УХВАЛА

м. Київ

20.04.2026Справа № 910/9541/24

Господарський суд міста Києва у складі судді Васильченко Т.В., розглянувши матеріали зустрічної позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Корпус Сіті Інвест» (02099, м. Київ, вул. Зрошувальна, буд. 5) до Київської міської ради (01044, м. Київ, вул. Хрещатик, буд. 36) в особі Першого заступника Дарницької окружної прокуратури міста Києва (02160, м. Київ, вул. Каунаська, буд. 3-в) про визнання недійсним пункту договору у справі №910/9541/24

За позовом Першого заступника Дарницької окружної прокуратури міста Києва в інтересах держави в особі Київської міської ради

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Корпус Сіті Інвест»

про стягнення 29481105,50 грн

Без повідомлення (виклику) учасників справи

ВСТАНОВИВ:

Перший заступник Дарницької окружної прокуратури міста Києва (далі - прокурор) в інтересах держави в особі Київської міської ради (далі - позивач) звернувся до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Корпус Сіті Інвест» (далі - відповідач) про стягнення 29481105,50 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач користується земельною ділянкою за кадастровим номером :63:324:0099 без правовстановлюючих документів, а відтак відповідач має сплатити безпідставно збережені кошти у розмірі 29481105,50 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.12.2024 у справі №910/9541/24 закрито провадження за позовом Першого заступника керівника Дарницької окружної прокуратури міста Києва в інтересах держави в особі Київської міської ради до Товариства з обмеженою відповідальністю «Корпус Сіті Інвест» про стягнення 29481105,50 грн.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 19.06.2025 скаргу Заступника керівника Київської міської прокуратури задоволено частково, скасовано ухвалу Господарського суду міста Києва від 10.12.2024, а справу №910/9541/24 повернуто для подальшого розгляду до Господарського суду міста Києва.

01.08.2025 до Господарського суду міста Києва надійшли матеріали справи №910/9541/24.

За результатами автоматизованого розподілу судової справи №910/9541/24 між суддями, справу передано на розгляд судді Васильченко Т.В., що відображено у витязі з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.08.2025.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.08.2025 прийнято справу №910/9541/24 до свого провадження, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання у справі на 23.09.2025.

В той же час, до відділу діловодства суду 14.08.2025 року надійшла ухвала Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 07.08.2025, якою у Господарського суду міста Києва витребувано матеріали справи №910/9541/24, у зв`язку з оскарженням постанови Північного апеляційного господарського суду від 19.06.2025.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.08.2025 зупинено провадження провадження у справі №910/9541/24 до повернення матеріалів даної справи до Господарського суду міста Києва з Верховного Суду.

28.08.2025 року за супровідним листом №910/9541/24/5162/25 матеріали справи №910/9541/24 були направлені до Верховного суду.

Постановою Верховного суду від 10.09.2025 касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Корпус Сіті Інвест» залишено без задоволення, постанову Північного апеляційного господарського суду від 19.06.2025 у справі №910/9541/24 залишено без змін.

За супровідним листом Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду №31-12/910/9541/24/336/2025 від 18.09.2025 матеріали справи повернуті до Господарського суду міста Києва та передані на сектор судді з відділу автоматизованого документообігу суду, моніторингу виконання документів (канцелярія) 22.09.2025.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.09.2025 поновлено провадження по справі №910/9541/24 та призначено підготовче засідання у справі.

16.04.2026 року до відділу діловодства суду через підсистему ЄСІКС «Електронний суд» від Товариства з обмеженою відповідальністю «Корпус Сіті Інвест» (далі - позивач за зустрічним позовом) надійшла зустрічна позовна заява до Київської міської ради (далі - відповідач за зустрічним позовом) в особі Першого заступника Дарницької окружної прокуратури міста Києва (далі - прокурор) про визнання недійсним пункту 4.2.2 договору оренди земельної ділянки від 26.11.2024 року, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Корпус Сіті Інвест» та Київською міською радою, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Дем`яненко Т.М.

Зустрічна позовна заява обґрунтована тим, що пункт 4.2.2 договору оренди створює юридичну конструкцію, яка допускає множинність підстав для стягнення з ТОВ «Корпус Сіті Інвест» ідентичного грошового зобов`язання що є предметом спору у даній справі, тому позивач за зустрічним позовом вважає, що оспорюваний пункт договору, фактично є таким, що порушує баланс інтересів сторін та не відповідає основоположним принципам цивільного права, а тому підлягає визнанню недійсним.

Дослідивши матеріали зустрічної позовної заяви судом встановлено, що подана зустрічна позовна заява підлягає поверненню з огляду на таке.

Пунктом 3 частини другої статті 46 Господарського процесуального кодексу України визначено, що крім прав та обов`язків, визначених у статті 42 цього Кодексу, відповідач має право подати зустрічний позов у строки, встановлені цим Кодексом.

Відповідно до частини 1 статті 180 Господарського процесуального кодексу України відповідач має право пред`явити зустрічний позов у строк для подання відзиву.

Статтею 113 Господарського процесуального кодексу України унормовано, що строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені - встановлюються судом.

Суд має встановлювати розумні строки для вчинення процесуальних дій. Строк є розумним, якщо він передбачає час, достатній, з урахуванням обставин справи, для вчинення процесуальної дії, та відповідає завданню господарського судочинства (частина 1, 2 статті 114 Господарського процесуального кодексу України).

У частині 8 статті 165 Господарського процесуального кодексу України вказано, що відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Суд має встановити такий строк подання відзиву, який дозволить відповідачу підготувати його та відповідні докази, а іншим учасникам справи - отримати відзив не пізніше першого підготовчого засідання у справі.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.08.2024 (суддя Кирилюк Т.Ю.) прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в справі № 910/9541/24, постановлено здійснювати розгляду справи за правилами загального позовного провадження, встановлено відповідачу строк протягом 15-ти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі - для подання суду відзиву на позовну заяву, призначено підготовче засідання у справі.

Частиною 5 статті 176 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої статті 120 цього Кодексу.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо обов`язкової реєстрації та використання електронних кабінетів в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами» від 29.06.2023, який набрав чинності 21.07.2023 та введений в дію 18.10.2023, внесено зміни до ряду статей Господарського процесуального кодексу України.

Так, частиною 6 статті 6 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що адвокати, нотаріуси, державні та приватні виконавці, арбітражні керуючі, судові експерти, органи державної влади та інші державні органи, зареєстровані за законодавством України як юридичні особи, їх територіальні органи, органи місцевого самоврядування, інші юридичні особи, зареєстровані за законодавством України, реєструють свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в обов`язковому порядку. Інші особи реєструють свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в добровільному порядку.

Як вбачається з комп`ютерної програми «Діловодство спеціалізованого суду» Товариство з обмеженою відповідальністю «Корпус Сіті Інвест» має зареєстрований «Електронний кабінет» в підсистемі «Електронний суд» в Єдиній судовій інформаційно - телекомунікаційній системі.

Частиною 11 статті 242 Господарського процесуального кодексу України визначено, що якщо учасник справи має електронний кабінет, суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в електронній формі виключно за допомогою Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи чи її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами. У разі відсутності в учасника справи електронного кабінету суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

З урахуванням зазначеного, ухвала Господарського суду міста Києва від 05.08.2024 про відкриття провадження у справі була надіслана відповідачу до Електронного кабінету в підсистемі «Електронний суд» в ЄСІКС.

З наявного в матеріалах справи повідомлення про доставлення процесуального документа до електронного кабінету особи, яка отримана з автоматизованої системи документообігу суду комп`ютерної програми «Діловодство спеціалізованого суду» вбачається, що документ в електронному вигляді «стаття 176 Ухвала про відкриття провадження у справі» від 05.08.24 по справі № 910/9541/24 (суддя Кирилюк Т.Ю.) було надіслано одержувачу Товариству з обмеженою відповідальністю «Корпус Сіті Інвест» в його електронний кабінет. Документ доставлено до електронного кабінету: 07.08.24 о 18:20 год.

Приписами п. 5 ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що якщо судове рішення надіслано до електронного кабінету пізніше 17 години, судове рішення вважається врученим у робочий день, наступний за днем його відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про його доставлення.

У відповідності до вимог статей 165, 251 Господарського процесуального кодексу України, відповідачу був встановлений строк для подання відзиву на позовну заяву протягом 16-ти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

Отже, кінцевим строком для подання відповідачем відзиву на позовну заяву та/або зустрічної позовної заяви, з урахуванням приписів п. 5 ч. 6 ст. 242 ГПК України, є 23.08.2024 включно.

Однак, зустрічна позовна заява подана відповідачем 15.04.2026 (про що свідчить відмітка підсистеми ЄСІКС «Електронний суд»), тобто з пропуском процесуального строку.

У зустрічній позовній заяві заявлено клопотання про поновлення процесуального строку для подання зустрічної позовної заяви.

Розглянувши клопотання про поновлення процесуального строку для подання зустрічної позовної заяви, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до статті 118 Господарського процесуального кодексу України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Згідно з положеннями статті 119 Господарського процесуального кодексу України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

Якщо інше не встановлено законом, заява про поновлення процесуального строку, встановленого законом, розглядається судом, в якому належить вчинити процесуальну дію, стосовно якої пропущено строк, а заява про продовження процесуального строку, встановленого судом, - судом, який встановив строк, без повідомлення учасників справи.

Одночасно із поданням заяви/клопотання про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подані заява, скарга, документи тощо), стосовно якої пропущено строк.

Наведені норми пов`язують можливість відновлення процесуального строку з обов`язковою наявністю поважної причини (чи причин) пропуску відповідного строку. Якщо відновлення процесуального строку здійснюється за заявою сторони, заявник повинен обґрунтувати поважність причин його пропуску.

Поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними та пов`язані з дійсними істотними труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій. Питання про поважність причин пропуску процесуального строку в розумінні статті 86 Господарського процесуального кодексу України вирішується судом за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Вирішення питання щодо поновлення строку перебуває в межах дискреційних повноважень суду, який за заявою сторони, прокурора чи зі своєї ініціативи може визнати причину пропуску встановленого законом процесуального строку поважною і відновити пропущений строк, крім випадків, передбачених положеннями Господарського процесуального кодексу України. Отже, вирішуючи це питання, суд з урахуванням конкретних обставин справи має оцінити на предмет поважності причини пропуску встановленого законом процесуального строку, і залежно від встановленого - вирішити питання про поновлення або відмову у поновленні цього строку (наведену правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 09.10.2019 у справі № 910/22695/13).

Відповідно до статті 17 Закону України від 23.02.2006 № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

ЄСПЛ зазначив, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (див. mutatis mutandis рішення у справі «Пономарьов проти України» (Ponomaryov v. Ukraine) від 03.04.2008, № 3236/03, § 41)).

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини щодо застосування ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визнає, що доступ до суду не є абсолютним і національним законодавством може обмежуватись, зокрема для дотримання правил судової процедури, і це не є порушенням права на справедливий суд (рішення у справі «Станков проти Болгарії» від 12.07.2007).

Із правового аналізу норм статей 118, 119 Господарського процесуального кодексу України вбачається, що законодавець не передбачив обов`язку суду автоматично відновлювати пропущений строк за наявності відповідного клопотання заявника, оскільки у кожному випадку суд має чітко визначити, з якої саме поважної причини такий строк було порушено заявником, та чи підлягає він відновленню. Як свідчить правовий аналіз норм чинного процесуального законодавства, господарський суд може відновити пропущений процесуальний строк лише у виняткових випадках, тобто причини для відновлення таких строків повинні бути не просто поважними, але й мати такий характер, не зважати на який було б несправедливим і таким, що суперечить загальним засадам законодавства (аналогічний правовий висновок сформульовано у постанові Верховного Суду від 30.07.2020 у справі № 910/15481/17).

Проаналізувавши зміст зустрічної позовної заяви, судом встановлено, що заявлене позивачем за зустрічним позовом клопотання про поновлення строку на подачу зустрічної позовної заяви взагалі не містить обґрунтування причин пропуску встановленого строку на звернення до суду із зустрічною позовною заявою, як і не містить підстав для поновлення такого строку.

Суд звертає увагу, що викладене у резолютивній частині зустрічної позовної заяви прохання про поновлення строку, яке не підкріплено ані фактичними обставинами, ані належними доказами, не може вважатися виконанням приписів статті 119 ГПК України.

Таким чином, відсутність у клопотанні будь-яких аргументів щодо причин пропуску строку, як і відсутність вказівки на обставини, що унеможливлювали своєчасне звернення до суду, свідчить про явну необґрунтованість заявленого клопотання, що є наслідком відмови у його задоволенні.

При цьому, судом враховано посилання позивача за зустрічним позовом на положення статті 55, 129 Конституції України, Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та чисельну практику Європейського Суду з прав людини у контексті права на доступ до правосуддя.

Однак, слід зауважити, що право на доступ до суду, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, не є абсолютним і може підлягати обмеженню; такі обмеження допускаються з огляду на те, що за своїм характером право доступу потребує регулювання з боку держави. Суд повинен переконатися, що застосовані обмеження не звужують чи не зменшують залишені особі можливості доступу до суду в такий спосіб або до такої міри, що це вже спотворює саму суть цього права (рішення ЄСПЛ від 12.07.2001 у справі "Принц Ліхтенштейну Ганс-Адам II проти Німеччини").

Відповідно до статті 2 Господарського процесуального кодексу України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Основними засадами (принципами) господарського судочинства є, зокрема, розумність строків розгляду справи судом та неприпустимість зловживання процесуальними правами (ч. 3 ст. 2 Господарського процесуального кодексу України).

У даному випадку, подання відповідачем зустрічного позову поза межами встановленого процесуальним Законом строку, без належного обґрунтування причин пропуску такого строку, суперечитиме завданню Господарського процесуального кодексу України, які превалюють над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Корпус Сіті Інвест» всупереч вимогам статей 13, 74 Господарського процесуального кодексу України не довело наявності поважних причин пропуску процесуального строку для звернення із зустрічним позовом у цій справі.

Відповідно до частини 6 статті 180 Господарського процесуального кодексу України зустрічна позовна заява, подана з порушенням вимог частин першої та другої цієї статті, ухвалою суду повертається заявнику. Копія зустрічної позовної заяви долучається до матеріалів справи.

За таких обставин, враховуючи, що зустрічний позов подано відповідачем з порушенням вимог ч. 1 ст. 180 Господарського процесуального кодексу України та доводів на підтвердження поважності причин пропуску строку для подання зустрічного позову відповідач не навів, зустрічний позов підлягає поверненню заявнику.

Разом з тим, обставини, які не можуть бути використані як підстава для поновлення строку на подання зустрічного позову, не позбавляють сторону права звернутися з відповідними вимогами до суду в загальному порядку.

Керуючись статтями 113, 114, 118, 119, 165, 180, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю «Корпус Сіті Інвест» у поновленні строку для пред`явлення зустрічного позову у справі №910/9541/24.

2. Зустрічну позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Корпус Сіті Інвест» до Київської міської ради в особі Першого заступника Дарницької окружної прокуратури міста Києва про визнання недійсним пункту договору повернути.

Ухвала набирає законної сили 20.04.2026 та може бути оскаржена в апеляційному порядку до Північного апеляційного господарського суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня набрання нею законної сили.

СуддяТ.В. Васильченко