнафтохім" підключена до мереж ТОВ "Костанза". Для виконання цієї вимоги АТ "Прикарпаттяобленерго" надіслало ТОВ "Костанза" телефонограму №69 від 26.12.2023 щодо припинення розподілу електричної енергії на об`єкти ТОВ "Карпатнафтохім".

42. Відповідно до п. 6.2.11 Договору про розподіл №2502207 від 28.03.2022 споживач (відповідач) зобов`язаний на вимогу оператора системи розподілу (позивача) здійснювати заходи з відключення електроустановок споживача, приєднаного до його мереж.

43. В порушення вищевказаного пункту договору ТОВ "Костанза" не здійснило вимкнення точок комерційного обліку, від яких живиться ТОВ "Карпатнафтохім".

44. Відповідно AT "Прикарпаттяобленерго", починаючи з дати, зазначеної у вимозі на відключення, при визначенні обсягів розподілу електроенергії, застосував норму пункту 7.3 Правил роздрібного ринку електричної енергії. З огляду на зазначене, ПрАТ "Прикарпаттяобленерго" здійснило покладання обсягів спожитої електричної енергії ТОВ "Карпатнафтохім" на основного споживача/власника мереж ТОВ "Костанза" з 27.12.2023.

45. Заявлена заборгованість є поточною, оскільки відповідачу з 12.07.2024 було припинено розподіл електроенергії і станом на 13.08.2024 споживання електроенергії відповідачем не було зафіксовано.

46. Позивач звертав увагу, що відповідач після 27.12.2023 (дати, з якої обсяги споживання ТОВ "Карпатнафтохім" включались в обсяги ТОВ "Костанза") з заявою про досудове врегулювання спору до Регулятора (НКРЕКП) не звертався. Крім того, починаючи з грудня 2024 і по цей час відповідач оплачує позивачу послуги з розподілу електроенергії, в які включено обсяги розподілу ТОВ "Карпатнафтохім", що засвідчує визнання обсягів розподіленої відповідачу електроенергії, в тому числі включаючи обсяги ТОВ "Карпатнафтохім".

47. Заперечуючи проти позову, відповідач посилався на те, що позивач безпідставно просить суд стягнути заборгованість за серпень 2024 року, оскільки така не є поточною, з огляду на відкриття провадження у справі про банкрутство відповідача ухвалою суду від 13.08.2024 та введення мораторію на задоволення вимог кредиторів; з 26.12.2023 ТОВ "Карпатнафтохім" здійснює несанкціонований відбір з точок відпуску електричної енергії для забезпечення електричною енергією цеху водопостачання, каналізації та очисних споруд; для ТОВ "Костанза" неможливо відключити ТОВ "Карпатнафтохім" від споживання електричної енергії без негативних наслідків, які можуть настати через техногенну катастрофу для м.Калуша; твердження позивача про заборгованість відповідача за спірний період безпідставні. Відповідач також вказував, що під час надання позивачем послуги з розподілу електричної енергії відповідачу за спірний період відбувалося несанкціоноване споживання ТОВ "Карпатнафтохім", що підтверджується Актами звірки показів лічильників на границі ОРЕ між ТОВ "Костанза" та АТ "Прикарпаттяобленерго" за серпень, вересень, жовтень, листопад 2024 року. Також на думку, ТОВ "Констанза" позов пред`явлено до неналежного відповідача, адже електричну енергію споживав саме ТОВ "Карпатнафтохім".

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

48. 10.11.2025 рішенням Господарського суду Івано-Франківської області позов задоволено частково. Стягнуто з ТОВ "Костанза" на користь ПрАТ "Прикарпаттяобленерго" 779 918,04 грн заборгованості та 9 359,02 грн судового збору. В частині позовних вимог про стягнення 2 098 964,47 грн відмовлено. Судовий збір в сумі 25 187,56 грн покладено на позивача.

49. Взявши до уваги ухвалу від 27.05.2024 про визнання грошових вимог позивача до ТОВ "Костанза" у справі про банкрутство останнього за період з 03.01.2024 до 31.07.2024, відповідно до якої грошові вимоги за серпень 2024 року суд відхилив, визначивши їх поточними, місцевий господарський суд у цій справі дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог за період з 01.08.2024 до 13.08.2024. Суд дійшов висновку, що вимоги позивача в частині стягнення заборгованості в сумі 779 918, 04 грн є обґрунтованими та належать до задоволення.

50. Відмова суду першої інстанції в задоволенні позову щодо стягнення 2 098 964, 47 грн, яка нарахована за послуги з розподілу електричної енергії ТОВ "Карпатнафтохім" на підставі п. 7.3. Правил роздрібного ринку електричної енергії обґрунтована відсутністю надіслання та отримання відповідної вимоги про відключення електропостачання до належної сторони.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

51. ПрАТ "Прикарпаттяобленерго" в апеляційній скарзі просило скасувати рішення суду першої інстанції частково та ухвалити в цій частині нове рішення, яким задовольнити позов АТ "Прикарпаттяобленерго" до ТОВ "Костанза" про стягнення заборгованості за надання послуг з розподілу електричної енергії згідно з Договором від 28.03.2022 № 2502207 у сумі 2 098 964,47 грн та судового збору в сумі 25 187,56 грн.

52. 10.02.2026 постановою Західного апеляційного господарського суду (повна постанова складена 13.02.2026) апеляційну ПрАТ "Прикарпаттяобленерго" залишено без задоволення. Рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 10.11.2025 у справі № 909/679/24(909/709/25) в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення 2 098 964,47 грн - залишено без змін.

53. Апеляційний господарський суд погодився із висновками суду першої інстанції про відмову в задоволенні позовних вимог в оскаржуваній частині з тих мотивів, що позивач не повідомляв відповідача про відключення 09.07.2024, а натомість повідомив ТОВ "Карпатнафтохім", який є основним споживачем по відношенню до ТОВ "Костанза".

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ У СУДІ КАСАЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЇ

А. Доводи касаційної скарги

54. 05.03.2026 ПрАТ "Прикарпаттяобленерго" подано до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій скаржник просить скасувати постанову Західного апеляційного господарського суду від 10.02.2026 та рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 10.11.2025 у справі № 909/679/24 (909/709/25) в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення 2 098 964,47 грн та судового збору в сумі 25 187,56 грн; повернути справу на новий розгляд в частині позовних вимог про стягнення 2 098 964, 47 грн та судового збору в сумі 25 187,56 грн.

55. Підставою касаційного оскарження позивач вказує п. 8 ч. 1. ст. 310 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) та стверджує, що в схемі електрозабезпечення ТОВ "Костанза" та впорядкованих договорами правовідносинах щодо розподілу електричної енергії та спільного використання технологічних електричних мереж між АТ "Прикарпаттяобленерго" та ТОВ "Костанза", присутня третя сторона - ТОВ "Карпатнафтохім", яке водночас володіє по відношення до сторін даного спору статусом субспоживача та основного споживача. Наведене впливає на визначення обсягів розподіленої електричної енергії ТОВ "Костанза". На думку скаржника, із ухваленим судовими рішеннями у цій справі, у АТ "Прикарпаттяобленерго" виникає право на вирішення питання стягнення незадоволеної судами частини заборгованості у розмірі 2 098 964,47 грн з ТОВ "Карпатнафтохім", оскільки спірні обсяги електричної енергії спожиті, а суди першої та апеляційної інстанції встановили безпідставність застосування АТ "Прикарпаттяобленерго" п.7.3. ПРРЕЕ по відношенню до ТОВ "Костанза". Вказане, на переконання скаржника, свідчить про те, що оскаржувані судові рішення прийняті про права, інтереси та обов`язки ТОВ "Карпатнафтохім", яке не було залучено до участі в цій справі.

56. Також скаржник стверджує, що рішення та постанова судів попередніх інстанцій ухвалені з порушенням вимог чинного законодавства, без врахування обставин даного спору та містять неузгодженості в мотивувальній та резолютивній частинах рішень, посилаючись на те, що:

- суди встановили обставину щодо впорядкування договірних відносин між позивачем та відповідачем із спільного використання технологічних мереж Договором № 2502207-С, за яким відповідач є основним споживачем, однак висновки судів, що у вказаному договорі з додатками не зазначено, що ТОВ "Костанза" є основним споживачем, не відповідають обставинам справи;

- судами надано неправильну оцінку телефонограми АТ "Прикарпаттяобленерго" № 69 від 26.12.2023 як доказу (скаржник посилається на ст. 76 ГПК України);

- скаржником до суду апеляційної інстанції були подані докази (копії листів-повідомлень АТ "Прикарпаттяобленерго", Витягу з "Переліку ліній електропередач, обладнання електричних мереж, електростанцій, пристроїв З і ПА, що знаходяться в оперативному управлінні та оперативному віданні чергового диспетчера Регіонального диспетчерського центру Західного регіону") із усним клопотанням про їх приєднання до матеріалів справи. Скаржник не погоджується із відмовою суду апеляційної інстанції у задоволенні цього клопотання, з тих підстав, що відповідач не заперечував в суді першої інстанції покладення обсягів ТОВ "Карпатнафтохім" на нього чи належного повідомлення;

- неузгодженість оскаржуваних рішення та постанови із ухвалою Господарського суду Івано-Франківської області суду від 27.05.2025, якою було визнано грошові вимоги позивача до відповідача за період з січня 2024 року по 31.07.2024 до яких включено обсяги ТОВ "Карпатнафтохім" відповідно до п. 7.3 ПРРЕЕ, які арбітражним керуючим та відповідачем не оспорювалися.

Б. Доводи, викладені у відзиві на касаційну скаргу

57. У відзиві, який надійшов до Верховного Суду 08.04.2026 відповідач просить не приймати до розгляду нові докази, які долучені скаржником до касаційної скарги, залишити касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, стверджуючи про їх законність та обґрунтованість.

58. Вказує, що скаржник не навів наявності об`єктивних обставин, які унеможливили своєчасне подання скаржником до суду першої інстанції додаткових доказів. Щодо оцінки телефонограми - то сторони договору обізнані про назви одна одної і про основи ділового листування, а суди законно поставили під сумнів телефонограму адресовану не стороні по справі, а іншій особі. Відповідач вважає, що намагання скаржника надати додаткові докази в апеляційній та касаційної інстанції всупереч вимогам ГПК та вибудувати нову стратегію, а також твердження про те, що оскаржувані рішення та постанова прийняті про права, інтереси та обов`язки ТОВ "Карпанафтохім", є зловживанням зі сторони скаржника.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

А. Оцінка аргументів учасників справи і висновків судів попередніх інстанцій

59. Суд касаційної інстанції наголошує на тому, що згідно зі статтею 300 ГПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права (ч. 1).

Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази (ч. 2).

У суді касаційної інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Зміна предмета та підстав позову у суді касаційної інстанції не допускається (ч. 3).

Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, передбачені пунктами 1, 3, 4, 8 частини першої статті 310, частиною другою статті 313 цього Кодексу, а також у разі необхідності врахування висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду після подання касаційної скарги (ч. 4).

60. Зважаючи на положення ч. 2 ст. 300 ГПК України, Верховний Суд не досліджує додані скаржником до касаційної скарги докази.

61. Скаржник не погоджується із ухваленими судовими рішеннями в частині відмови судами у стягненні з ТОВ "Костанза" на користь позивача заборгованості в сумі 2 098 964,47 грн.

62. Надавши оцінку доводам касаційної скарги, Верховний Суд дійшов наступних висновків.

63. Предметом позовних вимог ПрАТ "Прикарпаттяобленерго" було стягнення з відповідача заборгованості за надання послуг з розподілу електричної енергії. Підставою позову є невиконання умов Договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії №2502207 від 28.03.2022.

64. Позивач стверджував, що від мереж ТОВ "Костанза" також заживлені споживачі AT "Прикарпаттяобленерго", в тому числі ТОВ "Карпатнафтохім". На виконання вимоги постачальника останньої надії від 07.12.2023 №44/11-001576/B про відключення споживача ТОВ "Карпатнафтохім", АТ "Прикарпаттяобленерго" надіслало ТОВ "Костанза" телефонограму №69 від 26.12.2023 щодо припинення розподілу електричної енергії на об`єкти вказаного споживача. Посилаючись на положення п. 7.3. Правил роздрібного ринку електричної енергії, позивач покладає обсяги спожитої електричної енергії ТОВ "Карпатнафтохім" на відповідача - ТОВ "Костанза".

65. Відповідно до абз. 1, 2 п. 7.3 Правил роздрібного ринку електричної енергії обмеження у споживанні електричної енергії має проводитися за умови одночасного забезпечення збереження необхідних рівнів надійності та якості електропостачання інших споживачів та субспоживачів. Якщо основний споживач/власник електричних мереж не здійснив самостійне обмеження споживання субспоживача (субспоживачів) або своїми діями перешкодив ОСР припинити електропостачання субспоживачу (субспоживачам) згідно з вимогою оператора системи про відключення, купівля-продаж електричної енергії цим субспоживачем (субспоживачами) за договором про постачання зупиняється, а обсяги електричної енергії, використані субспоживачем (субспоживачами) з дати, зазначеної у вимозі про відключення, покладаються адміністратором комерційного обліку на основного споживача/власника електричних мереж як спожиті/такі, що надійшли до його електричних мереж.

66. Судами попередніх інстанцій обґрунтовано виснувано, що оплата вказаних обсягів може бути покладена на відповідача за умови надіслання та отримання відповідної вимоги про відключення електропостачання до належної сторони (власника електромереж або основного споживача).

67. Судами було досліджено зазначену телефонограму №69 та відхилено її в якості належного доказу в розумінні ст. 76 ГПК України з тих підстав, що інформація зазначена у ній була адресована головному інженеру Калуської ТЕЦ Андрусіву Б. М., в той час як передана старшому начальнику зміни Шовковому В. Ю. на підставі чого, суди виснували про незгоду із твердженням позивача про безпідставну відмову від виконання цієї вимоги.

68. Судами попередніх інстанцій також встановлено, що 09.07.2024 ПрАТ "Прикарпаттяоблеперго" листом до ТОВ "Карпатнафтохім" просило повністю припинити розподіл електричної енергії на об`єкт ТОВ "Костанза".

69. Судами попередніх інстанцій було надано оцінку Договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії №2502207 від 28.03.2022, Акту розмежування балансової належності електромереж та експлуатаційної відповідальності між Оператором розподілу та Споживачем (Додаток 6.1. до Договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії № 2502207 від 28.03.2022 та встановлено, що ТОВ "Костанза" є споживачем електроенергії, ПрАТ "Прикарпаттяобленерго" - оператор системи розподілу, а ТОВ "Карпатнафтохім" - основний споживач, НЕК "Укренерго" - оператор системи передачі.

70. Таким чином, судами виснувано, що оскільки за Договором №2502207 від 28.03.2022 ТОВ "Костанза" не є власником електромереж чи основним споживачем, то до нього не може бути застосований п. 7.3. Правил роздрібного ринку електричної енергії, а відтак відмовили в позові в оскаржуваній АТ "Прикарпаттяобленерго" частині.

71. Підставою касаційного оскарження ПрАТ "Прикарпаттяобленерго" зазначає п. 8 ч. 1. ст. 310 ГПК України та доводить, що оскаржувані судові рішення про права, інтереси та обов`язки ТОВ "Карпанафтохім", яке не було залучено до участі в справі № 909/679/24 (909/709/25).

72. Колегія суддів звертається до висновків, викладених в постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.03.2026 у справі № 922/5241/21, висновки якої підлягають врахуванню відповідно до вимог ч. 4 ст. 300 ГПК України.

73. Так, Велика Палата у вказаній постанові дійшла наступних висновків:

На відміну від законодавства, яке дієomnes (щодо всіх, тобто з дією на невизначене коло суб`єктів), судове рішення у приватноправовому спорі, як правило, дієpartes (тобто з правовими наслідками тільки для сторін у справі). Судове рішення, ухвалене у справі, за жодних обставин не може бути протиставлене особі, яка не брала участі в цій справі. Зокрема, судове рішення про задоволення позову стосується особи, щодо якої ухвалено це рішення, і не визначає права чи обов`язки інших осіб.

Процесуальний закон розмежовує випадки, коли «рішення суду може вплинути на права та обов`язки» особи (коли в результаті ухвалення судового рішення сторона може набути право стосовно цієї особи або ця особа може пред`явити вимоги до сторони) (частина друга статті 50, пункт 1 частини першої статті 267 ГПК України) і коли має місце «рішення суду про права, інтереси та (або) обов`язки особи» (пункт 4 частини третьої статті 277, частина четверта статті 287, пункт 3 частини першої статті 296, пункт 8 частини 1 статті 310 ГПК України). Відповідаючи на питання про те, що є рішенням суду про права, інтереси та (або) обов`язки особи, Велика Палата Верховного Суду звертає увагу на те, що висновки суду про права, інтереси та (або) обов`язки особи можуть міститись в мотивувальній та резолютивній частині рішення. Ці висновки мають різне значення. Процесуальний закон містить норми, які забезпечують, аби судове рішення, ухвалене у справі, не було протиставлене особі, яка не брала участі в цій справі.

Щодо висновків суду про права, інтереси та (або) обов`язки особи у мотивувальній частині рішення Велика Палата зазначила, що мотивувальна частина містить мотиви рішення суду - відповіді на питання факту (висновки про встановлені обставини, які мають значення для вирішення справи) і питання права (юридична кваліфікація цих обставин, висновки про наслідки, з якими право пов`язує встановлені обставини). Процесуальний закон не допускає, аби ці висновки були протиставлені особі, яка не брала участь у розгляді справи.

За положеннями статті 75 ГПК України висновки суду про встановлені обставини не мають зобов`язуючого (преюдиціального) значення для особи, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини встановлені, а правова оцінка, надана судом певному факту при розгляді іншої справи, взагалі не є обов`язковою для господарського суду.

Отже, будь-які висновки про права, інтереси та (або) обов`язки особи у рішенні суду, яким вирішується приватноправовий спір, з огляду на норми статті 75 ГПК України не мають для особи, яка не брала участь у розгляді справи, зобов`язуючого значення, тобто не є рішенням про права, інтереси та (або) обов`язки цієї особи.

При цьому Велика Палата Верховного Суду зауважує, що неприпустимим є втручання особи в остаточне рішення суду з тих лише підстав, що вона вважає помилковими викладені у мотивувальній частині цього рішення судження, які не мають стосовно неї обов`язкової сили.

Щодо висновків суду про права, інтереси та (або) обов`язки особи у резолютивній частині рішення, Велика Палата Верховного Суду у справі № 922/5241/21 вказала, що резолютивна частина рішення містить присуд, який в силу обов`язковості судового рішення як конституційної засади судочинства (пункт 9 частини другої статті 129, стаття 129-1 Конституції України) є обов`язковим до виконання.

Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України (частина друга статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Закон не встановлює механізму, який виключав би особу, яка не брала участь у справі, з-під дії судового рішення, якщо таке містить присуд про її права, інтереси та (або) обов`язки (стягує з неї кошти, зобов`язує її вчинити певні дії або утриматись від них, змінює чи припиняє правовідносини з її участю, визнає недійсним або скасовує документ, який посвідчує право особи, тощо).

Однак процесуальний закон встановлює право на перегляд справи та оскарження судового рішення для особи, яка не брала участі у справі, якщо суд вирішив питання про її права, інтереси та (або) обов`язки (частина перша статті 17 ГПК України).

При цьому подання апеляційної скарги особою, не залученою до участі в справі, якщо суд ухвалив рішення про її права, інтереси та (або) обов`язки становить виняток із правила, за яким незалежно від поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного судового рішення (пункт 1 частини другої статті 261 ГПК України). Такий же підхід застосовано і для касаційного оскарження (пункт 1 частини четвертої статті 293 ГПК України).

Тобто законодавець визнав очевидно виправданим втручання в остаточне рішення суду для його перегляду з метою не допустити спрямування обов`язкової сили рішення суду на особу, яка не була залучена до участі у справі.

Велика Палата Верховного Суду вже звертала увагу на те, що у такому випадку рішення порушує не лише матеріальні права осіб, не залучених до участі у справі, а і їх процесуальні права, що витікають із сформульованого в пункті 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод положення про право кожного на справедливий судовий розгляд при визначенні його цивільних прав і обов`язків (пункт 108 постанови Великої Палати Верховного Суду від 03.04.2024 у справі № 916/4093/21). Аналогічний висновок, викладеній у постанові об`єднаної палати КГС ВС від 21.02.2019 у справі № 908/1141/15-г.

Окрім того, що особа, яка не брала участі у справі, якщо суд вирішив питання про її права, інтереси та (або) обов`язки, має право на перегляд справи та оскарження судового рішення, і для забезпечення цього права процесуальний закон також встановлює виняток з правила, спрямованого на забезпечення остаточності судового рішення, процесуальний закон надає також суду повноваження, які спрямовані на усунення цього порушення і які суд здійснює ex officio.

Саме з огляду на публічну вагу цієї складової гарантії справедливого суду, яка полягає у тому, що суд не може вирішувати питання про права, інтереси або обов`язки особи, не залучивши її, Велика Палата Верховного Суду доходить висновку, що повноваження скасувати судове рішення з направленням справи на новий розгляд, якщо суд нижчої інстанції прийняв рішення про права, інтереси та (або) обов`язки осіб, що не були залучені до участі у справі (пункт 8 частини першої статті 310 ГПК України), суд касаційної інстанції здійснює незалежно від вимог та доводів касаційної скарги, а також незалежно від того, чи з касаційною скаргою звернулась особа, про права, інтереси та (або) обов`язки якої суд нижчої інстанції ухвалив рішення.

Ухвалення судом рішення про права, інтереси та (або) обов`язки особи, яка не була залучена до участі у справі становить такий дефект правосуддя, виправлення якого суд вищої інстанції не може поставити в залежність від того, чи скаржиться на нього особа.

Велика Палата знову підкреслює, що такий підхід до тлумачення підстави для скасування судового рішення як такої, яку суд касаційної інстанції застосовує ex officio, виправданий аби не допустити спрямування обов`язкового до виконання присуду рішення суду, який міститься в його резолютивній частині, проти особи, яка не була залучена до справи.

Отже, Велика Палата Верховного Суду доходить висновку, що повноваження скасувати судове рішення з направленням справи на новий розгляд, якщо суд нижчої інстанції прийняв рішення про права, інтереси та (або) обов`язки осіб, що не були залучені до участі у справі (пункт 8 частини першої статті 310 ГПК України), суд касаційної інстанції здійснює незалежно від вимог та доводів касаційної скарги, а також незалежно від того, чи звернулась з касаційною скаргою особа, про права, інтереси та (або) обов`язки якої суд нижчої інстанції ухвалив рішення.

74. При цьому Велика Палата Верховного Суд у наведеній постанові від 04.03.2026 у справі № 922/5241/21 зазначила таке: "скаржник стверджує, що права ОСОБА_2, який не брав участі у справі, були порушені судом апеляційної інстанції, оскільки в оскарженій постанові суд надав оцінку його діям як покупця спірного майна без його безпосередньої участі у справі. На думку скаржника, апеляційний суд ухвалив рішення про права та інтереси незалученої до участі у справі особи, у тому числі право на звернення до суду з зустрічним позовом з вимогами щодо реституції. Велика Палата Верховного Суду з огляду на свої викладені висновки про тлумачення п. 8 ч. 1 ст. 310 ГПК України звертає увагу на те, що оскаржена постанова апеляційного суду у мотивувальній частині містить висновки про правову кваліфікацію дій ОСОБА_2 , що не є рішенням про його права, інтереси або обов`язки".

75. Зважаючи на викладені вище висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені в постанові від 04.03.2026 у справі № 922/5241/21, колегія суддів Верховного Суду спростовує доводи скаржника у цій справі, що оскаржувані рішення та постанова судів попередніх інстанцій прийняті про права, інтереси та обов`язки ТОВ "Карпанафтохім", яке не було залучено до участі в справі, оскільки у цьому випадку наведення судами в мотивувальних частинах висновків щодо оцінки доказів, наданих сторонами, в яких містяться положення/умови/згадки стосовно ТОВ "Карпатнафтохім" не є ухваленням рішення про права, інтереси та (або) обов`язки не залученої особи.

76. Посилання скаржника на ст. 76 ГПК України та неправильну оцінку судами попередніх інстанцій поданої позивачем телефонограми № 69 від 26.12.2023 Верховний Суд відхиляє з огляду на таке.

77. Відповідно до ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

78. Статтею 86 ГПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

79. Встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій. Якщо порушень порядку надання та отримання доказів у суді першої інстанції апеляційним судом не встановлено, а оцінка доказів зроблена як судом першої, так і судом апеляційної інстанцій, то суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів (див. висновок Великої Палати Верховного Суду у постанові від 16.01.2019 у справі № 373/2054/16-ц, Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 18.09.2020 у справі № 908/1795/19).

80. У цій справі скаржником не доводиться і Судом не встановлено порушення порядку надання та отримання доказів, оцінка поданим доказам була надана судами обох інстанцій, а незгода скаржника з наданою судами попередніх інстанцій оцінкою не може свідчити про порушення судами норм процесуального права, відповідно бути підставою для скасування оскаржуваних рішень судів. З огляду на таке, Верховний Суд відхиляє протилежні твердження скаржника.

81. Щодо посилань скаржника, що суди встановили обставину впорядкування договірних відносин між позивачем та відповідачем із спільного використання технологічних мереж Договором № 2502207-С, за яким відповідач є основним споживачем, однак висновки судів, що у вказаному договорі з додатками не зазначено, що ТОВ "Костанза" є основним споживачем, не відповідають обставинам справи Суд зазначає таке. Підставою позову у цій справі було невиконання умов Договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії №2502207 від 28.03.2022 і судами обох інстанцій надана оцінка поданим сторонами доказам та доводам сторін у сукупності, натомість доводи скаржника спрямовані на переоцінку доказів у справі та встановлення обставин справи, що виходить за межі компетенції суду касаційної інстанції. Доводи скаржника зводяться до незгоди із наданою судами оцінкою спірним правовідносинам та незгодою із ухваленими рішеннями.

82. Крім того Верховний Суд звертає увагу, що скаржник в цій частині не вказав, які норми матеріального чи процесуального права було порушено судами із зазначенням відповідної підстави касаційного оскарження, визначеної ч. 2 ст. 287 ГПК України.

83. Щодо відхилення судом апеляційної інстанції клопотання скаржника (усного) про приєднання до матеріалів справи додаткових доказів, суд апеляційної інстанції не порушив норми процесуального закону (ст. 269 ГПК України) відхиливши такі за обставин недоведення скаржником об`єктивних підстав, які унеможливили своєчасне подання останніх до суду першої інстанції.

84. Твердження скаржника про неузгодженість оскаржуваних рішення та постанови із ухвалою Господарського суду Івано-Франківської області суду від 27.05.2025, якою було визнано грошові вимоги позивача до відповідача за період з січня 2024 року по 31.07.2024 Суд не бере до уваги, позаяк у цій справі вирішувався спір між сторонами в порядку позовного провадження, а не питання обґрунтованості кредиторських вимог за інший період.

85. Отже, Верховний Суд дійшов висновку, що скаржником не доведено неправильного застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права чи порушення процесуальних норм, як необхідної передумови скасування ухвалених ними судових рішень, а тому Суд не вбачає підстав для скасування судових рішень.

86. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть різнитися залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 указаної Конвенції, може бути визначене тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення від 18 липня 2006 року у справі "Проніна проти України", заява № 63566/00, пункт 23).

87. Верховний Суд дійшов висновку, що скаржникові було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, викладені в касаційній скарзі не спростовують обґрунтованих та правомірних висновків судів попередніх інстанцій.

Б. Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

88. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 308 ГПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.

89. Суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 300 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань (ст. 309 ГПК України).

90. Враховуючи вищевикладене та керуючись пунктом 1 частини першої статті 308, статтею 309 ГПК України, касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а прийняті у справі постанова та рішення - залишенню без змін.

В. Розподіл судових витрат

91. У зв`язку з тим, що Суд відмовляє в задоволенні касаційної скарги та залишає без змін раніше ухвалене судове рішення Суд покладає на скаржника витрати зі сплати судового збору за подання касаційної скарги.

Керуючись статтями 300, 301, 308, 309, 315 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду,

ПОСТАНОВИВ :

1. Касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Прикарпаттяобленерго" залишити без задоволення.

2. Постанову Західного апеляційного господарського суду від 10.02.2026 та рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 10.11.2025 у справі № 909/679/24 (909/709/25) залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В. Пєсков

Судді В. Картере

К. Огороднік