ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

15.04.2026 м. ДніпроСправа № 904/1461/26

за позовом Дніпровської міської ради, м. Дніпро

до відповідача-1: Фізичної особи - підприємця Погуляя Станіслава Петровича, м. Дніпро

відповідача-2: Фізичної особи - підприємця Богдана Андрія Валерійовича, м. Дніпро

відповідача-3: Фізичної особи - підприємця Жидіка Олександра Володимировича, м. Дніпро

відповідача-4: Фізичної особи - підприємця Алексєєвої Валерії Валеріївни, м. Дніпро

відповідача-5: Фізичної особи - підприємця Старостенка Валерія Анатолійовича, м. Дніпро

відповідача-6: Товариства з обмеженою відповідальністю "Сілл РТ", м. Дніпро

третя особа-1, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: Виконавчий комітет Дніпровської міської ради, м. Дніпро

третя особа-2, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: Комунальне підприємство "Транспортна інфраструктура" Дніпровської міської ради, м. Дніпро

третя особа-3, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: Приватне підприємство "Віко", м. Дніпро

про визнання недійсними договорів на проведення рекламних кампаній.

Суддя Колісник І.І.

ВСТАНОВИВ:

Дніпровська міська рада звернулася до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до відповідача-1 - Фізичної особи-підприємця Погуляя Станіслава Петровича, відповідача-2 - Фізичної особи-підприємця Богдана Андрія Валерійовича, відповідача-3 - Фізичної особи-підприємця Жидіка Олександра Володимировича, відповідача-4 - Фізичної особи-підприємця Алексєєвої Валерії Валеріївни, відповідача-5 - Фізичної особи-підприємця Старостенка Валерія Анатолійовича, відповідача-6 - Товариства з обмеженою відповідальністю "Сілл РТ" про:

- визнання недійсним договору на проведення рекламних кампаній від 05.01.2021 № 1-050421, який укладено між ТОВ "Сілл РТ" та фізичною особою-підприємцем Погуляєм Станіславом Петровичем;

- визнання недійсним договору на проведення рекламних кампаній від 11.02.2021 № 18-110221, який укладено між ТОВ "Сілл РТ" та фізичною особою-підприємцем Богданом Андрієм Валерійовичем;

- визнання недійсним договору на проведення рекламних кампаній від 12.04.2021 № 2-120421, який укладено між ТОВ "Сілл РТ" та фізичною особою-підприємцем Жидіком Олександром Володимировичем;

- визнання недійсним договору на проведення рекламних кампаній від 01.04.2021 № 7-010421, який укладено між ТОВ "Сілл РТ" та фізичною особою-підприємцем Алексєєвою Валерією Валеріївною;

- визнання недійсним договору на проведення рекламних кампаній від 29.03.2021 № 6-290321, який укладено між ТОВ "Сілл РТ" та фізичною особою-підприємцем Старостенком Валерієм Анатолійовичем.

Судові витрати позивач просить покласти на відповідачів.

Ухвалою суду від 25.03.2026 (суддя Ніколенко М.О.) прийнято позовну заяву до розгляду за правилами загального позовного провадження; призначено підготовче засідання на 13.04.2026 о 14:10 год; залучено до участі у справі третіми особами, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - Виконавчий комітет Дніпровської міської ради, Комунальне підприємство "Транспортна інфраструктура" Дніпровської міської ради та Приватне підприємство "Віко".

07.04.2026 Дніпровською міською радою подана заява про відвід судді Ніколенка М.О. від розгляду справи № 904/1461/26.

Підставою відводу заявником зазначена наявність сумнівів у неупередженості та об`єктивності судді Ніколенка М.О. під час розгляду цієї справи, оскільки до цього у його провадженні перебувала справа № 904/2302/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Сілл РТ" до Виконавчого комітету Дніпровської міської ради, Комунального підприємства "Транспортна інфраструктура міста" Дніпровської міської ради, Приватного підприємства "Віко", Головного управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області, за участю Дніпропетровської обласної прокуратури та третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Дніпровської міської ради про визнання недійсним рішення; визнання недійсним погодження на розміщення реклами; визнання недійсними пунктів договору; зобов`язання вчинити певні дії; стягнення збитків.

При цьому Дніпровська міська рада зазначає про те, що звернулася до суду з позовною заявою, обґрунтовуючи її тим, що на підставі оскаржуваних договорів на проведення рекламних кампаній ТОВ "Сілл РТ" намагається в судовому порядку стягнути з бюджету Дніпровської міської територіальної громади грошові кошти в особливо великому розмірі в межах розгляду справи № 904/2302/24, яка розглядалася суддею Ніколенком М.О. та який задовольнив позовні вимоги у повному обсязі, а у подальшому відповідне рішення суду в частині стягнення збитків з місцевого бюджету було скасоване.

Указані обставини, на думку заявника, обґрунтовано викликають сумніви в неупередженості та об`єктивності судді Ніколенка М.О. під час розгляду справи, свідчать про наявність достатніх правових підстав для його відводу.

Правовою підставою для заявленого відводу заявник указує пункт 5 частини першої статті 35 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвалою суду від 08.04.2026 (суддя Ніколенко М.О.) заявлений у справі відвід визнано необґрунтованим з підстав того, що відвід зумовлений незгодою позивача з процесуальним рішенням, прийнятим суддею Ніколенком М.О. в іншій справі, що за змістом частини четвертої статті 35 Господарського процесуального кодексу України не може бути підставою для відводу.

За таких обставин, у порядку статті 39 Господарського процесуального кодексу України питання щодо розгляду заяви про відвід передано для вирішення іншим складом суду.

На підставі розпорядження керівника апарату суду від 13.04.2026 № 314 та згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями для розгляду заявленого судді Ніколенку М.О. відводу визначено суддю Колісника І.І.

Вирішуючи питання щодо відводу судді, господарський суд виходить з такого.

За змістом статей 38, 42 Господарського процесуального кодексу України право на відвід судді є одним із процесуальних прав учасника справи.

Підстави для відводу (самовідводу) визначені статтями 35, 36 цього Кодексу, серед яких наявність інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді (п. 5 ч. 1 ст. 35 ГПК України).

Частиною третьою статті 38 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що відвід повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Самовідвід може бути заявлений не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Після спливу вказаного строку заявляти відвід (самовідвід) дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше двох днів з дня, коли заявник дізнався про таку підставу.

Згідно з пунктом 6 частини другої статті 42 Господарського процесуального кодексу України учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки.

Відповідно до статті 118 Господарського процесуального кодексу України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку.

Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до довідки про доставлення документа в кабінет електронного суду ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 25.03.2026 про прийняття позовної заяви до розгляду суддею Ніколенком М.О. та відкриття провадження у справі № 904/1461/26 доставлено в електронний кабінет Дніпровської міської ради 26.03.2026 о 20:00 год.

Частиною шостою статті 242 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що якщо судове рішення надіслано до електронного кабінету пізніше 17 години, судове рішення вважається врученим у робочий день, наступний за днем його відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про його доставлення.

Перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок (ч. 1 ст. 116 ГПК України).

Відтак десятиденний строк для заявлення відводу судді почав свій перебіг 28.03.2026 і сплинув 06.04.2026. Заява Дніпровської міської ради подана до суду 07.04.2026, тобто з пропуском встановленого строку.

Частиною першою статті 119 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подані заява, скарга, документи тощо), стосовно якої пропущено строк (ч. 4 ст. 119 ГПК України).

Про поновлення або продовження процесуального строку суд постановляє ухвалу (ч. 6 ст. 119 ГПК України).

Жодних причин пропуску процесуального строку заявник не наводить, клопотання про поновлення цього строку не заявляє. Ухвалу про поновлення пропущеного процесуального строку на подання заяви про відвід суд не постановляв.

Указані обставини є підставою для залишення без розгляду заяви Дніпровської міської ради про відвід судді Ніколенку М.О. від розгляду справи № 904/1461/26.

Аналогічна правова позиція щодо необхідності залишення без розгляду заяви про відвід судді у випадку порушення заявником передбачених частиною третьою статті 38 Господарського процесуального кодексу України строків викладена у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 08.09.2025 у справі № 908/1344/23(905/797/22), від 02.07.2025 у справі № 910/6925/22, від 08.04.2025 у справі № 907/480/21.

Викладене не є перешкодою у доступі до правосуддя.

Як визначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі "Пелевін проти України" (заява № 24402/02), право на доступ до суду не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням (пункт 27). Такі обмеження дозволяються опосередковано, оскільки право на доступ до суду "за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання, що може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб і ресурсів суспільства та окремих осіб" (рішення від 28.05.1985 р. у справі "Ешингдейн проти Сполученого Королівства" (пункт 57).

Ухвала про залишення заяви про відвід судді без розгляду не підлягає оскарженню в апеляційному порядку окремо від рішення суду, оскільки така ухвала відсутня в частині першій статті 255 Господарського процесуального кодексу України переліку.

На переконання Великої Палати Верховного Суду, в пункті 16 частини першої статті 353 ГПК України та пункті 14 частини першої статті 255 ГПК України йдеться про право оскаржувати в апеляційному порядку окремо від рішення суду ухвалу суду першої інстанції про залишення позову (заяви) без розгляду, а не будь-якої іншої заяви чи клопотання (див. п. 38 постанови Великої Палати Верховного Суду від 13.11.2024 у справі № 757/47946/19-ц).

За висновком Великої Палати Верховного Суду ухвали про залишення без розгляду заяв (клопотань) з процесуальних питань можуть бути оскаржені окремо від рішення суду, якщо:

- це прямо передбачено у частині першій статті 353 ЦПК України (статті 255 ГПК України), наприклад, залишення без розгляду заяви про відновлення втраченого судового провадження;

- ухвала суду відсутня в переліку ухвал, викладеному в частині першій статті 353 ЦПК України (статті 255 ГПК України), якщо цього вимагає забезпечення права особи на судовий захист, тобто в силу специфіки певної ухвали заперечення щодо неї не може бути включено до апеляційної скарги на рішення суду по суті спору (п. 39).

У зазначеному висновку Велика Палата Верховного Суду базується на тому, що, за загальним правилом, поняття, розташоване у дужках поряд з іншим поняттям, має бути однакового з ним порядку з погляду змістовного навантаження (в дужках має бути змістовний еквівалент того, що поза дужками).

Оскільки законодавець використав категорію «заява» послідовно в дужках (а не через кому чи із застосуванням розділових сполучників) після слова «позов», то вжите у цій нормі права поняття «заява» потрібно розуміти як заяву (вид звернення до суду), яка за своїм змістом тотожна поняттю «позов». Такими заявами в цивільному процесуальному законодавстві є заяви в наказному провадженні (розділ ІІ ЦПК України) та заяви у справах окремого провадження (розділ ІV ЦПК України). Наведене розуміння не дає можливості розширювати зміст категорії «заява», включаючи до нього інші заяви по суті справи чи заяви з процесуальних питань (п.п. 40, 41).

Тому, після усунення заявником допущених недоліків заявник не позбавлений права на повторне звернення до суду з аналогічною заявою у встановленому законом порядку.

Керуючись статтями 38, 118, 232 - 235 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

УХВАЛИВ:

Заяву Дніпровської міської ради про відвід судді Ніколенку М.О. від розгляду справи № 904/1461/26 - залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання - 15.04.2026 та не підлягає апеляційному оскарженню окремо від рішення суду.

Суддя І.І. Колісник