РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

27.04.2026Справа № 916/196/26
Господарський суд міста Києва у складі судді Спичака О.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження матеріали справи

За позовом Комунального підприємства «Одесміськелектротранс» (65007, Одеська обл, м. Одеса, вул. Водопровідна, буд. 1; ідентифікаційний код: 03328497)

до Акціонерного товариства «Юнекс Банк» (03040, м. Київ, вул. Васильківська, буд. 14; ідентифікаційний код: 20023569)

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю «Автошини-Прозоро» (04071, м. Київ, вул. Оболонська, буд. 25)

про стягнення 249899,50 грн.

Без повідомлення (виклику) учасників справи.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

26.01.2026 до Господарського суду Одеської області надійшла позовна заява Комунального підприємства «Одесміськелектротранс» про стягнення з Акціонерного товариства «Юнекс Банк» банківської гарантії у сумі 249899,50 грн.

Позовні вимоги обгрунтовані невиконанням відповідачем своїх зобов`язань щодо виплати грошових коштів у сумі 249899,50 грн за Банківською гарантією №2025/1/5449/V від 14.11.2025.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 02.02.2026 позовну заяву Комунального підприємства «Одесміськелектротранс» направлено за підсудністю до Господарського суду міста Києва.

Внаслідок проведеного автоматизованого розподілу позовну заяву Комунального підприємства «Одесміськелектротранс» передано на розгляд судді Спичаку О.М.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.02.2026 суддею Спичаком О.М. відкрито провадження у справі №916/196/26, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (без проведення судового засідання), залучено до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю «Автошини-Прозоро», встановлено учасникам справи строки для подання заяв по суті справи.

12.03.2026 до Господарського суду міста Києва від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач повідомив, що в Господарському суді Одеської області розглядається справа №916/4992/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Автошини-Прозоро» до Комунального підприємства «Одесміськелектротранс» про визнання Банківської гарантії №2025/1/5449/V від 14.11.2025 такою, що не підлягає виконанню.

У зв`язку з цим відповідач просить суд зупинити провадження у даній справі до набрання законної сили судовим рішенням у справі №916/4992/25.

Крім того, відповідач зауважив, що лист про відмову від виконання зобов`язань Товариства з обмеженою відповідальністю «Автошини-Прозоро» за своїм змістом і зовнішніми ознаками не відповідав вимогам гарантії, оскільки не містив прямого посилання чи вказівки на відмову від виконання зобов`язань за Договором №ВТ-ВМТз-П/2025/232 про закупівлю від 19.11.2025.

У частині 8 статті 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

19.11.2025 між Комунальним підприємством «Одесміськелектротранс» (замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Автошини-прозоро» (постачальник) укладено Договір №ВТ-ВМТз-П/2025/232 про закупівлю, відповідно до умов якого постачальник зобов`язується передати у власність (поставити) замовнику товар, загальна кількість, номенклатура, одиниця виміру, ціна за одну одиницю виміру та загальна вартість якого визначені у специфікації (Додаток №1), а замовник - прийняти та оплатити його на умовах цього договору.

У п. 1.2 Договору №ВТ-ВМТз-П/2025/232 про закупівлю від 19.11.2025 визначено, що товаром є шини.

Згідно з п. 3.1 Договору №ВТ-ВМТз-П/2025/232 про закупівлю від 19.11.2025 постачання здійснюється в залежності від потреби замовника, яка оформлюється заявкою. Строк поставки товару складає 3 календарні дні з дня отримання заявки замовника.

Відповідно до п. 10.1 Договору №ВТ-ВМТз-П/2025/232 про закупівлю від 19.11.2025 для належного виконання всіх умов договору постачальником замовнику надано забезпечення виконання договору у вигляді банківської гарантії №2025/1/5449/V від 14.11.2025 на суму 249899,40 грн, оформленої від Акціонерного товариства «Юнекс Банк».

За будь-яке одноразове порушення постачальником умов цього договору замовник має право в односторонньому порядку стягнути на свою користь в повному обсязі розмір наданого забезпечення. Стягнення забезпечення виконання договору не звільняє постачальника від сплати інших штрафних санкцій, передбачених договором, а також від належного виконання постачальником умов цього договору в подальшому до закінчення строку його дії (п. 10.3 Договору №ВТ-ВМТз-П/2025/232 про закупівлю від 19.11.2025).

Відповідно до ч.ч. 1. 2 ст. 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно зі ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Предметом договору купівлі-продажу може бути майно (товар), яке є у продавця на момент укладення договору або буде створене (придбане, набуте) продавцем у майбутньому (ч. 1 ст. 656 Цивільного кодексу України).

Згідно з ч. 1 ст. 662 Цивільного кодексу України, продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Відповідно до статті 663 Цивільного кодексу України, продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 664 Цивільного кодексу України обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: 1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; 2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару. Договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов`язку передати товар. Товар вважається наданим у розпорядження покупця, якщо у строк, встановлений договором, він готовий до передання покупцеві у належному місці і покупець поінформований про це. Готовий до передання товар повинен бути відповідним чином ідентифікований для цілей цього договору, зокрема шляхом маркування.

14.11.2025 Акціонерним товариством «Юнекс Банк» для забезпечення виконання принципалом - Товариством з обмеженою відповідальністю «Автошини-Прозоро» своїх зобов`язань за Договором №ВТ-ВМТз-П/2025/232 про закупівлю від 19.11.2025 було видано Банківську гарантію №2025/1/5449/V на суму 249899,50 грн, умовами якої банк безвідклично зобов`язується протягом 5-ти робочих днів сплатити бенефіціару суму у розмірі 249899,40 грн (в редакції Змін №1 від 18.11.2025) за першою його вимогою з посиланням на цю гарантію у зв`язку з невиконанням або неналежним виконанням (як повністю, так і частково) принципалом своїх зобов`язань у відповідності до договору із зазначенням обставин порушення принципалом своїх зобов`язань, передбачених договором.

До вимоги про сплату по гарантії мають бути додані:

1) копія договору;

2) копії документів, що підтверджують невиконання принципалом своїх зобов`язань за договором;

3) копія письмової вимоги до принципала про виконання ним зобов`язань, передбачених договором;

4) копія листа принципала про відмову від виконання ним зобов`язань, передбачених договором.

Така письмова вимога бенефіціара повинна бути надана гаранту не пізніше 01 лютого 2026 року включно.

Всі копії документів, що додаються до вимоги, повинні бути засвідчені підписами уповноважених осіб, скріплені відбитком печатки бенефіціара (у разі наявності).

Однією з підстав повернення бенефіціаром забезпечення виконання зобов`язання є виконанням принципалом договору про закупівлю.

Всі вимоги за цією гарантією мають бути надані разом із оригіналом гарантії та копією підписаного договору до або на дату закінчення її дії.

Звертаючись з даним позовом до суду, позивач вказує на те, що він 21.11.2025 направив відповідачу заявку на поставку №025/106/1899.

В свою чергу відповідач здійснив поставки партій товару, однак 24.11.2025 та 28.11.2025 позивач встановив невідповідність товару вимогам Договору №ВТ-ВМТз-П/2025/232 про закупівлю від 19.11.2025 та технічної специфікації, у зв`язку з чим товар не був прийнятий позивачем.

За результатами приймання складено акти про невідповідність товару, в яких зафіксовано недопоставку, невідповідність кількості, асортименту та якості товару умовам договору.

28.11.2025 позивач направив постачальнику вимогу про поставку товару у повному обсязі та про те, щоб постачальник забрав той товар, який не відповідав вимогам.

У відповідь постачальник надіслав листа від 30.11.2025 вих. №01/1/45, в якому вказав, що «частина поставленого товару не відповідає специфікації договору, оскільки поставлена з кращими технічними характеристиками без збільшення вартості товару».

Як вказує позивач, відповідач не здійснив заміну товару та не поставив товар належної якості, яка б відповідала умовам технічної документації та Договору №ВТ-ВМТз-П/2025/232 про закупівлю від 19.11.2025.

02.12.2025 позивач направив банку вимогу про сплату грошової суми за Банківською гарантією №2025/1/5449/V від 14.11.2025.

До вказаної вимоги бенефіціар долучив:

1. Копію Договору №ВТ-ВМТз-П/2025/232 про закупівлю від 19.11.2025;

2. Копію заявки про поставку товару від 21.11.2025 №025/106-1889;

3. Копію акту про невідповідність товару від 24.11.2025;

4. Копію акту про невідповідність товару від 28.11.2025;

5. Скриншот відправки заявки на електронну пошту від 21.11.2025;

6. Копію письмової вимоги до Товариства з обмеженою відповідальністю «Автошини-Прозоро» від 28.11.2025;

7. Скриншот відправки вимоги електронною поштою;

8. Копію листа Товариства з обмеженою відповідальністю «Автошини-Прозоро» від 30.11.2025 №01/1/45;

9. Скриншот надходження листа;

10. Банківську гарантію №2025/1/5449/V від 14.11.2025.

Листом від 15.12.2025 вих. №25.3-16962 банк повідомив, що лист Товариства з обмеженою відповідальністю «Автошини-Прозоро» від 30.11.2025 №01/1/45, який за твердженням позивача, є відмовою виконати принципалом зобов`язання за Договором №ВТ-ВМТз-П/2025/232 про закупівлю від 19.11.2025, не містить інформації про те, що принципал відмовляється виконувати зобов`язання.

Крім того, банк повідомив, що Банківською гарантією №2025/1/5449/V від 14.11.2025 встановлено, що всі копії документів, що додаються до вимоги, повинні бути засвідчені підписами уповноважених осіб, скріплені відбитком печатки бенефіціара (у разі наявності). Однак, позивачем не додано документ, яким директора Комунального підприємства «Одесміськелектротранс» уповноважено засвідчувати копії документів своїм підписом.

За таких обставин банк відмовив позивачу у виплаті за Банківською гарантією №2025/1/5449/V від 14.11.2025.

Повторно банк листом від 09.01.2026 вих. №25.3-561 відмовив позивачу у виплаті за Банківською гарантією №2025/1/5449/V від 14.11.2025, вказавши на те, що лист принципала від 30.11.2025 №01/1/45 не є листом від виконання зобов`язань за Договором №ВТ-ВМТз-П/2025/232 про закупівлю від 19.11.2025.

Таку відмову від здійснення виплати за Банківською гарантією №2025/1/5449/V від 14.11.2025 позивач вважає неправомірною, у зв`язку з чим просить суд стягнути з відповідача грошові кошти у сумі 249899,50 грн.

Заперечуючи проти задоволення позову, відповідач зауважив, що лист про відмову від виконання зобов`язань Товариства з обмеженою відповідальністю «Автошини-Прозоро» за своїм змістом і зовнішніми ознаками не відповідав вимогам гарантії, оскільки не містив прямого посилання чи вказівки на відмову від виконання зобов`язань за Договором №ВТ-ВМТз-П/2025/232 про закупівлю від 19.11.2025.

Оцінюючи подані позивачем докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до статті 546 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі (стаття 547 Цивільного кодексу України).

Виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом (стаття 548 Цивільного кодексу України).

Стаття 560 Цивільного кодексу України визначає, що за гарантією банк, інша фінансова установа, страхова організація (гарант) гарантує перед кредитором (бенефіціаром) виконання боржником (принципалом) свого обов`язку. Гарант відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

У відносинах за гарантією беруть участь три суб`єкти - гарант, беніфіціар та принципал. Забезпечувальна функція гарантії полягає у тому, що вона (гарантія) забезпечує належне виконання принципалом його обов`язку перед беніфіціаром. Гарантія - це односторонній правочин, змістом якого є обов`язок гаранта сплатити кредитору-бенефіціару грошову суму відповідно до умов гарантії у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого гарантією. Тобто гарантія створює зобов`язання тільки для гаранта. Такий висновок викладено у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 02.10.2020 у справі №904/1156/19.

Згідно із статтею 562 Цивільного кодексу України зобов`язання гаранта перед кредитором не залежить від основного зобов`язання (його припинення або недійсності), зокрема і тоді, коли в гарантії міститься посилання на основне зобов`язання.

Так, у пункті 9 частини третьої розділу I Положення визначено, що гарантія - це спосіб забезпечення виконання зобов`язань, відповідно до якого банк-гарант приймає на себе грошове зобов`язання перед бенефіціаром (оформлене в письмовій формі або у формі повідомлення) сплатити кошти за принципала в разі невиконання останнім своїх зобов`язань у повному обсязі або їх частину в разі пред`явлення бенефіціаром вимоги та дотримання всіх вимог, передбачених умовами гарантії. Вказаним Положенням передбачено, що безвідклична гарантія - гарантія, умови якої не можуть бути змінені і вона не може бути припинена банком-гарантом згідно із заявою принципала без згоди та погодження з бенефіціаром; безумовна гарантія - гарантія, за якою банк-гарант у разі порушення принципалом свого зобов`язання, забезпеченого гарантією, сплачує кошти бенефіціару за першою його вимогою без подання будь-яких інших документів або виконання будь-яких інших умов.

Основною із функцій гарантій, зокрема і банківської гарантії, є забезпечувальна функція, яка полягає в тому, що вона (гарантія) забезпечує належне виконання зобов`язань принципала перед бенефіціаром.

За змістом положень статей 561, 566 Цивільного кодексу України гарантія діє протягом строку, на який вона видана. Обов`язок гаранта перед кредитором обмежується сплатою суми, на яку видано гарантію. У разі порушення гарантом свого обов`язку його відповідальність перед кредитором не обмежується сумою, на яку видано гарантію, якщо інше не встановлено у гарантії.

Відповідно до частини першої статті 563 Цивільного кодексу України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого гарантією, гарант зобов`язаний сплатити кредиторові грошову суму відповідно до умов гарантії.

При цьому відповідно до пункту 2 глави 4 розділу II Положення одержана вимога/повідомлення Бенефіціара або банку Бенефіціара є достатньою умовою для банку-гаранта (резидента) сплатити кошти Бенефіціару за гарантією, якщо вимога/повідомлення та документи, обумовлені в гарантії, відповідатимуть умовам, які містяться в наданій гарантії, а також отримані банком - гарантом (резидентом) протягом строку дії гарантії і способом, зазначеним у гарантії.

Отже, забезпечувальна функція банківської гарантії виявляється у відносинах між бенефіціаром та принципалом, а не між бенефіціаром та гарантом. Натомість у відносинах між бенефіціаром та гарантом виникає окреме грошове зобов`язання, незалежне від зобов`язання за участю бенефіціара та принципала. Тому гарант має сплатити грошову суму, якщо виконані саме умови гарантії. Втручатися у відносини між бенефіціаром та принципалом, зокрема вирішувати, чи виконав принципал грошове зобов`язання за договором між бенефіціаром та принципалом, а відтак і про те, чи припинене основне зобов`язання виконанням, гарант не вправі.

У постанові від 17.05.2024 у справі №910/17772/20 об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду виснувала, що законодавчі положення про те, що гарант відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником; гарант зобов`язаний сплатити кредиторові грошову суму у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого гарантією, слід розуміти таким чином, що звернення бенефіціара до гаранта з вимогою про сплати грошової суми у випадку, коли принципал не порушив основного зобов`язання (наприклад, якщо воно припинене виконанням або з інших підстав, чи є недійсним) є правопорушенням. Водночас це правопорушення спрямоване проти принципала, а не проти гаранта, і воно не впливає на обов`язок гаранта по сплаті відповідної суми за гарантією.

Положення закону про те, що кредитор повинен вказати, у чому полягає порушення боржником основного зобов`язання, забезпеченого гарантією (частина третя статті 563 Цивільного кодексу України), слугує меті ідентифікації порушення зобов`язання, а відтак, конкретизації банківської гарантії, і не вказує на обов`язок гаранта перевіряти таке порушення. Адже гарант може видати на користь одного й того ж бенефіціара декілька банківських гарантій за зверненням одного й того ж принципала у зв`язку з одним чи декількома договорами з бенефіціаром з різними умовами, що передбачають сплату за гарантіями у різних випадках.

Зважаючи на викладені обставини, суд не вбачає підстав зупиняти розгляд даної справи до вирішення Господарським судом одеської області справи №916/4992/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Автошини-Прозоро» до Комунального підприємства «Одесміськелектротранс» про визнання Банківської гарантії №2025/1/5449/V від 14.11.2025 такою, що не підлягає виконанню.

Як встановив суд, 14.11.2025 Акціонерним товариством «Юнекс Банк» для забезпечення виконання принципалом - Товариством з обмеженою відповідальністю «Автошини-Прозоро» своїх зобов`язань за Договором №ВТ-ВМТз-П/2025/232 про закупівлю від 19.11.2025 було видано Банківську гарантію №2025/1/5449/V на суму 249899,50 грн, умовами якої банк безвідклично зобов`язується протягом 5-ти робочих днів сплатити бенефіціару суму у розмірі 249899,40 грн (в редакції Змін №1 від 18.11.2025) за першою його вимогою з посиланням на цю гарантію у зв`язку з невиконанням або неналежним виконанням (як повністю, так і частково) принципалом своїх зобов`язань у відповідності до договору із зазначенням обставин порушення принципалом своїх зобов`язань, передбачених договором.

До вимоги про сплату по гарантії мають бути додані:

1) копія договору;

2) копії документів, що підтверджують невиконання принципалом своїх зобов`язань за договором;

3) копія письмової вимоги до принципала про виконання ним зобов`язань, передбачених договором;

4) копія листа принципала про відмову від виконання ним зобов`язань, передбачених договором.

Суд зазначає, що відмова виконувати зобов`язання повинна бути чіткою, не може бути двозначною. Вона повинна прямо вказувати на намір припинити, наприклад, договірні відносини, а не просто констатувати наявність проблем чи призупиняти виконання.

Однак, на переконання суду, Товариство з обмеженою відповідальністю «Автошини-Прозоро» у листі від 30.11.2025 №01/1/45 не висловило відмову від виконання зобов`язань за Договором №ВТ-ВМТз-П/2025/232 про закупівлю від 19.11.2025.

Навпаки, принципал вказав, що він поставив товар кращої якості (з кращими технічними характеристиками) та запропонував позивачу внести зміни до Договору №ВТ-ВМТз-П/2025/232 про закупівлю від 19.11.2025, якими б зменшувалась ціна договору та покращувались якості предмета закупівлі.

За таких обставин суд не погоджується з думкою позивача про те, що лист Товариства з обмеженою відповідальністю «Автошини-Прозоро» від 30.11.2025 №01/1/45 є односторонньою відмовою від виконання зобов`язань за Договором №ВТ-ВМТз-П/2025/232 про закупівлю від 19.11.2025.

Більш того, суд зазначає, що передумовою укладення Договору №ВТ-ВМТз-П/2025/232 про закупівлю від 19.11.2025 є надання постачальником банківської гарантії, текст якої повинен досліджуватись замовником (в даному випадку Комунальним підприємством «Одесміськелектротранс») перед підписанням договору про закупівлю з метою встановлення обставин реальної можливості замовником виконати банківську гарантію у випадку настання відповідних обставин.

Тому ризик того, що замовник погодив такі умови виплати за Банківською гарантією №2025/1/5449/V від 14.11.2025, які не у повній мірі дають замовнику реальну можливість реалізувати своє право на отримання виплати, несе саме замовник.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Зазначене також кореспондується з положеннями статей 525, 526 Цивільного кодексу України.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Оскільки суд дійшов висновку, що замовник (позивач) не подав банку всі необхідні документи для отримання виплати за Банківською гарантією №2025/1/5449/V від 14.11.2025 (зокрема, копії листа принципала про відмову від виконання зобов`язань за Договором №ВТ-ВМТз-П/2025/232 про закупівлю від 19.11.2025), суд відмовляє у позові Комунального підприємства «Одесміськелектротранс» про стягнення з Акціонерного товариства «Юнекс Банк» банківської гарантії у сумі 249899,50 грн.

Судові витрати покласти на позивача у зв`язку з відмовою у позові (відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України).

Керуючись статтями 74, 76-80, 129, 236-242 Господарського процесуального кодексу України,

ВИРІШИВ:

1. Відмовити у задоволенні клопотання Акціонерного товариства «Юнекс Банк» про зупинення провадження у справі.

2. Відмовити у позові Комунального підприємства «Одесміськелектротранс».

3. Судові витрати покласти на позивача.

Рішення господарського суду набирає законної сили відповідно до ст. 241 Господарського процесуального кодексу України. Згідно з ч. 1 ст. 256 та ст. 257 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя О.М. Спичак