ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" квітня 2026 р. м. Рівне Справа № 906/1679/25

Господарський суд Рівненської області у складі судді Марач В.В., при секретарі судового засідання Мельник В.Я., розглянувши у загальному позовному провадженні матеріали справи

за позовом Комунального підприємства "Житомиртеплокомуненерго" Житомирської міської ради (10014, м. Житомир, вул. Київська, буд.48, )

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія Енерго-Буд" (33013, м. Рівне, вул. Князя Володимира, буд.82А, )

про визнання зобов`язання таким, що не прийняте та не виконане

В судовому засіданні приймали участь:

від позивача: Кімак З.К.;

від відповідача: адвокат Дяденчук А.І..

В судовому засіданні оголошувалася перерва з 09 по 20 квітня 2026 року.

ВСТАНОВИВ:

Комунальне підприємство "Житомиртеплокомуненерго" Житомирської міської ради звернулося в Господарський суд Житомирської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія Енерго-Буд", в якому просить визнати недійсним Акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) №1011 від 26 грудня 2024 року, підписаний між Комунальним підприємством "Житомиртеплокомуненерго" Житомирської міської ради та Товариством з обмеженою відповідальністю "Компанія Енерго-Буд" за Договором №704-24 від 01.11.2024 року. Позовні вимоги КП "Житомиртеплокомуненерго" мотивує наступним.

01листопада 2024 року між Комунальним підприємством «Житомиртеплокомуненерго» Житомирської міської ради та Товариством з обмеженою відповідальністю «Компанія Енерго-Буд» було укладено Договір № 704-24 на виконання проектних робіт. Згідно з умовами Договору, підрядник зобов`язується виконати проектні роботи та провести експертизу проектно-кошторисної документації по об`єкту: «Реконструкція системи електропостачання котельні з влаштуванням точки підключення резервного джерела електропостачання по вул. Рильського, 5 в м. Житомир». Відповідач, як Підрядник, зобов`язувався розробити проектно-кошторисну документацію згідно з умовами Договору, завданням Замовника та чинними нормативними вимогами, а також відповідати за недоліки, допущені з його вини, та безоплатно їх усунути (п. 3.4 Договору). Крім того, Підрядник несе відповідальність за якість виконаних робіт, передбачених цим Договором та зобов`язаний безкоштовно усунути недоліки та компенсувати Замовнику усі збитки, завдані неякісним виконанням робіт (п. 5.5 Договору). 26 грудня 2024 року Сторонами було підписано Акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) № 1011 на загальну суму 220 000,00 грн.. Прийняття робіт Позивачем здійснювалося із обґрунтованим та підтвердженим Відповідачем розрахунком на те, що отримана проектна документація є якісною, відповідає державним будівельним нормам та є придатною для використання у майбутньому за її безпосереднім цільовим призначенням для проведення реальних будівельних робіт з реконструкції системи електропостачання котельні. Саме можливість практичної реалізації проекту була визначальною метою Позивача при укладенні Договору та підписанні Акту.

Позивач зазначає, що вже після підписання Акту, на етапі підготовки до практичної реалізації проекту, Позивач зіткнувся з об`єктивними труднощами у використанні переданої документації, так як стало очевидним, що запропоновані Відповідачем технічні та кошторисні рішення характеризуються нереальністю виконання, а сам проект у наявному вигляді не може бути втілений у життя через суперечність імперативним вимогам будівництва. У зв`язку з виявленою неможливістю реалізації проекту та необхідністю фахового підтвердження дефектів, Позивач звернувся до спеціалізованої установи, до Філії ДП «Укрдержбудекспертиза» у Житомирській області. Висновок експерта однозначний: «Проектна документація потребує доопрацювання за зауваженнями експертизи».

Позивач вважає, що оскільки виявлені критичні недоліки унеможливлюють використання проектної документації за призначенням, а підписання Акту відбулося внаслідок помилкового уявлення Позивача про якість робіт, існують беззаперечні правові підстави для визнання Акту недійсним.

Ухвалою Господарського суду Житомирської області від 23 грудня 2025 року справу №906/1679/25 за позовом Комунального підприємства "Житомиртеплокомуненерго" Житомирської міської ради до Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія Енерго-Буд" про визнання недійсним Акту здачі-прийняття робіт (наданих послуг) №1011 від 26.12.2024 року передано за територіальною підсудністю до Господарського суду Рівненської області.

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 20.01.2026 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Вирішено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Розгляд справи у підготовчому засіданні призначено на "10" лютого 2026 року.

05.02.2026 року через систему Електронний суд представником відповідача подано відзив на позов, в якому проти позовних вимог заперечує посилаючись при цьому на наступне:

1) комунальним підприємством обраний неналежний та неефективний спосіб захисту, оскільки позивачем заявлена позовна вимога про визнання неналежним зобов`язання без застосування наслідків, передбачених положеннями статті 858 ЦК України; позивач фактично просить визнати недійсним уже частково виконаний правочин без застосування конкретних правових наслідків його недійсності; крім того, обраний позивачем спосіб захисту апріорі не призведе до поновлення порушених прав, а лише створить правову невизначеність у правовідносинах між замовником та підрядником, оскільки виконання зобов`язання ТОВ «Компанія Енерго-Буд» за договором № 704-24 від 01.11.2024, яке було прийнято КП «ЖТКЕ» ЖМР актом здачі-прийняття № 1011 від 26.12.2024, а також було вже предметом оцінки Господарського суду Житомирської області у рішенні від 17.12.2025 у справі № 906/1385/25.

2) дії замовника при виконанні зобов`язань за договором на виконання проектних робіт № 704-24 від 01.11.2024 є недобросовісними та суперечливими; актом № 1011 від 26.12.2024 сторони замовник та підрядник підтвердили належне виконання зобов`язань за договором № 704-24 від 01.11.2024, однак позивачем взяті на себе зобов`язання з оплати робіт не виконано у повному обсязі; вказані обставини встановлені рішенням суду від 17.12.2025 у справі № 906/1385/25;

3) товариство вказує, що висновки викладені в експертній оцінці № 06- 0258/03-25 від 05.12.2025 філії ДП «Укрдержекспертиза» у Житомирській області не можуть свідчити про неналежне виконання підрядником своїх зобов`язань з розроблення проєктно-кошторисної документації; товариство додатково вказує, що експертна оцінка № 06-0258/03-25 від 05.12.2025, проведена на замовлення підрядника, була здійснена без отримання пояснень самого розробника ПКД, вихідних даних та інших зауважень, які мають ключове значення для правильної та об`єктивної оцінки виконаних відповідачем робіт; позитивна експертна оцінка № 1413-ЕК-25 від 30.12.2024 ТОВ «ЕК «Основа» щодо розробленої проєктно-кошторисної документації за договором № 704-24 від 01.11.2024 зберігає свою чинність, вона не є визнаною недійсною або відкликаною уповноваженим органом влади; виключення ТОВ «ЕК «Основа» з переліку експертних організацій, що можуть проводити експертизу у сфері будівництва, уже після приймання замовником робіт, не може слугувати автоматичною підставою для визнання недійсними експертних оцінок, які були надані раніше цією організацією.

Відтак просить відмовити у задоволенні позову.

Крім того відповідач просить стягнути з Комунального підприємства «Житомиртеплокомуненерго» Житомирської міської ради () на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія Енерго-Буд» () витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 20 000 грн. 00 коп..

09.02.2026 року через систему Електронний суд представником позивача подано відповідь на відзив, в якій позовні вимоги підтримує.

10.02.2026 року через систему Електронний суд представником позивача подано Заяву про зміну предмета позову, в якій просить: вимогу Позивача про «Визнання недійсним Акту здачі-прийняття робіт (надання послуг) № 1011 від 26.12. 2024" змінити та викласти у новій редакції (новий предмет позову): Визнати зобов`язання ТОВ «Компанія Енерго-Буд» за договором № 704-24 від 01.11.2024 року, у частині виконання проектних робіт та проведення експертизи проектно-кошторисної документації по об`єкту: «Реконструкція системи електропостачання котельні з влаштуванням точки підключення резервного джерела електропостачання по вул. Рильського, 5 в м. Житомир» для КП «Житомиртеплокомуненерго», оформленого актом № 1011 від 26.12.2024 року на суму 220 000,00 грн. (двісті двадцять тисяч гривень 00 копійок), таким, що не прийняте та не виконане належним чином.

Заява про зміну предмета позову подана представником позивача до закінчення підготовчого засідання та прийнята судом до розгляду.

Ухвалою суду від 10.02.2026 року відкладено розгляд справи у підготовчому засіданні на "24" лютого 2026 р. на 11:30 год..

25.02.2026 року через систему Електронний суд представником відповідача подано відзив на позов за зміною предмета позову, в якому проти позовних вимог заперечує.

09.03.2026 року через систему Електронний суд представником позивача подано відповідь на відзив, в якій просить задоволити позовні вимоги.

Ухвалою суду від 10.03.2026 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Під час розгляду справи по суті представник позивача позовні вимоги підтримав, з підстав, наведених в позовній заяві та з урахуванням предмету позову, наведеного в Заяві про зміну предмету позову. Натомість представник відповідача проти позову заперечив з підстав, наведених у відзивах на позов та на Заяву про зміну предмета позову.

Розглянувши документи і матеріали, які подані учасниками справи, заслухавши пояснення їх представників, з`ясувавши обставини на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, безпосередньо дослідивши докази у справі, господарський суд прийшов до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню. При цьому господарський суд керувався наступним.

01.11.2024 між Комунальним підприємством "Житомиртеплокомуненерго" Житомирської міської ради, як Замовником та Товариством з обмеженою відповідальністю "Компанія Енерго-Буд", як Підрядником укладено Договір на виконання проектних робіт №704-24 (надалі - договір).

За умовами п. 1.1. договору підрядник зобов`язується за плату виконати проектні роботи та провести експертизу проектно-кошторисної документації по об`єкту: "Реконструкція системи електропостачання котельні з влаштуванням точки підключення резервного джерела електропостачання по вул. Рильського, 5 в м. Житомир" (ДК 021:2015:71320000-7 Послуги з інженерного проектування) (надалі - Робота), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану підрядником роботу.

Строк розробки проектної документації підрядником становить 90 (дев`яносто) календарних днів з моменту підписання договору та отримання всіх вихідних даних від замовника (п.1.3. договору).

У п.1.6. договору сторони погодили, що завершення виконання робіт щодо розробки проектної документації оформляється шляхом підписання акту прийому-передачі виконаних робіт.

Згідно з п.2.1. договору загальна ціна договору становить: 220 000,00грн, у тому числі ПДВ 36 666,67грн, що підтверджується кошторисом (додаток № 1) та договірною ціною (додаток № 2) (а.с.10 - на звороті, 11).

Положеннями п.2.2. договору визначено, що замовник здійснює остаточний розрахунок з підрядником в 120-денний термін після підписання акта приймання-передачі виконаних робіт, шляхом безготівкового перерахунку коштів на його розрахунковий рахунок.

Абзацом 2 пункту 3.2. договору передбачено, що замовник зобов`язаний сплатити підрядникові вартість виконаних робіт у порядку та на умовах, визначених цим договором.

В разі якщо виконані роботи щодо розробки документації не відповідають умовам цього договору, замовник має право протягом трьох робочих днів подати мотивовану відмову від приймання документації разом з проектом двостороннього акта з переліком доопрацювань, які потрібно виконати, та строків їх виконання (п. 4.3.договору).

Цей Договір вважається укладеним і набирає чинності з дати його підписання сторонами і діє до 31.12.2024, але в будь-якому разі до повного виконання сторонами своїх зобов`язань (п.7.1. договору).

Договір та додаток №2 до нього (договірна ціна) підписані повноважними представниками сторін та їх підписи скріплені печатками підприємств.

На виконання умов договору відповідач розробив проектно-кошторисну документацію по об`єкту "Реконструкція системи електропостачання котельні з влаштуванням точки підключення резервного джерела електропостачання по вул. Рильського, 5 в м. Житомир". Розроблений робочий проект, з урахуванням його кошторисної частини, пройшов державну експертизу та отримав позитивний висновок, що підтверджується Експертною оцінкою №1413-ЕК-25 від 30.12.2024 року, складеною Товариством з обмеженою відповідальністю "Експертна компанія - Основа".

26.12.2024 виконані проектні роботи та розроблена проектно-кошторисна документація передані замовнику по акту здачі-прийняття робіт (надання послуг) №1011, який підписаний повноважним представником замовника без будь-яких зауважень та скріплений печаткою комунального підприємства (а.с.9).

Статтею 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (п.1 ч. 2).

В силу положень ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України).

Правовідносини між сторонами виникли на підставі договору на виконання проектних робіт №704-24 від 01.11.2024, відповідно до якого позивач є замовником, а відповідач підрядником.

Нормами статті 887 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором підряду на проведення проектних та пошукових робіт підрядник зобов`язується розробити за завданням замовника проектну або іншу технічну документацію та (або) виконати пошукові роботи, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити їх. До договору підряду на проведення проектних і пошукових робіт застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено законом.

Положеннями ч.1, 2 ст. 837 ЦК України визначено, що за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Відповідно до ч.1 ст. 853 ЦК України замовник зобов`язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові. Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі.

З огляду на вищевказані норми Закону, вбачається, що обов`язок по прийняттю робіт, виконаних підрядником, оглядом їх з метою визначення відповідності умовам договору, покладається саме на замовника робіт, зокрема, проектних і пошукових робіт.

Згідно з ч.4 ст.882 ЦК України передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами.

Відповідач на виконання умов договору виконав проектні роботи та провів експертизу проектно-кошторисної документації по об`єкту: "Реконструкція системи електропостачання котельні з влаштуванням точки підключення резервного джерела електропостачання по вул. Рильського, 5 в м. Житомир".

Позивач вказані роботи прийняв у повному обсязі, що підтверджується актом здачі-прийняття робіт (надання послуг) №1011 від 26.12.2024, який підписаний повноважним представником замовника без будь-яких зауважень та скріплений печаткою комунального підприємства (а.с.12). В акті зазначено, що документація передана у повному обсязі; роботи виконані відповідно до договору.

Відтак прийнявши проектні роботи, виконані відповідачем, без заявлення зауважень стосовно їх якості та кількості, позивач не може стверджувати, що такі роботи є неприйняті та не виконані належним чином.

Відповідно до статті 858 ЦК України якщо робота виконана підрядником з відступами від умов договору підряду, які погіршили роботу, або з іншими недоліками, які роблять її непридатною для використання відповідно до договору або для звичайного використання роботи такого характеру, замовник має право, якщо інше не встановлено договором або законом, за своїм вибором вимагати від підрядника:

1) безоплатного усунення недоліків у роботі в розумний строк;

2) пропорційного зменшення ціни роботи;

3) відшкодування своїх витрат на усунення недоліків, якщо право замовника усувати їх встановлено договором.

Якщо відступи у роботі від умов договору підряду або інші недоліки у роботі є істотними та такими, що не можуть бути усунені, або не були усунені у встановлений замовником розумний строк, замовник має право відмовитися від договору та вимагати відшкодування збитків.

Відповідно до статті 891 цього ж Кодексу підрядник відповідає за недоліки проектно-кошторисної документації та пошукових робіт, включаючи недоліки, виявлені згодом у ході будівництва, а також у процесі експлуатації об`єкта, створеного на основі виконаної проектно-кошторисної документації і результатів пошукових робіт.

У разі виявлення недоліків у проектно-кошторисній документації або в пошукових роботах підрядник на вимогу замовника зобов`язаний безоплатно переробити проектно-кошторисну документацію або здійснити необхідні додаткові пошукові роботи, а також відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено договором або законом.

Позивач просить суд визнати зобов`язання за договором № 704-24 таким, що не прийняте та не виконане належним чином, не заявляючи при цьому жодних вимог майнового характеру, зокрема безоплатно усунути недоліки у роботі, пропорційно зменшити ціну роботи, або відшкодувати витрати на усунення недоліків.

Статтею 16 ЦК України передбачено, що способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути:

1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Однак встановлення факту неналежного виконання зобов`язання саме по собі не є самостійним способом захисту, якщо не поєднане з вимогою про застосування передбачених законом правових наслідків.

Крім того, чинним законодавством не передбачено такого способу захисту, порушеного, невизнаного або оспорюваного права як визнання зобов`язання таким, що не прийнято належним чином.

Такий спосіб захисту не випливає з укладеного між комунальним підприємством та товариством договору № 704-24 на виконання проектних робіт від 01.11.2024.

Дійсно пунктом 5.5. зазначеного договору № 704-24 передбачено обов`язок підрядника усунути недоліки та компенсувати збитки замовникові, завданні неякісним виконанням робіт.

Однак аналогічно з умов укладеного договору № 704-24 не випливає, що сторони передбачили такий спосіб захисту права як визнання зобов`язання не виконаним та неприйнятим належним чином для замовника робіт.

Задоволення вказаних вище позовних вимог комунального підприємства не призведе до вирішення спору по суті та не призведе до захисту, порушеного, невизнаного або оспорюваного права.

У пунктах 34-35 постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 20.11.2019 у справі № 910/8103/16 викладено висновки стосовно застосування норм права у разі виявлення у роботах за договором підряду недоліків або відступів:

«...34. Так, відповідно до частини 1 статті 858 ЦК України, якщо робота виконана підрядником з відступами від умов договору підряду, які погіршили роботу, або з іншими недоліками, які роблять її непридатною для використання відповідно до договору або для звичайного використання роботи такого характеру, замовник має право, якщо інше не встановлено договором або законом, за своїм вибором вимагати від підрядника: 1) безоплатного усунення недоліків у роботі в розумний строк; 2) пропорційного зменшення ціни роботи; 3) відшкодування своїх витрат на усунення недоліків, якщо право замовника усувати їх встановлено договором.

34.1. Згідно з частиною 3 статті 858 ЦК України, якщо відступи у роботі від умов договору підряду або інші недоліки у роботі є істотними та такими, що не можуть бути усунені, або не були усунені у встановлений замовником розумний строк, замовник має право відмовитися від договору та вимагати відшкодування збитків.

35. Отже, зазначене вище чинне законодавство встановлює алгоритм дій підрядника у разі наявності прихованих недоліків виконаних підрядних робіт (у тому числі істотних і тих, які не можуть бути усунені), проте не передбачає виникнення у замовника у зв`язку з цим права повністю відмовитись від оплати вже прийнятих робіт, навіть за умови реалізації ним права односторонньої відмови від договору...».

Аналогічний висновок міститься у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 05.03.2024 у справі № 910/3374/23.

Наведене дає підстави для висновку, що позовні вимоги КП «ЖТКЕ» ЖМР про визнання зобов`язання таким що не прийняте та не виконане неналежним чином без застосування наслідків майнового характеру не призведе до поновлення порушеного права, а лише призведе до штучного подвоєння судового процесу.

Задоволення заявлених вимог КП «ЖТКЕ» ЖМР не усуне необхідність у новому зверненні до суду для вжиття додаткових засобів захисту (див. постанову ВП ВС від 22.09.2022 у справі №462/5368/16-ц).

У пункті 5.6 постанови Великої Палати Верховного Суду від 21.09.2022 у справі № 908/976/19 викладені наступні висновки:

«...Застосування будь-якого способу захисту цивільного права та інтересу має бути об`єктивно виправданим та обґрунтованим.

Це означає, що: застосування судом способу захисту, обраного позивачем, повинно реально відновлювати його наявне суб`єктивне право, яке порушене, оспорюється або не визнається; обраний спосіб захисту повинен відповідати характеру правопорушення; застосування обраного способу захисту має відповідати цілям судочинства; застосування обраного способу захисту не повинно суперечити принципам верховенства права та процесуальної економії, зокрема не повинно спонукати позивача знову звертатися за захистом до суду...».

Спосіб захисту права є ефективним тоді, коли він забезпечуватиме поновлення порушеного права, а в разі неможливості такого поновлення - гарантуватиме можливість отримати відповідну компенсацію.

Тобто цей захист має бути повним і забезпечувати у такий спосіб досягнення мети правосуддя та процесуальну економію (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 22.09.2020 у справі № 910/3009/18 (пункт 63)).

Отже, обраний позивачем спосіб захисту не є ефективним та належним способом захисту, оскільки він не спрямований на реальне поновлення порушеного права та не тягне жодних правових наслідків майнового чи зобов`язального характеру.

У свою чергу, обрання позивачем неефективного способу захисту своїх прав є самостійною підставою для відмови в позові (див., зокрема, постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.01.2021 у справі № 916/1415/19 (пункт 6.21), від 02.02.2021 у справі № 925/642/19 (пункт 52)).

Позовні вимоги комунального підприємства спрямовані виключно на ухилення від виконання грошового зобов`язання, що виникло з договору на виконання проектних робіт № 704-24 від 01.11.2024, та на створення формальної підстави для несплати у повному обсязі вартості робіт, які були прийняті замовником за актом № 1011 від 26.12.2024 без зауважень, що суперечить принципам добросовісності та справедливості цивільних правовідносин.

Пунктом 1.6. договору № 704-24 від 01.11.2024 сторони передбачили, що завершення виконання проектних робіт оформляється шляхом підписання акту прийому-передачі виконаних робіт.

Відповідно до пункту 2.1. договору № 704-24 від 01.11.2024 його загальна ціна становить 220 000 грн..

Замовник здійснює остаточний розрахунок з підрядником у 120-денний термін після підписання акту приймання-передачі виконаних робіт, шляхом безготівкового перерахунку коштів на його розрахунковий рахунок (п.2.2. договору № 704-24 від 01.11.2024).

Пунктами 3.2. та 3.3. договору № 704-24 від 01.11.2024 сторони погодили, що замовник зобов`язаний оплатити вартість виконаних робіт у порядку та умовах, визначених цим договором, а підрядник має право отримати плату за виконані проєктні роботи.

Актом № 1011 від 26.12.2024 сторони засвідчили, що документація передана у повному обсязі. Робота виконана у повному обсязі відповідно до умов договору № 70424 від 01.11.2024. Сторони претензій одна до одної не мають.

Водночас, замовником не було подано мотивовану відмову від прийняття проектно -кошторисної документації разом з проектом двостороннього акту з переліком доопрацювань, які потрібно виконати разом із строком їх виконання (пункт 4.3. договору № 704-24 від 01.11.2024).

11.07.2025 позивач КП «ЖТКЕ» ЖМР здійснив часткову оплату за виконані роботи в сумі 50000,00 грн., що підтверджується випискою по рахунку.

Такі обставини змусили підрядника звернутися до суду з позовом про стягнення заборгованості за договором № 704-24 від 01.11.2024.

17.12.2025 рішенням Господарського суду Житомирської області у справі №906/1385/25, яке залишено без змін апеляційною інстанцією, стягнуто з КП «ЖТКЕ» на користь ТОВ «Компанія Енерго-Буд» заборгованість за договором на виконання проектних робіт № 704-24 від 01.11.2024, а саме: 170000,00 грн. основного боргу; 25555,89 грн. пені; 2473,15 грн. 3% річних; 3412,71 грн. інфляційних втрат; 2422,40грн судового збору.

Господарським судом Житомирської області у рішенні від 17.12.2025 у справі №906/1381/25 встановлено наступні обставини:

«...Позивач на виконання умов договору виконав проектні роботи та провів експертизу проектно кошторисної документації по об`єкту: "Реконструкція системи електропостачання котельні влаштуванням точки підключення резервного джерела електропостачання по вул. Рильського, 5 в м. Житомир".

Відповідач вказані роботи прийняв v повному обсязі, що підтверджується актом здачі-прийняття робіт (надання послуг) №1011 від 26.12.2024, який підписаний повноважним представником замовника без будь-яких зауважень та скріплений печаткою комунального підприємства (а.с.12).

В акті зазначено, що документація передана у повному обсязі; роботи виконані відповідно до договору. Згідно з актом загальна вартість виконаних та прийнятих робіт становить 220 000,00грн...»

19.12.2025 лише після ухвалення господарським судом рішення про стягнення заборгованості із Комунального підприємства на користь Товариства за договором №704-24 від 01.11.2024, замовником було поставлено питання наявності недоліків у ПКД та заявлено позов про визнання неналежним чином виконаним та не прийнятим зобов`язання.

Така поведінка з боку Комунального підприємства є недобросовісною та суперечливою та спрямованою на ухилення від виконання взятих на себе зобов`язань за договором на виконання проектних робіт № 704-24 від 01.11.2024.

Добросовісність (пункт 6 статті 3 ЦК України) - це певний стандарт поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення (див. позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену в постанові від 14.12.2020 у справі № 147/66/17).

Статтею 629 ЦК України встановлено принцип обов`язковості договору для виконання сторонами.

Підписавши акт №1011 здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 26.12.2024 без будь-яких зауважень, позивач підтвердив належність та повноту переданої ПКД і тим самим засвідчив, що під час приймання не було встановлено недоліків, які перешкоджають використанню результату робіт за призначенням.

Відповідно до частини 3 статті 13 Цивільного кодексу України не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.

Касаційний господарський суд у своїй постанові від 16.02.2022 у справі №914/1954/20 зазначив, що поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, та, що не відповідає попереднім заявам або поведінці однієї сторони, за умови, що інша розумно на них покладається (аналогічні висновки містяться у постановах Верховного Суду від 28.04.2021 у справі № 910/9351/20, від 09.06.2021 у справі № 911/3039/19, від 08.09.2021 у справі № 910/10444/20 тощо).

Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду у постанові від 28.04.2021 у справі № 910/9351/20 вказав, що «доктрина venire contra factum proprium» (заборони суперечливої поведінки), базується ще на римській максимі - «non concedit venire contra factum proprium» (ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці).

В основі доктрини venire contra factum proprium лежить принцип добросовісності. Поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона розумно покладається на них.

Аналогічні висновки містяться у постанові Верховного суду від 28.04.2021 у справі № 910/9351/20, від 09.06.2021 у справі № 911/3039/19, від 08.09.2021 у справі № 910/10444/20 тощо.

Таким чином, дії замовника, який прийняв розроблену проектно-кошторисну документацію за договором № 704-24 без жодних зауважень, а згодом ухиляється від оплати виконаних робіт та просить визнати це зобов`язання не прийнятим та виконаним неналежним чином суперечить його попередній поведінці та свідчить про явну недобросовісність з його боку.

Крім того суд зазначає, що рішенням Господарського суду Житомирської області у справі №906/1385/25, яке залишено без змін апеляційною інстанцією, встановлено, що ТОВ «Компанія Енерго-Буд» на виконання умов договору виконало проектні роботи та провело експертизу проектно-кошторисної документації по об`єкту: "Реконструкція системи електропостачання котельні влаштуванням точки підключення резервного джерела електропостачання по вул. Рильського, 5 в м. Житомир", що КП «ЖТКЕ» вказані роботи прийняло у повному обсязі, що підтверджується актом здачі-прийняття робіт (надання послуг) №1011 від 26.12.2024, який підписаний повноважним представником замовника без будь-яких зауважень та скріплений печаткою комунального підприємства (а.с.12), що в акті зазначено, що документація передана у повному обсязі; роботи виконані відповідно до договору та згідно з актом загальна вартість виконаних та прийнятих робіт становить 220 000,00грн..

Згідно з приписами частини четвертої статті 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що обставини, які підлягають встановленню судом у справі, - це юридичні факти, тобто життєві обставини (дії, події), з якими правом пов`язується виникнення юридичних наслідків. Натомість правова оцінка - це висновок щодо застосування права за певних життєвих обставин. Правова оцінка може полягати, зокрема, у висновках, зроблених у зв`язку з установленими судом життєвими обставинами, про те, чи виникли юридичні наслідки та які саме, чи порушене право особи, чи виконане зобов`язання належним чином відповідно до закону та договору, чи певна поведінка є правомірною або неправомірною, чи додержано стороною вимог закону тощо (постанови Великої Палати Верховного Суду від 01.09.2020 у справі № 907/29/19 (провадження № 12-17гс20, пункт 7.10), від 16.11.2022 у справі № 910/6355/20 (провадження № 12-41гс21, пункт 9.8)).

Водночас суд звертає увагу, що наведеними вище судовими рішеннями у справі №906/1385/25 остаточно вирішений спір між ТОВ "Компанія Енерго-Буд»" та Комунальним підприємством "Житомиртеплокомуненерго" Житомирської міської ради щодо стягнення з останнього заборгованості за Договором №704-24 від 01.11.2024 року: встановлено, що така заборгованість наявна у зв`язку з належним виконанням проектно-кошторисних робіт Товариством, у зв`язку з чим позовні вимоги і було задоволено.

Отже, задоволення вимог позивача у даній справі як боржника ТОВ "Компанія Енерго-Буд»" призвело би до визнання відсутності обов`язку боржника по сплаті кредитору заборгованості за основним зобов`язанням попри встановлення судовими рішеннями у справі №906/1385/25 наявності такого боргу. Зазначене означало би фактичну ревізію судових рішень в інших справах, що є неприпустимим з огляду на порушення принципу res judicata.

Позивач мотивує свою позицію тим, що в замовленій ним експертній оцінці ДП «Укрдержекспертиза» у Житомирській області № 06-0258/03-25 від 05.12.2025 виявлено недоліки розробленої відповідачем проектно-кошторисної документації за договором №704-24 від 01.11.2024.

Однак посилання позивача на недоліки виявлені в замовленій ним експертній оцінці №06-0258/03-25 від 05.12.2025 наданій ДП «Укрджербудекспертиза» у Житомирській області не може бути достатнім доказом неналежного виконання підрядником своїх зобов`язань за договором на виконання проектних робіт № 704-24 від 01.11.2024 та бути підставою визнання зобов`язання за договором № 704-24 від 01.11.2025 виконаним неналежно та не прийнятим з огляду на таке.

Надана експертна оцінка №06-0258/03-25 від 05.12.2025 розробленої проектно-кошторисної документації за договором № 704-24 від 01.11.2024 проведена без належного повідомлення підрядника про дату, час та місце експертизи та залучення його представників, без отримання пояснень розробника ПКД, вихідних даних та інших зауважень, які мають ключове значення для правильної та об`єктивної оцінки виконаних відповідачем робіт.

Висновки експертної оцінки № 06-0258/03-25 від 05.12.2025 стосуються в основному недоліків у кошторисній частині. При цьому в ній не зазначено, що ПКД є непридатною, а лише вказано на необхідність її доопрацювання.

Як наслідок експертна оцінка №06-0258/03-25 від 05.12.2025 не спростовує відповідності та правильності проектно-кошторисної документації та не може слугувати достатнім доказом на підтвердження доводів позивача.

Також безпідставним є твердження позивача, що роботи з розроблення проектно-кошторисної документації виконано з істотними недоліками, всупереч умовам договору № 704-24 від 01.11.2024 та державних стандартів.

Так, у позовній заяві Комунальне підприємство зазначає, що Товариством порушено норми ціноутворення, оскільки закладені підрядником ціни на матеріальні ресурси не відповідають середнім цінам по регіону та даним Мінекономіки.

Однак такі твердження позивача не відповідають дійсності, оскільки у чинній наразі позитивній оцінці ТОВ «ЕК «Основа» № 1413-ЕК-25 від 30.12.2024 вказано, що розроблена документація відповідає вимогам Кошторисних норм України «Настанови з визначення вартості будівництва» та «Настанові з визначення вартості проектних, науково-проектних, вишукувальних робіт та експертної проектної документації на будівництво».

Крім того, в експертній оцінці №06-0258/03-25 від 05.12.2025 на яку посилається позивач, лише зазначено, що потрібно перевірити вартість матеріальних ресурсів та обладнання відповідно до середніх цін по регіону.

Однак в експертній оцінці №06-0258/03-25 від 05.12.2025 не вказано, що розроблена проектно-кошторисна документація не відповідає ДСТУ-Н 6.Д1.1- 2:2013 п. 5.5.

Позивач стверджує, що в експертній оцінці №06-0258/03-25 від 05.12.2025 виявлено методологічні помилки у розрахунках, що спотворюють вартість проекту.

Проте такі твердження Комунального підприємства аналогічно не відповідають дійсності тому, що в експертній оцінці №06-0258/03-25 від 05.12.2025 зазначено, що в локальному кошторисі потрібно перевірити вартість цін по регіону, обґрунтувати вартість цін на обладнання і налагодження устаткування, а також обґрунтувати коефіцієнт який застосовується до труда.

Такі зауваження та пропозиції явно не свідчать про методологічні помилки у розрахунках, які призводять до спотворення вартості проекту.

В експертній оцінці №06-0258/03-25 від 05.12.2025 не вказано, що вартість експертизи ТОВ «ЕК «Основа» № 1413-ЕК-25 від 30.12.2024 є завищеною, а лише надано зауваження, що слід врахувати вартість експертизи згідно з Настановою з визначення вартості експертизи.

Аналогічно в експертній оцінці №06-0258/03-25 від 05.12.2025 немає тверджень на які посилається Комунальне підприємство у своєму позові про системні недоліки у зведеному кошторисі. Оскільки в експертній оцінці лише вказано зауваження, що в завданні на проектування слід перевірити ризики, пов`язані з інфляційними витратами.

Разом з тим, не заслуговують на увагу суду твердження висловлені КП «ЖТКЕ» ЖМР у своєму позові, що в експертній оцінці №06-0258/03-25 від 05.12.2025 виявлені недоліки, які свідчать про невідповідність програмного забезпечення та нормативів праці, так як там лише висловлено пропозицію експертної установи, що кошторисну документацію доцільно виконати у програмному комплексі АВК-5 (3.10.3) з урахуванням середньомісячної норми тривалості робочого часу робітників та машиністів станом на грудень 2025 року.

В той же час варто зазначити, що проектно-кошторисна документація була виконана та прийнята комунальним підприємством у грудні 2024 року.

Таким чином, заявлені Комунальним підприємством недоліки не підтверджуються долученою ним експертною оцінкою №06-0258/03-25 від 05.12.2025. Зазначені в експертній оцінці висновки лише зводяться до пропозицій та зауважень експертної установи стосовно перевірки використаних даних підрядником у проектно-кошторисній документації. Проте у будь-якому разі не підтверджують, що ТОВ «Компанія Енерго-Буд» виконано свої зобов`язання з розроблення проектно-кошторисної документації неналежним чином.

Суд наголошує, що завдання на проектування було розроблено та затверджено замовником без будь-яких зауважень. Наприклад, ціни на матеріали у кошторисах до робочих проектів базуються на основі цін, які були отримані при зборі вихідних даних та погоджені замовником.

Відповідно до статті 888 ЦК України за договором підряду на проведення проектних та пошукових робіт замовник зобов`язаний передати підрядникові завдання на проектування, а також інші вихідні дані, необхідні для складання проектно-кошторисної документації. Завдання на проектування може бути підготовлене за дорученням замовника підрядником. У цьому разі завдання стає обов`язковим для сторін з моменту його затвердження замовником.

Підрядник зобов`язаний додержувати вимог, що містяться у завданні та інших вихідних даних для проектування та виконання пошукових робіт, і має право відступити від них лише за згодою замовника.

Пунктом 3.4. договору № 704-24 від 01.11.2024 сторони визначили, що підрядник зобов`язаний розробити проектну документацію в порядку та на умовах, визначених цим договором, додержуючись вимог, що містяться у завданні замовника та інших вихідних даних, наданих замовником, а також спеціальних вказівок останнього та вимог, що звичайно ставляться до таких робіт.

Отже, проектно-кошторисна документація розроблена відповідачем відповідно до затвердженого завдання на проектування, чинних нормативних вимог та умов договору № 704-24, а доводи позивача ґрунтуються на припущеннях і не підтверджені належними та допустимими доказами.

Відтак відсутні правові підстави вважати, що відповідач виконав свої зобов`язання неналежним чином.

Стосовно чинності позитивної оцінки ТОВ «ЕК «Основа» № 1413- ЕК-25 від 30.12.2024.

Позивач додатково зазначає, що ТОВ «ЕК «Основа», яке надало позитивний звіт щодо розробленої ПКД за договором № 704-24 від 01.11.2024, втратило право на провадження експертної діяльності перед підписанням акту № 1011 від 26.12.2024. Позивач вважає, що той факт, що ТОВ «ЕК «Основа» було виключено з переліку експертних організацій, які мають право проводити експертизу будівельних проектів, свідчить про неналежне виконання підрядником своїх зобов`язань.

Однак такі твердження позивача є безпідставними.

Експертна організація ТОВ «ЕК «Основа» була виключена з переліку експертних організацій, які мають право проводити експертизу будівельних проектів 29.07.2025.

ТОВ «ЕК «Основа» надала позитивну експертну оцінку № 1413-ЕК-25 щодо проектної документації за робочим проектом з реконструкції електропостачання котельні з влаштуванням точки підключення резервного джерела електропостачання по вул. Рильського, 5 у м. Житомир 30.12.2024.

Таким чином, на дату підписання 26.12.2024 акту № 1011 та на момент надання позитивної експертної оцінки 30.12.2024 ТОВ «ЕК «Основа» відповідала критеріям, яким повинні відповідати експертні організації, що здійснюють експертизу проектів будівництва, затвердженим наказом Мінрегіону від 15.08.2017 № 204.

Частиною 2 статті 31 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» № 3038-VI передбачено, що експертиза проектів будівництва проводиться в установленому Кабінетом Міністрів України порядку експертними організаціями незалежно від форми власності, які відповідають критеріям, визначеним центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері будівництва, архітектури, містобудування, відомості про які внесені таким органом до Реєстру будівельної діяльності.

Наказом Мінрегіону від 15.08.2017 № 204 визначено критерії, якими має відповідати експертна організація.

У разі відповідності вимогам наказу Мінрегіону від 15.08.2017 № 204 експертна організація вноситься до переліку експертних організацій, що відповідають критеріям та можуть проводити експертизу проектів будівництва.

Водночас виключення експертної організації з переліку організацій, що мають відповідати критеріям наказу Мінрегіону від 15.08.2017 № 204 не може бути підставою для визнання наданих раніше експертних звітів та оцінок проектної документації недійсними.

Тому сам факт подальшого виключення ТОВ «ЕК «Основа» з переліку експертних організацій не свідчить про неналежне виконання відповідачем робіт та не може автоматично ставити під сумнів чинність і достовірність раніше наданого позитивного експертного звіту.

Позитивний експертний звіт ТОВ «ЕК «Основа» № 1413-ЕК-25 від 30.12.2024 на даний момент зберігає свою чинність, він не є визнаним недійсним або відкликаним експертною організацією або центральним органом виконавчої влади у сфері здійснення контролю за будівельною діяльністю.

Європейський суд з прав людини у рішенні в справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод (рішення Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України).

У відповідності до пункту 4 частини 2 статті 129 Конституції України основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.

Згідно із ч. 2-3 ст. 13 ГПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Поняття і види доказів викладені у статті 73 ГПК України, згідно якої доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів (ст. 74 ГПК України).

Згідно з ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Частиною 1 статті 77 ГПК України передбачено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

У відповідності до ст. 78 ГПК України, достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 79 ГПК України).

Відповідно до ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З огляду на вищевказане, та те, що позивач не довів належними та допустимими доказами фату неналежного виконання відповідачем умов Договору №704-24 на виконання проектних робіт від 01.11.2024, обрав неналежний та нефективний спосіб захисту, позовні вимоги підлягають задоволенню.

На підставі статті 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір за розгляд справи у суді першої інстанції покладається на позивача.

Щодо витрат позивача на професійну правову допомогу суд зазначає наступне.

Згідно зі ст.15 ГПК України, суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (ст.16 ГПК України).

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п.12 ч.3 ст.2 ГПК України).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:

1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (стаття 124 ГПК України);

2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 126 ГПК України): - подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; - зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу;

3) розподіл судових витрат (стаття 129 ГПК України).

Згідно зі статтею 123 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до частин 1, 2 статті 126 ГПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Разом з тим, розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (ч.8 ст.129 ГПК України).

Водночас за змістом частини 4 статті 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч.5 ст.126 ГПК України).

У розумінні положень частини 5 статті 126 ГПК України, зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Зокрема, відповідно до частини 5 статті 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Таким чином, зважаючи на наведені положення законодавства, у разі недотримання вимог частини 4 статті 126 ГПК України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони.

При цьому, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (частини 5-6 статті 126 ГПК України).

Крім того слід зазначити, що відповідно до правової позиції, викладеної у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19, за змістом п.1 ч.2 ст.126, ч.8 ст.129 ГПК України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою. Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (п.1 ч.2 ст.126 ГПК України).

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції до справи надано копію договору №26/01-26 про надання правничої допомоги від 26.01.2026 року; копію, рахунок №1 від 06.04.2026р., Акт №2 передачі-прийняття наданої правничої допомоги від 06.04.2026 року.

Так судом встановлено, що 26 січня 2026 року між Адвокатським об`єднанням "Скорпіон" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Компанія Енерго-Буд" укладено Договір №26/01-26 про надання правничої допомоги.

Пунктом 1.1 Договору сторони передбачили, що АО зобов`язується надати Товариству правничу допомогу у справах №906/1677/25, №906/1679/25, 906/16/26, 906/17/26 за позовом Комунального підприємства "Житомиртеплокомуненерго" Житомирської міської ради до Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія Енерго-Буд" протягом дії договору, а Товариство зобов`язується оплатити її вартість (п.1.2).

Перелік робіт та їх вартість визначається сторонами у додатках до цього договору або додатковій угоді.

Пунктом 3.1. Договору сторони узгодили, що вартість правничої допомоги складається з гонорару та фактичних (інших) витрат, понесених, або які підлягають понесенню Адвокатом на виконання умов цього договору.

Відповідно до п.9.1 цей Договір дії до 26 січня 2027 року.

В Додатку № 1 до договору сторони узгодили гонорар та фактичні витрати, які підлягають сплаті клієнтом.

В Акті №2 передачі-прийняття наданої правничої допомоги від 06.04.2026 року (п.6) сторони визнали та підтверджують, що забов`язання за договором №26/01-26 від 26.01.2026 року в частині надання правничої допомоги у справі №906/1679/25 Адвокатом виконані належним чином та у повному обсязі.

При цьому у п.8 Акту сторони погодили, що вартість наданої правничої допомоги становить 40 000 грн. 00 коп., яка сплачена в строки, встановлені у рахунку.

Законом України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" передбачено, що формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту визначає гонорар. Так, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст.30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").

Адвокатський гонорар може існувати в двох формах: фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення. Так, при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки підставою для виплати гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв.

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини (п.28 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц; п.19 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 у справі №910/12876/19).

Визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити з встановленого у договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами ст.30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" (правова позиція Верховного Суду, викладена в постановах від 13.08.2019 у справі №908/1654/18, від 12.09.2019 у справі №910/9784/18 та від 19.11.2019 у справі №5023/5587/12).

У постанові від 16.11.2022 у справі №922/1964/21 Велика Палата Верховного Суду зауважила, що неврахування судом умов договору про надання правової допомоги щодо порядку обчислення гонорару не відповідає принципу свободи договору, закріпленому у ст.627 ЦК України.

У постанові від 20.11.2020 Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у справі №910/13071/19 звернуто увагу на те, що втручання суду у договірні відносини між адвокатом та його клієнтом у частині визначення розміру гонорару або зменшення розміру стягнення такого гонорару з відповідної сторони на підставі положень ч.4 ст.126 ГПК України можливе лише за умови обґрунтованості та наявності доказів на підтвердження невідповідності таких витрат фактично наданим послугам. В іншому випадку, таке втручання суперечитиме принципу свободи договору, закріпленому в положеннях статті 627 ЦК України, принципу "pacta sunt servanda" та принципу захисту права працівника або іншої особи на оплату та своєчасність оплати за виконану працю, закріпленому у статті 43 Конституції України.

Чинним процесуальним законодавством не передбачено обов`язку сторони, яка заявляє клопотання про відшкодування витрат на правничу допомогу, доводити обґрунтованість їх ринкової вартості.

У даній справі вартість правових послуг, що надаються замовнику встановлена сторонами договору у фіксованому розмірі, який не залежить від обсягу послуг та витраченого представником позивача часу, а отже розмір таких витрат є визначеним.

При цьому суд зазначає, що відповідач у відзивах на позов зазначив, що він очікує понести витрати з оплати вартості професійної правничої допомоги у господарському суду першої інстанції при вирішення справи №906/1679/25 у розмірі 20 000 грн. 00 коп..

В той же час у Заяві про стягнення витрат з оплати вартості професійної правничої допомоги, поданої до закінчення судових дебатів, представник відповідача просив стягнути з позивача 40 000 грн. 00 коп. таких витрат.

З цього приводу суд зазначає, що ч.6 статті 129 ГПК України передбачено якщо сума судових витрат, заявлена до відшкодування, істотно перевищує суму, заявлену в попередньому (орієнтовному) розрахунку, суд може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні судових витрат в частині такого перевищення, крім випадків, якщо сторона доведе, що не могла передбачити такі витрати на час подання попереднього (орієнтовного) розрахунку.

Слід відмітити, що в Додатку №1 до Договору №26/01-26 від 26.01.2026 року про надання правничої допомоги сторони визначили, що вартість такої допомоги складає 40 000 грн. 00 коп..

Таким чином станом на момент подання відзивів на позов (04.02. та 25.02.2026) відповідач міг передбачити такі витрати, однак заявив їх у розмірі 20 000 грн. 00 коп.. З огляду на вищевказане суд доходить висновку, що заявлені витрати відповідача на професійну правову допомогу у розмірі 40 000 грн. 00 коп. істотно перевищують суму, заявлену в попередньому (орієнтовному) розрахунку, а відтак відмовляє відповідачу у відшкодуванні судових витрат в частині такого перевищення, а саме у розмірі 20 000 гривень.

В той же час суд зазначає, що витрати відповідача на професійну правову допомогу у розмірі 20 000 грн. 00 коп. є пов`язаними з розглядом справи, розмір таких витрат є обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову.

При цьому позивач не довів не співмірності витрат відповідача на оплату професійної правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до частини 4 статті 129 ГПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:

1) у разі задоволення позову - на відповідача;

2) у разі відмови в позові - на позивача;

3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З огляду на встановлені судом обставини у системному взаємозв`язку з правовими положеннями ГПК України та Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", оцінивши подані відповідачем докази у підтвердження понесених ним витрат, виходячи з критеріїв реальності та розумності таких витрат, їх обґрунтованості та пропорційності, враховуючи принципи диспозитивності та змагальності, суд дійшов висновку про те, що сума відшкодування витрат відповідача на професійну правничу допомогу, пов`язана з розглядом справи у суді першої інстанції в розмірі 20 000 грн. 00 коп. є співмірною, і, відповідно, покладається на позивача.

Керуючись статтями 129, 232, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Відмовити Комунальному підприємству "Житомиртеплокомуненерго" Житомирської міської ради у задоволенні позову.

2. Судові витрати у справі покласти на позивача - Комунальне підприємство "Житомиртеплокомуненерго" Житомирської міської ради.

3. Стягнути з Комунального підприємства "Житомиртеплокомуненерго" Житомирської міської ради (10014, м. Житомир, вул. Київська, буд.48, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія Енерго-Буд" (33013, м. Рівне, вул. Князя Володимира, буд.82А, ) 20 000 грн. 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу.

4. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до Північно-західного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення підписано 22 квітня 2026 року.

Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі, що розглядається: http://rv.arbitr.gov.ua.

Суддя Марач В.В.