ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" квітня 2026 р. Справа № 910/18748/23

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Демидової А.М.

суддів: Ходаківської І.П.

Євсікова О.О.

за участю секретаря судового засідання: Мельничука О.С.

за участю представників учасників справи:

від позивача: Діренко М.С. (в режимі відеоконференції)

від відповідача: Гончар Н.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Зерно-Агротрейд"

на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 04.08.2025 (повний текст додаткового рішення складено 06.08.2025) (суддя Чебикіна С.О.)

у справі № 910/18748/23 Господарського суду міста Києва

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Елеватор-Агро"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Зерно-Агротрейд"

про стягнення 9 961 152,00 грн

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст заяви про ухвалення додаткового рішення

25.07.2025 Товариство з обмеженою відповідальністю "Елеватор-Агро" (далі ТОВ "Елеватор-Агро", позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва із заявою про ухвалення додаткового рішення у справі № 910/18748/23, в якій просило суд вирішити питання про розподіл судових витрат позивача на професійну правничу допомогу, пов`язаних із розглядом позовної заяви в даній справі, в розмірі 88 524,00 грн, про що ухвалити додаткове рішення.

Короткий зміст додаткового рішення місцевого господарського суду та мотиви його ухвалення

Додатковим рішенням Господарського суду міста Києва від 04.08.2025 у справі № 910/18748/23 заяву ТОВ "Елеватор-Агро" про ухвалення додаткового рішення у справі задоволено частково та стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Зерно-Агротрейд" (далі ТОВ "Зерно-Агротрейд", відповідач) на користь ТОВ "Елеватор-Агро" 57 104,87 грн витрат на професійну правничу допомогу. У задоволенні іншої частини заяви відмовлено.

Ухвалюючи додаткове рішення, місцевий господарський суд, оцінивши наданий позивачу адвокатом обсяг послуг, дійшов висновку, що розмір заявлених позивачем витрат на правову (правничу) допомогу у сумі 88 524,00 грн не відповідає критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та критерію розумності їхнього розміру, такі витрати неспіврозмірні з виконаною роботою у суді, отже, їх розмір є необґрунтованим, а їх стягнення з відповідача становитиме надмірний тягар для останнього, що не узгоджується з принципом розподілу таких витрат.

Відтак, суд, дослідивши опис наданих послуг, взявши до уваги рівень складності юридичної кваліфікації правовідносин у справі, обсяг та обґрунтованість підготовлених та поданих до суду адвокатом документів, їх значення для спору, дійшов висновку, що обґрунтованими та співмірними із складністю справи та фактично наданими послугами є витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 70 000,00 грн, які, з урахуванням часткового задоволення позовних вимог, поклав на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а саме в розмірі 57 104,87 грн.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погодившись із додатковим рішенням Господарського суду міста Києва від 04.08.2025 у справі № 910/18748/23, ТОВ "Зерно-Агротрейд" звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить його скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні заяви ТОВ "Елеватор-Агро" про стягнення витрат на професійну правничу допомогу відмовити повністю.

За доводами скаржника, позивачем не дотримано приписів ч. 8 ст. 129, ч. 1 ст. 221 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України), а саме не подано до закінчення судових дебатів доказів понесених судових витрат та заяви про неможливість подати докази, що підтверджують розмір понесених ними судових витрат на правову допомогу; ТОВ "Елеватор-Агро" не довело належним чином, що заявлені до відшкодування витрати на правову допомогу були понесені саме у зв`язку з розглядом справи № 910/18748/23, оскільки договір про надання правової допомоги № AD-0057 від 01.11.2019 має загальний характер, не містить прямої вказівки на надання послуг у межах цієї конкретної справи, не визначає її номер, предмет або інші ідентифікуючі ознаки; акт наданих послуг не містить доказів того, що вказані у переліку документи були безпосередньо складені та подані саме у межах справи № 910/18748/23, а не іншої справи, відсутні посилання на вихідні реквізити документів, дати їх складання або подання, а також не наведено доказів фактичного подання таких документів до суду у межах справи № 910/18748/23; подане до заяви підтвердження здійснення оплати правової допомоги містить посилання виключно на договір про надання правничих послуг, водночас у платіжному документі не зазначено жодного посилання ані на акт приймання-передачі наданих послуг, ані на конкретний перелік виконаних робіт чи номер справи № 910/18748/23.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 28.08.2025 (колегія суддів у складі: Хрипуна О.О. - головуючого, суддів Тищенко А.І., Михальської Ю.Б.) відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВ "Зерно-Агротрейд" на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 04.08.2025 у справі № 910/18748/23; призначено справу № 910/18748/23 до розгляду на 08.10.2025 о 14:10.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 08.10.2025 розгляд апеляційної скарги ТОВ "Зерно-Агротрейд" на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 04.08.2025 у справі № 910/18748/23 відкладено до 30.10.2025 о 13:40.

У зв`язку із перебуванням головуючого судді Хрипуна О.О. 27.10.2025-31.10.2025 у відпустці, судові засідання призначені на 30.10.2025, не відбулись.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 03.11.2025 розгляд апеляційної скарги ТОВ "Зерно-Агротрейд" на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 04.08.2025 у справі № 910/18748/23 призначено на 10.12.2025 о 13:50.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 04.12.2025 задоволено заяву представника ТОВ "Елеватор-Агро" про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 10.12.2025 розгляд апеляційної скарги ТОВ "Зерно-Агротрейд" на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 04.08.2025 у справі № 910/18748/23 відкладено на 24.12.2025 о 13:20.

У зв`язку з перебуванням головуючого судді Хрипуна О.О. 18.12.2025-31.12.2025 на лікарняному, 01.01.2026-16.01.2026 у відпустці, розпорядженням в.о. керівника апарату Північного апеляційного господарського суду від 08.01.2026 призначено повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями.

Згідно з витягом з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.01.2026 для розгляду справи № 910/18748/23 визначено колегію суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: Демидова А.М. - головуючий суддя, судді Ходаківська І.П., Владимиренко С.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 12.01.2026 апеляційну скаргу ТОВ "Зерно-Агротрейд" на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 04.08.2025 у справі № 910/18748/23 прийнято до провадження у визначеному складі колегії суддів: Демидова А.М. - головуючий суддя, судді Владимиренко С.В., Ходаківська І.П.; розгляд апеляційної скарги призначено на 10.03.2026 об 11:10.

У зв`язку з перебуванням судді Владимиренко С.В., яка входить до складу колегії суддів і не є суддею-доповідачем, у відпустці з 17.02.2026 по 18.03.2026, розпорядженням керівника апарату Північного апеляційного господарського суду від 02.03.2026 призначено повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями.

Згідно з витягом з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.03.2026 для розгляду справи № 910/18748/23 визначено колегію суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: Демидова А.М. - головуючий суддя, судді: Ходаківська І.П., Євсіков О.О.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 02.03.2026 колегією суддів у складі: Демидової А.М. - головуючого, Ходаківської І.П., Євсікова О.О., апеляційну скаргу ТОВ "Зерно-Агротрейд" на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 04.08.2025 у справі № 910/18748/23 прийнято до свого провадження; постановлено розгляд апеляційної скарги здійснювати за раніше визначеними датою та часом 10.03.2026 об 11:10.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 10.03.2026 у розгляді апеляційної скарги оголошено перерву до 07.04.2026 об 11:35.

Позиції учасників справи

Позивач не скористався своїм правом, відзив на апеляційну скаргу не подав, що відповідно до ч. 3 ст. 263 ГПК України не є перешкодою для апеляційного перегляду рішення суду першої інстанції.

Явка представників учасників справи

У судовому засіданні 07.04.2026 взяли участь представник позивача (в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду) та представник відповідача (в залі суду).

У судовому засіданні представник відповідача (скаржника) вимоги апеляційної скарги підтримав і просив суд її задовольнити.

Представник позивача проти апеляційної скарги заперечував і просив суд залишити її без задоволення.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

У грудні 2023 року ТОВ "Елеватор-Агро" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до ТОВ "Зерно-Агротрейд" про стягнення 9 961 152,00 грн, з яких 140 004,00 грн заборгованості за актом виконаних робіт № 319 від 11.11.2023 та 9 821 148,00 грн за актом виконаних робіт № 320 від 11.11.2023 за договором № 525/1-04/2023_ТЕП транспортного експедирування від 22.09.2023.

У позовній заяві позивач повідомив, що попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку з розглядом справи, орієнтовно становить 179 533,62 грн та складається із сплаченого позивачем судового збору за подання позовної заяви у розмірі 119 533,62 грн та 60 000,00 грн (орієнтовно) витрат на професійну правничу допомогу у зв`язку з розглядом судом цієї справи.

Також позивач у позовній заяві повідомив суд, що докази понесення витрат на професійну правничу допомогу будуть надані суду в порядку ч. 8 ст. 129 ГПК України.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 21.07.2025 у справі № 910/18748/23 позов задоволено частково та стягнуто з ТОВ "Зерно-Агротрейд" на користь ТОВ "Елеватор-Агро" 8 126 146,74 грн основного боргу та 97 513,76 грн судового збору; провадження у справі в частині позовних вимог про стягнення 140 004,00 грн основного боргу закрито; в іншій частині позову відмовлено.

25.07.2025 ТОВ "Елеватор-Агро" звернулося до Господарського суду міста Києва із заявою про ухвалення додаткового рішення у справі № 910/18748/23, в якій просило суд вирішити питання про розподіл судових витрат позивача на професійну правничу допомогу, пов`язаних із розглядом позовної заяви в даній справі, в розмірі 88 524,00 грн, про що ухвалити додаткове рішення.

ТОВ "Зерно-Агротрейд", у свою чергу, подало до Господарського суду міста Києва письмові заперечення на заяву про ухвалення додаткового рішення у даній справі.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при ухваленні постанови

За змістом п. 3 ч. 1 ст. 244 ГПК України однією з підстав ухвалення додаткового рішення є невирішення при ухваленні рішення питання про судові витрати.

Згідно зі статтею 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Статтею 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" визначено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Згідно зі статтею 16 ГПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ГПК України).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи: 1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (стаття 124 ГПК України); 2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 126 ГПК України): - подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; - зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу; 3) розподіл судових витрат (стаття 129 ГПК України).

Відповідно до частин першої та другої статті 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (ч. 8 ст. 129 ГПК України).

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина третя статті 126 ГПК України).

Як зазначено вище, у позовній заяві позивач повідомив, що попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку з розглядом справи, орієнтовно становить 179 533,62 грн та складається із сплаченого позивачем судового збору за подання позовної заяви у розмірі 119 533,62 грн та 60 000,00 грн (орієнтовно) витрат на професійну правничу допомогу у зв`язку з розглядом судом цієї справи.

Заява позивача про ухвалення додаткового рішення у даній справі з доказами понесення відповідних витрат подана 25.07.2025.

Суд апеляційної інстанції зауважує, що позивач у позовній заяві повідомляв суд, що докази понесення витрат на професійну правничу допомогу будуть надані суду в порядку ч. 8 ст. 129 ГПК України.

Відтак, заява позивача про ухвалення додаткового рішення у даній справі з доказами понесення відповідних витрат подана в межах строку, встановленого ч. 8 ст. 129 ГПК України, у зв`язку із чим колегія суддів відхиляє доводи скаржника про надання позивачем доказів понесених судових витрат поза межами строку, встановленого ГПК України.

У заяві про ухвалення додаткового рішення позивач просив суд стягнути з відповідача суму витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 88 524,00 грн.

На підтвердження понесених витрат заявником надано суду копії: договору про надання правової допомоги № AD-0057 від 01.11.2019, акта приймання-передачі наданих послуг (виконаних робіт) від 22.07.2025 на суму 108 500,00 грн, платіжної інструкції № 922 від 23.07.2025 на суму 108 500,00 грн.

Доводи скаржника щодо того, що договір про надання правової допомоги № AD-0057 від 01.11.2019 має загальний характер та не містить прямої вказівки на надання послуг у межах цієї конкретної справи, у зв`язку із чим, на переконання скаржника, не може бути доказом надання правової допомоги позивачу у даній справі, суд апеляційної інстанції відхиляє за неспроможністю, оскільки Закон України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" не вимагає зазначення у такому правочині відомостей про справу, у межах якої адвокат має намір здійснювати представництво інтересів особи.

Щодо незгоди скаржника з переліком складених адвокатом документів, вказаних в акті наданих послуг, колегія суддів зазначає, що ГПК України не встановлює вимог до форми та змісту акта наданих послуг, а у випадку незгоди відповідача з переліком складених адвокатом документів, вказаних в акті наданих послуг, саме на останнього покладено обов`язок доведення невідповідності таких послуг матеріалам справи, чого відповідачем зроблено не було.

Доводи скаржника щодо непідтвердження відповідачем оплати послуг адвоката з посиланням на те, що в платіжному документі міститься посилання виключно на договір, суд апеляційної інстанції також відхиляє, оскільки витрати на професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. Відповідна правова позиція викладена в постановах об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 та від 22.11.2019 у справі № 910/906/18, а також у додатковій постанові Верховного Суду від 04.03.2020 у справі № 914/633/18, які в силу ч. 4 ст. 236 ГПК України підлягають врахуванню при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

За змістом ч. 4 ст. 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до ч. 5 ст. 126 ГПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

У розумінні положень частини п`ятої статті 126 ГПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Суд зазначає, що загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині четвертій статті 129 ГПК України. Разом із тим, у частині п`ятій наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Зокрема, відповідно до частини п`ятої статті 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Таким чином, зважаючи на наведені положення законодавства, у разі недотримання вимог частини четвертої статті 126 ГПК України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони.

Водночас під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 статті 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

У такому випадку суд, керуючись частинами 5-7, 9 статті 129 зазначеного Кодексу, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому, в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 126 ГПК України).

Така правова позиція викладена в постанові об`єднаної палати Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19.

Суд звертає увагу на те, що надані учасником справи документи на підтвердження розміру понесених ним витрат на професійну правничу допомогу не є безумовною підставою для відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному ним розмірі за рахунок іншої сторони, адже їх розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію, зокрема, розумної необхідності таких витрат.

Аналогічна правова позиція викладена в додатковій постанові Верховного Суду від 11.12.2018 у справі № 910/2170/18 та постанові Верховного Суду від 18.06.2019 у справі № 922/3787/17.

Так, при визначенні суми відшкодування, суд має виходити із критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція). Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України").

У пункті 95 рішення у справі "Баришевський проти України" від 26.02.2015, пунктах 34-36 рішення у справі "Гімайдуліна і інші проти України" від 10.12.2009, пункті 80 рішення у справі "Двойних проти України" від 12.10.2006, пункті 88 рішення у справі "Меріт проти України" від 30.03.2004 Європейським судом з прав людини також зауважено, що заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

З урахуванням конкретних обставин, зокрема, ціни позову, суд може обмежити даний розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для даної справи. Так, у визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема: встановлені нормативно-правовими актами норми видатків на службові відрядження (якщо їх установлено); вартість економних транспортних послуг; час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; наявні відомості органів статистики або інших органів про ціни на ринку юридичних послуг; тривалість розгляду і складність справи тощо.

Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 01.06.2022 у справі № 914/4/20.

Критерій розумної необхідності витрат на професійну правничу допомогу є оціночною категорією, яка у кожному конкретному випадку (у кожній конкретній справі) оцінюється судом за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні доказів, зокрема наданих на підтвердження обставин понесення таких витрат, надання послуг з професійної правничої допомоги, їх обсягу, вартості з урахуванням складності справи та витраченого адвокатом часу тощо.

Таких висновків дійшов Верховний Суд, зокрема, в постанові від 18.05.2021 у справі № 918/917/19.

Згідно зі ст. 15 ГПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

З урахуванням наведеного, не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом на підставі укладеного ними договору у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і їх необхідність.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 26.04.2021 у справі № 910/9243/20.

Судом першої інстанції правильно враховано складність юридичної кваліфікації правовідносин у даній справі, те, що заявлений до стягнення розмір витрат на оплату послуг адвоката є неспівмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), та ціною позову.

Відтак, з урахуванням принципів розумності, справедливості та пропорційності, місцевий господарський суд дійшов обґрунтованих висновків про те, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 57 000,00 грн (пропорційно розміру задоволених позовних вимог), у зв`язку із чим заява позивача про ухвалення додаткового рішення в даній справі правомірно була задоволена частково.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

У справі "Трофимчук проти України" (№ 4241/03, § 54, ЄСПЛ, 28 жовтня 2010 року) Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.

У даній справі скаржнику було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин згідно з нормами матеріального та процесуального права.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до положень ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Нормою ст. 276 ГПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладені обставини, висновки суду першої інстанції про встановлені обставини і правові наслідки відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, а тому додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 04.08.2025 у справі № 910/18748/23 відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи і підстав для його скасування або зміни не вбачається.

За таких обставин, підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Судові витрати

Виходячи з положень ст. 129 ГПК України, під час оскарження додаткового рішення, яким вирішено питання про судові витрати, судовий збір не сплачується, що виключає необхідність здійснення розподілу судових витрат у вигляді судового збору.

Керуючись ст. 74, 269, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Зерно-Агротрейд" залишити без задоволення.

2. Додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 04.08.2025 у справі № 910/18748/23 залишити без змін.

3. Матеріали даної справи повернути до місцевого господарського суду.

4. Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та строк, передбачені ст. 287-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повна постанова складена 23.04.2026.

Головуючий суддя А.М. Демидова

Судді І.П. Ходаківська

О.О. Євсіков