ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2026 року

м. Київ

Справа № 924/977/22 (924/531/25)

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

головуючого - Пєскова В. Г., суддів: Жукова С. В., Картере В. І.,

за участю секретаря судового засідання Багнюка І. І.,

учасники справи:

Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" - Куценко О. В.;

Товариства з обмеженою відповідальністю "Транс Фуд Юкрейн" - арбітражний керуючий Слостін А. Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" (вх. № 9647/2025)

на постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 01.12.2025 (колегія суддів: Саврій В. А. - головуючий суддя Миханюк М.В., Коломис В. В.)

у справі № 924/977/22 (924/531/25)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Транс Фуд Юкрейн"

до Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк"

про стягнення 4 534 294,89 грн

та за зустрічним позовом Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Транс Фуд Юкрейн"

про визнання відсутнім (припиненим) права вимоги в розмірі 4 534 294,89 грн

в межах справи № 924/977/22

про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Транс Фуд Юкрейн",

ВСТАНОВИВ:

Обставини справи

1. 01.07.2016 між Акціонерним товариством Комерційний банк "Приватбанк" (далі - АТ КБ "Приватбанк", банк) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Транс Фуд Юкрейн" (далі - ТОВ "Транс Фуд Юкрейн", (лізингоодержувач) укладено договір фінансового лізингу №4Т16041ЛИ, за яким банк передає лізингоодержувачу майно, а лізингоодержувач приймає майно від банку в платне володіння та користування, а після сплати всієї суми лізингових платежів у власність, у визначені цим договором строки, на умовах фінансового лізингу.

2. 01.07.2016 АТ КБ "Приватбанк" передало, а ТОВ "Транс Фуд Юкрейн" прийняло в платне володіння та користування нерухоме майно, яке зазначено в додатку № 1 до договору фінансового лізингу від 01.07.16 №4Т16041ЛИ.

3. Відповідно до платіжних доручень № 5 від 25.07.2016 та № 24 від 23.08.2016 позивачем сплачено банку 4 534 294,89 грн лізингових платежів за договором від 01.07.2016 № 4Т16041ЛИ.

4. 31.05.2017 АТ КБ "Приватбанк" направило ТОВ "Транс Фуд Юкрейн" повідомлення про розірвання договору фінансового лізингу у зв`язку із наявною заборгованістю із сплати відсоткової винагороди за користування майном лізингоодержувача.

5. Згідно акту прийому-передачі від 15.06.2017 (підписаний сторонами та скріплений їх печатками) ТОВ "Транс Фуд Юкрейн" передало, а банк прийняв нерухоме майно, що є об`єктом лізингу за договором від 01.07.2016 № 4Т16041ЛИ.

6. 26.06.2019 рішенням Господарського суду Хмельницької області у справі №924/1118/18 стягнуто з ТОВ "Транс Фуд Юкрейн" на користь АТ КБ "ПриватБанк" 19 148 649,86 грн заборгованості щодо оплати відсоткової винагороди за користування майном, 742 711,81 грн пені, а також 298 763, 12 грн судового збору; у решті позову відмовлено.

7. 20.11.2019 постановою Північно-західного апеляційного господарського суду рішення від 26.06.2019 у справі № 924/1118/18 скасовано в частині відмови у стягненні з відповідача 856 146,34 грн заборгованості з оплати відсоткової винагороди за користування майном. Прийнято нове рішення яким стягнуто з ТОВ "Транс Фуд Юкрейн" на користь АТ КБ "ПриватБанк" 20 004 796,20 грн заборгованості по оплаті відсоткової винагороди за користування майном та 311 212,63 грн судового збору.

8. 05.01.2023 ТОВ "Тран Фуд Юкрейн" звернулося до АТ КБ "Приватбанк" із вимогою про повернення в семиденний строк шляхом перерахування на поточний рахунок товариства сплачені ним лізингові платежі на суму 4 534 294,89 грн.

9. 17.01.2023 ТОВ "Тран Фуд Юкрейн" направлено АТ КБ "Приватбанк" заяву про залік зустрічних однорідних вимог у якій повідомлено про зарахування зустрічних однорідних вимог на загальну суму 4 534 294,89 грн за наступними договірними зобов`язаннями: 1) грошові зобов`язання ТОВ "Транс Фуд Юкрейн" перед АТ КБ "Приватбанк" у розмірі 4 534 294,89 грн зі сплати заборгованості по оплаті відсоткової винагороди за користування майном; 2) грошові зобов`язання АТ КБ "Приватбанк" перед ТОВ "Транс Фуд Юкрейн" на суму 4 534 294,89 грн зі сплати заборгованості за повернення сплачених лізингових платежів, як сплату частини вартості об`єкту лізингу. Також у заяві зазначено, що на дату її складання взаємні зобов`язання сторін за Договором фінансового лізингу від 01.07.2016 № 4Т16041ЛИ між АТ КБ "Приватбанк" та ТОВ "Транс Фуд Юкрейн" та на суми, зазначені у цій заяві вважаються припиненими.

10. У зв`язку з невиконанням рішення суду у справі № 924/1118/18 АТ КБ "Приватбанк" звернулося до Господарського суду Хмельницької області із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство ТОВ "Транс Фуд Юкрейн".

11. Загальна сума вимог кредитора до боржника (із врахуванням заяви про зменшення вимог на суму 4 534 294,89 грн) становила 16 543 689,05грн.

12. 07.02.2023 Господарський суд Хмельницької області, зокрема, відкрив провадження у справі про банкрутство ТОВ "Транс Фуд Юкрейн"; визнав грошові вимоги АТ КБ "Приватбанк" у загальній сумі 16 543 689,05 грн; увів мораторій на задоволення вимог кредиторів та процедуру розпорядження майном боржника.

13. Ухвалою Господарського суду Хмельницької області від 03.04.2023 у справі №924/1118/18, залишеною без змін постановою Північно-західного апеляційного господарського суду у постанові від 15.05.2023, відмовлено в задоволенні заяви ТОВ "Транс Фуд Юкрейн" про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню на суму 4 534 294,89 грн.

14. 19.06.2023 ухвалою Господарського суду Хмельницької області у справі № 924/977/22 про банкрутство ТОВ "Транс Фуд Юкрейн" при визнанні додаткових грошових вимог АТ КБ "Приватбанк" до боржника на загальну суму 15 817 157,99 грн.

15. 26.07.2023 Господарський суд Хмельницької області ухвалив постанову про визнання ТОВ "Транс Фуд Юкрейн" банкрутом, ліквідатором банкрута призначив арбітражного керуючого Пономаренка А. О.

16. 08.08.2024 ухвалою Господарського суду Хмельницької області у справі № 924/977/22 ліквідатором банкрута призначено арбітражного керуючого Слостін А Г.

17. 20.11.2024 ліквідатор ТОВ "Транс Фуд Юкрейн" арбітражний керуючий Слостін А. Г. звернувся до АТ КБ "Приватбанк" із вимогою сплатити залишок сплачених лізингових платежів у розмірі 4 534 294,89 грн.

Короткий зміст позову та зустрічного позову

18. ТОВ "Транс Фуд Юкрейн" звернулося із позовом до суду в межах справи про банкрутство про стягнення з АТ КБ "Приватбанк" сплачених позивачем лізингових платежів в рахунок оплати вартості об`єкту лізингу за договором фінансового лізингу №4Т16041ЛИ від 01.07.2016 у розмірі 4 534 294,89 грн.

19. Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначив, що за період дії договору фінансового лізингу №4Т16041ЛИ позивач сплатив банку лізингові платежі, як сплату вартості об`єктів лізингу, на загальну суму 4 534 294,89 грн. У зв`язку з розірванням цього договору і поверненням банку майна, яке було предметом згаданого договору, позивач заявив вимогу про повернення лізингових платежів.

20. АТ КБ "Приватбанк" у зустрічному позові просило визнати відсутнім (припиненим) право вимоги ТОВ "Транс Фуд Юкрейн" у розмірі 4 534 294,89 грн щодо повернення лізингових платежів в рахунок сплати вартості об`єкту лізингу за договором фінансового лізингу №4Т16041ЛИ від 01.07.2016.

21. На обґрунтування зустрічного позову зазначено про припинення зобов`язань банку внаслідок вчинення позивачем 17.01.2023 заяви про зарахування зустрічних однорідних вимог.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

22. 15.09.2025 рішенням Господарського суду Хмельницької області відмовлено у позові ТОВ "Транс Фуд Юкрейн" до АТ КБ "Приватбанк" про стягнення 4 534 294,89 грн та у зустрічному позові АТ КБ "Приватбанк" до ТОВ "Транс Фуд Юкрейн" про визнання відсутнім (припиненим) права вимоги в розмірі 4 534 294,89 грн.

23. Суд першої інстанції зазначив про те, до відкриття провадження у справі про банкрутство ТОВ "Транс Фуд Юкрейн" направив АТ КБ "Приватбанк" заяву про залік зустрічних однорідних вимог, за якою ТОВ "Транс Фуд Юкрейн" повідомила АТ КБ "ПриватБанк" про припинення зустрічних однорідних зобов`язань на суму 4 534 294,89 грн. Зарахування мотивоване тим, що АТ КБ "ПриватБанк" був боржником ТОВ "Транс Фуд Юкрейн" на цей розмір грошових коштів, які були сплачені лізингоодержувачем за договором фінансового лізингу № 4Т16041ЛИ від 01.07.2016 в якості викупної вартості майна.

24. Відмовляючи у задоволенні первісного позову суд виходив з презумпції правомірності правочину про залік зустрічних однорідних вимог, який не оспорений у судовому порядку.

25. Натомість у зустрічному позові суд відмовив з підстав обраного банком неналежного способу захисту свого права.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

26. 01.12.2025 постановою Північно-західного апеляційного господарського суду рішення Господарського суду Хмельницької області від 15.09.2025 скасовано в частині відмови у задоволенні первісного позову; ухвалено у цій частині нове рішення - про задоволення первісного позову.

27. Суд апеляційної інстанції зазначив про те, що зобов`язання по сплаті заборгованості за повернення сплачених лізингових платежів, як частини вартості об`єкту лізингу, на яке посилається банк, не є безспірним, а відтак, умови застосування зустрічних однорідних вимог відсутні. Відсутність умов застосування зустрічних однорідних вимог відсутні з огляду на те, що вони є спірними, встановив Північно-західний апеляційний господарський суд у постанові від 15.05.2023 у справі № 924/1118/18 за результатами розгляду заяви ТОВ "Транс Фуд Юкрейн" про визнання наказу Господарського суду Хмельницької області № 924/1118/18 від 09.12.2019 таким, що не підлягає виконанню на суму 4 534 294,89 грн, а також в ухвалі Господарського суду Хмельницької області від 19.06.2023 у справі № 924/977/22 про банкрутство ТОВ "Транс Фуд Юкрейн" при визнанні додаткових грошових вимог АТ КБ "Приватбанк" до боржника на загальну суму 15 817 157,99 грн (яка включає спірні 4 534 294,89грн).

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ У СУДІ КАСАЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЇ

А. Короткий зміст вимог касаційної скарги та доводи особи, яка подала касаційну скаргу

28. У касаційній скарзі АТ КБ "Приватбанк" просить скасувати постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 01.12.2025 та залишити в силі рішення Господарського суду Хмельницької області від 15.09.2025 у справі № 924/977/22 (924/531/25).

29. Касаційне провадження відкрито з підстав, визначених у пункті 1 частини другої статті 287 ГПК України.

30. АТ КБ "Приватбанк" зазначило про те, що суд апеляційної інстанції застосував:

- статтю 601 ЦК України без врахування висновків об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у постанові від 22.01.2021 у справі № 910/11116/19;

- статтю 64 КУзПБ та стаття 601 ЦК України без врахування висновків Верховного Суду у постанові від 10.11.2022 у справі № 914/346/20 (914/155/21);

- частини четверту, сьому статті 75 ГПК України без врахування висновків Великої Палати Верховного Суду у постанові від 03.07.2018 у справі № 917/1345/17 та у постанові від 01.09.2020 у справі № 907/29/19 стосовно розмежування поняття "правова оцінка" та "преюдиціальний факт".

31. Скаржник вважає, що суд апеляційної інстанції необґрунтовано послався на частину четверту статті 75 ГПК України та вказав про спірність здійсненого позивачем зарахування зустрічних однорідних вимог з огляду на встановлені обставини Північно-західним апеляційним господарським судом у постанові від 15.05.2023 у справі № 924/1118/18 та ухвалі Господарського суду Хмельницької області від 19.06.2023 у справі № 924/977/22 про визнання додаткових грошових вимог АТ КБ "Приватбанк" до боржника.

32. Північно-західний апеляційний господарський суд надав правову оцінку правочину зарахування назвавши його спірним, що не може давати цьому статус преюдиції, оскільки це є правова оцінка надана певному факту при розгляді процесуального питання виконання рішення.

Б. Доводи, викладені у відзиві на касаційну скаргу

33. У відзиві ліквідатор ТОВ "Транс Фуд Юкрейн" - арбітражний керуючий Слостін А. Г. просить відмовити у задоволенні касаційної скарги, а оскаржувані судові рішення - залишити без змін.

В. Розгляд клопотань

34. АТ КБ "Приватбанк" заявило клопотання про передачу цієї справи на розгляд судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, оскільки колегіями суддів цієї судової палати розглядалися подібні спори (справи № 925/313/23(925/898/23), № 925/1387/22 (925/852/23), № 925/322/23(925/875/23)) за позовами лізингоодержувачів до банку про стягнення сплачених лізингових платежів у формі викупної вартості до розірвання договорів фінансового лізингу. У цих справах Верховний Суд відхиляючи доводи банку щодо припинення грошового зобов`язання через вчинення одностороннього правочину про зарахування зустрічних однорідних вимог виходили із двох аспектів: в межах розгляду судами заяв лізингоодержувачів про визнання наказів такими, що не підлягають виконанню, встановлено обставини спірності здійсненого зарахування зустрічних однорідних вимог; поведінка банку є суперечливою з огляду на невизнання вчиненого лізингоодержувачами зарахування зустрічних однорідних вимог.

35. Скаржник вважає, що висновки Верховного Суду в означених справах суперечать статтям 204, 601 ЦК України, частинам четвертій та сьомій статті 75 ГПК України та правовим висновкам Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 22.01.2021 року № 910/11116/19.

36. Згідно з частиною другою статті 302 ГПК України суд, який розглядає справу в касаційному порядку у складі колегії суддів або палати, передає справу на розгляд об`єднаної палати, якщо ця колегія або палата вважає за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в раніше ухваленому рішенні Верховного Суду у складі колегії суддів з іншої палати або у складі іншої палати чи об`єднаної палати.

37. Умовами (підставами) для передачі справи на розгляд об`єднаної палати, як і підставою для здійснення розгляду справи об`єднаною палатою, є наявність висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в раніше ухваленому рішенні Верховного Суду у складі колегії суддів з іншої палати або у складі іншої палати чи об`єднаної палати; такий висновок має бути зроблений у подібних правовідносинах.

38. Визначальними обставинами для передачі справи на розгляд об`єднаної палати відповідно до положень статей 302, 303 ГПК України є, насамперед, саме наявність висновку щодо застосування норми права в постанові (постановах) Верховного Суду в подібних правовідносинах.

39. Правовий висновок (правова позиція) - це виклад тлумачення певної норми права (або низки норм), здійснене Верховним Судом (Верховним Судом України) під час розгляду конкретної справи, обов`язкове для суду та інших суб`єктів правозастосування під час розгляду та вирішення інших справ у разі існування близьких за змістом або аналогічних обставин спору (пункт 18.6 постанови Великої Палати Верховного Суду від 27.03.2024 у справі № 191/4364/21).

40. Отже, з урахуванням доктринального тлумачення поняття "висновок щодо застосування норми права", Верховний Суд має повноваження щодо перевірки того, чи наявний взагалі в постанові (постановах), на які посилається скаржник, висновок щодо застосування норми права, тоді як аналіз того, чи є висновок саме висновком щодо застосування норми права, можна визначити за такими критеріями: 1) висновок щодо застосування норми права повинен містити посилання на конкретну норму (норми) матеріального або процесуального права; 2) такий висновок повинен не буквально повторювати норму права, а розширювати чи тлумачити її зміст, або усувати законодавчу прогалину; 3) висновок повинен бути абстрактним та універсальним, тобто застосовним до інших випадків у подібних правовідносинах; 4) висновок щодо застосування норми права необхідно відрізняти від правової оцінки суду.

41. Ураховуючи наведені критерії визначення висновку щодо застосування норми права та виходячи зі змісту доводів клопотання про передачу справи на розгляд об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, мотиви АТ КБ "Приватбанк" зводяться до необхідності відступу не від висновків щодо застосування норм права, а від висновків касаційного суду у наведених ним справах по суті розгляду касаційних скарг, з якими не погоджується заявник.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

А. Оцінка аргументів учасників справи і висновків судів попередніх інстанцій

42. Суд касаційної інстанції наголошує на тому, що згідно зі статтею 300 ГПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

43. У цій справі предметом спору була вимога позивача про стягнення з банку грошових коштів - лізингових платежів, які позивач перерахував банку у сплату вартості об`єктів лізингу.

44. Підставою для звернення з цим позовом стало розірвання договору лізингу, у зв`язку з чим майно, яке було предметом цього договору, було повернуто банку.

45. Суди встановили, що ТОВ "Транс Фуд Юкрейн" сплачено банку 4 534 294,89 грн лізингових платежів за договором від 01.07.2016 № 4Т16041ЛИ. Позивач звернувся з вимогою до банку про повернення цих коштів, яка не була виконана.

46. При цьому за судовими рішеннями у справі № 924/1118/18 з ТОВ "Транс Фуд Юкрейн" на користь банку стягнуто 20 004 796,20 грн заборгованості по оплаті відсоткової винагороди за користування майном.

47. Банк звернувся до господарського суду із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство у зв`язку із невиконанням боржником рішення суду у справі у справі № 924/1118/18.

48. Однак, як встановили суди попередніх інстанцій, після звернення до суду із означеною заявою ТОВ "Транс Фуд Юкрейн" направило АТ КБ "Приватбанк" заяву про залік зустрічних однорідних вимог у якій повідомлено про зарахування зустрічних однорідних вимог на загальну суму 4 534 294,89 грн за наступними договірними зобов`язаннями: 1) грошові зобов`язання ТОВ "Транс Фуд Юкрейн" перед АТ КБ "Приватбанк" у розмірі 4 534 294,89 грн зі сплати заборгованості по оплаті відсоткової винагороди за користування майном; 2) грошові зобов`язання АТ КБ "Приватбанк" перед ТОВ "Транс Фуд Юкрейн" на суму 4 534 294,89 грн зі сплати заборгованості за повернення сплачених лізингових платежів, як сплату частини вартості об`єкту лізингу. Також у заяві зазначено, що на дату її складання взаємні зобов`язання сторін за договором фінансового лізингу від 01.07.2016 № 4Т16041ЛИ між АТ КБ "Приватбанк" та ТОВ "Транс Фуд Юкрейн" та на суми, зазначені у цій заяві вважаються припиненими.

49. Жодна зі сторін цього спору не зверталася до суду з позовом про визнання одностороннього правочину про зарахування зустрічних однорідних вимог.

50. Цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників (частина перша статті 1 ЦК України).

51. Особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд (частина перша статті 12 ЦК України).

52. Для приватного права апріорі притаманна диспозитивність, яка проявляється, зокрема, в тому, що особа, з урахуванням принципу свободи правочину, сама вирішує вчиняти чи не вчиняти певний правочин (див., зокрема, постанови Верховного Суду від 06.07.2022 у справі № 303/2983/19 , 03.06.2024 у справі № 712/3590/22).

53. Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори) (частини перша, друга статті 202 ЦК України).

54. До односторонніх правочинів, зокрема, відноситься: видача довіреності, відмова від права власності, складання заповіту, публічна обіцянка винагороди, прийняття спадщини, згода іншого співвласника на розпорядження спільним майном; заява про здійснення зарахування. При вчиненні одностороннього правочину воля виражається (виходить) від однієї сторони. Між цим така сторона може бути представлена декількома особами, прикладом чого може виступати видання довіреності двома та більше особами, спільний заповіт подружжя та ін. (див. постанову Верховного Суду від 08.09.2021 у справі № 761/33621/18).

55. Залежно від сприйняття волі сторони одностороннього правочину такі правочини поділяються на:

- суто односторонні - не адресовані нікому та без потреби в прийнятті їх іншою (іншими) особою. До них, зокрема, належить відмова від права власності, відмова від спадщини, прийняття спадщини;

- такі, що розраховані на їх сприйняття іншими особами, до яких можливо віднести, зокрема, оголошення конкурсу, публічну обіцянку винагороди, відмову від спадщини на користь іншої особи, видачу довіреності, видачу векселя, розміщення цінних паперів, односторонню відмову від договору (див., зокрема, постанови Верховного Суду від 24.11.2021 у справі № 357/15284/18, від 03.06.2024 у справі № 712/3590/22).

56. Відповідно до положень статті 601 ЦК України зобов`язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги. Зарахування зустрічних вимог може здійснюватися за заявою однієї із сторін.

57. Як виснував Верховний Суд у постанові від 08.09.2021 у справі № 761/33621/18 потрібно розмежовувати зарахування та заяву про зарахування. Адже, сама по собі наявність зустрічних однорідних вимог не призводить до їх зарахування, і, відповідно не припиняє зобов`язання. Необхідним і достатнім є наявність заяви про зарахування зустрічних вимог хоча б однієї із сторін. Заява однієї із сторін про зарахування зустрічних вимог для досягнення бажаного правового ефекту не потребує відповіді з боку адресата, а потребує лише сприйняття заяви останнім. Наслідком подання заяви про зарахування зустрічних вимог, за наявності передбачених умов для зарахування, є остаточне і безповоротне припинення відповідних зобов`язань повністю або частково. Вимоги, які можуть підлягати зарахуванню, мають бути зустрічними (кредитор за одним зобов`язанням є боржником за іншим, а боржник за першим зобов`язанням є кредитором за другим); однорідними (зараховуватися можуть вимоги про передачу речей одного роду); строк виконання таких вимог настав, не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги. Зарахування зустрічних вимог можливе на будь-якій стадії розвитку відносин сторін, у тому числі й на стадії виконання судового рішення.

58. У постанові Верховного Суду від 29.12.2021 у справі № 826/17678/15 зазначено, що при тлумаченні наведених норм слід виходити з того, що зустрічність вимог передбачає одночасну участь сторін у двох зобов`язаннях, де кредитор за одним зобов`язанням є боржником в іншому. Тобто, сторони одночасно беруть участь у двох зобов`язаннях, і при цьому кредитор за одним зобов`язанням є боржником за іншим, і навпаки. Що ж до однорідності вимог, то вона визначається їхньою правовою природою та матеріальним змістом (вираженням) і не залежить від підстав, що зумовили виникнення зобов`язань. Це означає, що вимоги вважаються однорідними, якщо зобов`язання сторін стосовно одна до одної мають бути виконані однаково, тоді як підстави виникнення зобов`язань можуть бути різними.

59. Із цього приводу Верховний Суд дотримується послідовної позиції щодо умов, яким мають відповідати вимоги, які можуть підлягати зарахуванню, зокрема, вони мають: 1) бути зустрічними (кредитор за одним зобов`язанням є боржником за іншим, а боржник за першим зобов`язанням є кредитором за другим); 2) бути однорідними (зараховуватися можуть вимоги про передачу речей одного роду, у зв`язку з чим зарахування як спосіб припинення зазвичай застосовується до зобов`язань із передачі родових речей, зокрема грошей). Правило про однорідність вимог поширюється на їхню правову природу, але не стосується підстави виникнення такої вимоги. Отже, допускається зарахування однорідних вимог, які випливають з різних підстав (різних договорів тощо); 3) строк виконання таких вимог настав, не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги (постанова від 31.01.2020 у справі № 1340/3649/18; постанова від 16.04.2019 у справі № 911/483/18; постанова від 21.11.2018 у справі № 755/9929/15-ц)".

60. У постанові Верховного Суду від 22.01.2021 у справі № 910/11116/19, на неврахування висновків якої посилається скаржник, зазначено, що:

61. "- безспірність вимог, які зараховуються, а саме: відсутність між сторонами спору щодо змісту, умов виконання та розміру зобов`язань, є важливою умовою для зарахування вимог. Умова безспірності стосується саме вимог, які зараховуються, а не заяви про зарахування, яка є одностороннім правочином і не потребує згоди іншої сторони, якщо інше не встановлено законом або договором;

- за дотримання умов, передбачених статтею 601 ЦК України, та відсутності заборон, передбачених статтею 602 ЦК України, незгода однієї сторони із зарахуванням зустрічних однорідних вимог, проведеним за заявою іншої сторони зобов`язання, не є достатньою підставою для визнання одностороннього правочину із зарахування недійсним;

- заява сторони щодо спірності вимог, які були погашені (припинені) зарахуванням, або щодо незгоди з проведеним зарахуванням з інших підстав, має бути аргументована, підтверджена доказами і перевіряється судом, який вирішує спір про визнання недійсним одностороннього правочину із зарахування зустрічних однорідних вимог;

- наявність на момент зарахування іншого спору (спорів) в суді за позовом кредитора до боржника про стягнення суми заборгованості за зобов`язанням не спростовує висновок про безспірність заборгованості цього боржника;

- наявність заперечень однієї сторони щодо зарахування не є перешкодою для зарахування зустрічних однорідних вимог за заявою іншої сторони, відмова цієї сторони від прийняття заяви про зарахування зустрічних однорідних вимог і проведення такого зарахування не має юридичного значення".

62. Загальна сума вимог банку як ініціюючого кредитора до боржника (із врахуванням заяви про зменшення вимог на суму 4 534 294,89 грн) становила 16 543 689,05 грн, які і були визнані Господарським судом Хмельницької області ухвалою від 07.02.2023 про відкриття провадження у справі про банкрутство ТОВ "Транс Фуд Юкрейн".

63. Таким чином, банком було зменшено суму заявлених до боржника грошових вимог на суму здійсненого позивачем зарахування за одностороннім правочином, що у цій справі додатково свідчить про сприйняття такої заяви.

64. Проте надалі банк заперечував проти правомірності такого зарахування, а саме під час розгляду заяви позивача про визнання наказу частково таким, що не підлягає виконанню та згодом подавши заяву про додаткові грошові вимоги до боржника, включивши до грошових вимог і суму, на яку проведено зарахування. Однак з позовом про визнання недійсним одностороннього правочину позивача не звертався.

65. ТОВ "Транс Фуд Юкрейн", у свою чергу, поставило під сумнів здійснений ним же односторонній правочин лише після зміни ліквідатора у справі про банкрутство цього ж товариства.

66. Скасовуючи рішення місцевого господарського суду та ухвалюючи рішення про задоволення первісного позову у цій справі, суд апеляційної інстанції виходив з того, що зобов`язання по сплаті заборгованості за повернення сплачених лізингових платежів, як частини вартості об`єкту лізингу, на яке посилається банк, не є безспірним, а відтак, умови застосування зустрічних однорідних вимог відсутні. Висновок про відсутність умов застосування зустрічних однорідних вимог з огляду на те, що вони є спірними, суд обґрунтував посиланням на встановлені у справах № 924/1118/18 і № 924/977/22 обставини. Суд апеляційної інстанції зазначив про те, що відсутність умов застосування зустрічних однорідних вимог відсутні з огляду на те, що вони є спірними, встановив Північно-західний апеляційний господарський суд у постанові від 15.05.2023 у справі №924/1118/18 за результатами розгляду заяви ТОВ "Транс Фуд Юкрейн" про визнання наказу Господарського суду Хмельницької області №924/1118/18 від 09.12.2019 таким, що не підлягає виконанню на суму 4 534 294,89 грн.

67. Відповідно до висновків щодо застосування статті 75 ГПК України, викладених у постанові від 03.07.2018 у справі № 917/1345/17, на які послався скаржник, Велика Палата Верховного Суду зазначила, що "преюдиціальне значення у справі надається обставинам, встановленим судовими рішеннями, а не правовій оцінці таких обставин, здійсненій іншим судом. Преюдиціальне значення мають лише рішення зі справи, в якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Преюдицію утворюють виключно ті обставини, які безпосередньо досліджувались і встановлювались судом, що знайшло своє відображення у мотивувальній частині судового рішення. Преюдиціальні факти відрізняються від оцінки іншим судом обставин справи".

68. Велика Палата Верховного Суду звертала увагу на те, що обставини, які підлягають встановленню судом у справі, - це юридичні факти, тобто життєві обставини (дії, події), з якими правом пов`язується виникнення юридичних наслідків. Натомість правова оцінка - це висновок щодо застосування права за певних життєвих обставин. Правова оцінка може полягати, зокрема, у висновках, зроблених у зв`язку з установленими судом життєвими обставинами, про те, чи виникли юридичні наслідки та які саме, чи порушене право особи, чи виконане зобов`язання належним чином відповідно до закону та договору, чи певна поведінка є правомірною або неправомірною, чи додержано стороною вимог закону тощо (постанови Великої Палати Верховного Суду від 01.09.2020 у справі № 907/29/19 (провадження № 12-17гс20, пункт 7.10), від 16.11.2022 у справі № 910/6355/20 (провадження № 12-41гс21, пункт 9.8)).

69. У постанові від 19.12.2025 у справі № 910/10365/15, які суд враховує згідно з приписами частини четвертої статті 300 ГПК України, Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду зазначив, що Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що обставини, які підлягають встановленню судом у справі, - це юридичні факти, тобто життєві обставини (дії, події), з якими правом пов`язується виникнення юридичних наслідків. Натомість правова оцінка - це висновок щодо застосування права за певних життєвих обставин. Правова оцінка може полягати, зокрема, у висновках, зроблених у зв`язку з установленими судом життєвими обставинами, про те, чи виникли юридичні наслідки та які саме, чи порушене право особи, чи виконане зобов`язання належним чином відповідно до закону та договору, чи певна поведінка є правомірною або неправомірною, чи додержано стороною вимог закону тощо (постанови Великої Палати Верховного Суду від 01.09.2020 у справі № 907/29/19 (провадження № 12-17гс20, пункт 7.10), від 16.11.2022 у справі № 910/6355/20 (провадження № 12-41гс21, пункт 9.8)).

70. Разом з тим, об`єднана палата вказала, що: "Висновки судів в інших справах, зокрема щодо дійсності та правомірності односторонніх правочинів, визнання припиненими зобов`язань, відсутності у ПАТ "Златобанк" права вимоги до ТОВ "Фросбі-М", повного погашення ТОВ "Фросбі-М" перед ПАТ "Златобанк" заборгованості, відсутності у ПАТ "Златобанк" права вимоги до ТОВ "Фросбі-М", не є життєвими обставинами (діями, подіями). Тому суди попередніх інстанцій не мали підстав для застосування частини четвертої статті 75 ГПК України".

71. Верховний Суд враховує правові висновки, викладені у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 19.12.2025 у справі № 910/10365/15, які відповідно до частини четвертої статті 300 ГПК України мають пріоритетне значення для забезпечення єдності судової практики.

72. У зазначеній постанові об`єднана палата, узагальнюючи підходи Великої Палати Верховного Суду, наголосила на необхідності розмежування юридичних фактів та їх правової оцінки, підкресливши, що преюдиційне значення можуть мати лише встановлені судом обставини (факти), тоді як висновки суду щодо застосування норм права за певних обставин не є такими обставинами.

73. Водночас апеляційний суд, обґрунтовуючи свій висновок про наявність (відсутність) умов для зарахування зустрічних однорідних вимог, послався саме на правові висновки, викладені у судових рішеннях, фактично надавши їм значення преюдиційних обставин.

74. Такий підхід не узгоджується із наведеними вище правовими позиціями об`єднаної палати, оскільки правова оцінка, надана судом у іншій справі, не є юридичним фактом у розумінні процесуального закону та не може підміняти собою дослідження обставин конкретної справи.

75. З огляду на викладене, при вирішенні цього спору Верховний Суд виходить із необхідності врахування саме правових висновків об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у справі № 910/10365/15, які є визначальними для правильного застосування норм права у подібних правовідносинах та встановлених у цій справі фактичних обставин.

76. Крім того, у постанові від 10.11.2022 у справі № 914/346/20 (914/155/21), на яку послався скаржник, Верховний Суд зазначив, що стаття 64 КУзПБ визначає черговість та механізм задоволення вимог кредиторів, внесених до реєстру, з урахуванням фактичних даних щодо розміру сум кредиторських вимог, оскільки в ході виконання процедури банкрутства розмір вимог кредиторів змінюється в силу відповідних юридичних фактів (внаслідок погашення, відмови кредитора від вимог, зарахування зустрічних вимог тощо). Отже, встановлення факту припинення зобов`язань сторін шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог по своїй суті вказуватиме про об`єктивний та актуальний стан заборгованості на дату ухвалення відповідного рішення. Ліквідатор, реалізуючи свої повноваження, з метою справедливого розподілу грошових коштів, повинен врахувати вказану обставину у реєстрі під час задоволення вимог кредиторів в порядку, визначеному статтею 64 КУзПБ, та не допустити безпідставного стягнення з боржника на користь кредитора коштів на суму припинених зобов`язань.

77. З огляду на викладене, Верховний Суд доходить висновку, що висновки суду апеляційної інстанції є помилковими, оскільки зроблені з неправильним застосуванням норм процесуального права.

78. Натомість висновки суду першої інстанції відповідають наведеним правовим підходам та ґрунтуються на правильному розмежуванні юридичних фактів і правової оцінки, у зв`язку з чим є обґрунтованими.

79. Зважаючи на викладене у цій постанові, колегія суддів вважає помилковим скасування апеляційним судом рішення місцевого господарського суду, яке відповідає закону.

Б. Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

80. Відповідно до положень статті 308 ГПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишити в силі рішення суду першої інстанції у відповідній частині.

81. Згідно з частиною першою статті 312 ГПК України суд касаційної інстанції скасовує постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції у відповідній частині, якщо в передбачених статтею 300 цього Кодексу межах встановить, що судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону.

82. Зважаючи на викладене у цій постанові, постанову суду апеляційної інстанції слід скасувати, а рішення суду першої інстанції залишити в силі.

Керуючись статтями 300, 301, 308, 315 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду

П О С Т А Н О В И В:

1. Касаційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" задовольнити.

2. Постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 01.12.2025 скасувати. Рішення Господарського суду Хмельницької області від 15.09.2025 у справі № 924/977/22 (924/531/25) залишити в силі.

Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В. Пєсков

Судді С. Жуков

В. Картере