СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

23 квітня 2026 року м. Харків Справа № 922/2470/25

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Тарасова І.В., суддя Білоусова Я.О., суддя Лакіза В.В.,

за участі секретаря судового засідання Андерс О.К.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу (вх.№277Х/2) Харківської обласної прокуратури на рішення Господарського суду Харківської області від 13.01.2026 у справі №922/2470/25 (повний текст рішення складено та підписано 23.01.2026 суддею Кухар Н.М. у приміщенні Господарського суду Харківської області)

за позовом керівника Новобаварської окружної прокуратури міста Харкова (м.Харків) в інтересах держави, в особі:

1)Харківської міської ради, м.Харків;

2)Департаменту будівництва та шляхового господарства Харківської міської ради, м.Харків;

3)Північно-східного офісу Держаудитслужби, м.Харків;

до 1) Товариства з обмеженою відповідальністю «Золотий Стандарт К», м.Харків;

2) Комунального підприємства «Жовтневе трамвайне депо», м.Харків,

про визнання недійсними додаткових угод до договору та стягнення 76865,96 грн,-

ВСТАНОВИВ:

Керівник Новобаварської окружної прокуратури міста Харкова звернувся до Господарського суду Харківської області з позовною заявою в інтересах держави, в особі Харківської міської ради, Департаменту будівництва та шляхового господарства Харківської міської ради, Північно-східного офісу Держаудитслужби, до Товариства з обмеженою відповідальністю «Золотий Стандарт К» та Комунального підприємства «Жовтневе трамвайне депо», в якій просив суд визнати недійсними додаткові угоди №3 від 02.08.2023, №4 від 16.08.2023, №5 від 31.08.2023, №6 від 20.09.2023, №7 від 12.10.2023 до договору про закупівлю №16/23 від 16.06.2023; стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Золотий Стандарт К» на користь Харківської міської ради кошти у сумі 76865,96 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що, укладаючи вищевказані додаткові угоди, сторони порушили ст.41 Закону України «Про публічні закупівлі», підпункт 2 пункт 19 постанови Кабінету Міністрів України №1178 від 12.10.2022 (з наступними змінами та доповненнями) «Про затвердження особливостей здійснення публічних закупівель товарів, робіт і послуг для замовників, передбачених Законом України «Про публічні закупівлі», на період дії правового режиму воєнного стану в Україні та протягом 90 днів з дня його припинення або скасування», оскільки не підтвердили коливання ціни на бензин А-95 та дизельне пальне на ринку.

Рішенням Господарського суду Харківської області від 13.01.2026 у справі №922/2470/25 у позові відмовлено повністю.

Судове рішення мотивоване тим, що спір за позовом прокурора у справі №922/2470/25 повинен вирішуватися саме відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №1178, у редакції, чинній на момент виникнення та існування даних правовідносин. Щодо можливості збільшення ціни предмету закупівлі більше ніж на 10% від первісної ціни договору, з урахуванням постанови Кабінету Міністрів України №1178, суд зазначив, що зміна ціни договору за кожною оспорюваною додатковою угодою було не більше, ніж відсоток коливання такої ціни на ринку у бік збільшення, який був у межах від +1,12% до +5,98% для бензину та +1,85% до +6,33% від попередньої ціни, а загальний відсоток збільшення ціни від ціни за додатковою угодою №2 від 12.07.2023 до договору про закупівлю товару №16/23 від 16.06.2023 (що викликане з 01.07.2023 поверненням ставки оподаткування ПДВ операцій з постачання на митній території України та ввезення на митну територію України бензинів моторних, важких дистилятів, скрапленого газу, біодизелю, палива моторного альтернативного до 20%, та акцизу на бензин - до 213 євро за тисячу літрів) становив лише: для бензину А-95 - 12,78%, а для дизельного палива - 15,61%. Тобто, навіть з урахуванням внесених змін до постанови Кабінету міністрів України 1178 після 04.09.2025 (але такі зміни не можуть мати зворотньої дії), загальне збільшення первісної ціни договору про закупівлю товару №16/23 від 16.06.2023 не суперечить вимогам цього нормативно-правового акту в сфері регулювання публічних закупівель під час дії в Україні воєнного стану. Сторонами оспорюваних правочинів в межах справи №922/2470/25 є два підприємства: замовник - КП «Жовтневе трамвайне депо» (комерційне комунальне підприємство, яке утримається внаслідок доходу від самостійного здійснення господарської діяльності) та постачальник - ТОВ «Золотий Стандарт К». Відповідно до пункту 2.7 договору №16/23, джерело фінансування, за яке здійснюється закупівля товару покупцем, є власні кошти підприємства, тобто дана закупівля здійснювалася за рахунок власних оборотних коштів комерційного комунального підприємства, отриманих від здійснення комерційної господарської діяльності відповідно до свого статуту. Прокурором у позовній заяві не стверджується, що закупівля товару - бензину марки А-92 та дизельного палива за цим договором, фінансувалася за рахунок коштів місцевого бюджету Харківської міської ради, та/або, що таке фінансування здійснювалася через Департамент будівництва та шляхового господарства. Жодного доказу на підтвердження обставини, що закупівля пального за цим договором здійснювалася за кошти місцевого бюджету, прокурором до позову не долучено. Господарським судом встановлено, що ні Харківська міська рада, ні Департамент будівництва та шляхового господарства Харківської міської ради, тим більш Північно-східний офіс Держаудитслужби, в інтересах яких звертається прокурор із відповідним позовом, не були та не є сторонами оспорюваних правочинів - додаткових угод до договору №16/23 від 16.06.2023. Водночас, прокурор вимагає стягнути такі кошти саме на користь Харківської міської ради, яка не була стороною оспорюваних правочинів, але визначена прокурором саме позивачем у цій справі, а суд, ураховуючи принцип диспозитивності, закладений у ст.14 Господарського процесуального кодексу України, не може самостійно змінювати предмет позовних вимог та сторін за такими вимогами. Тобто, позов про визнання недійсними відповідних правочинів, наслідком чого є обов`язкове застосування принципу двосторонньої реституції, у даному випадку міг бути поданий виключно в інтересах комунального підприємства, що прямо заборонено абзацом 3 частини 3 ст.23 Закону України «Про прокуратуру» №1697-VII від 14.10.2014. Також, господарський суд дійшов висновку, що довідки Харківської ТПП, є належним та допустимим доказом в обґрунтування укладання додаткових угод щодо зміни істотних умов, оскільки містять усю необхідну інформацію про коливання ціни на ринку. Щодо визначення прокурором в якості позивачів за даним позовом - Харківської міської ради та Департаменту будівництва та шляхового господарства Харківської міської ради, господарський суд зазначив, що згідно з положеннями Статуту КП «Жовтневе трамвайне депо» Харківської міської ради є комерційним підприємством, створеним з метою отримання прибутку та діє на принципах повного господарського розрахунку, тобто Харківська міська рада не здійснює утримання комунального підприємства за рахунок коштів місцевого бюджету та не має права втручатися в оперативну господарську діяльність підприємства. Відповідно до пункту 2.7 договору №16/23 джерело фінансування, за яке здійснюється закупівля товару покупцем, є власні кошти підприємства. Прокурором у позовній заяві не стверджується, що закупівля товару - бензину марки А-92 та дизельного палива за цим договором, фінансувалася за рахунок коштів місцевого бюджету Харківської міської ради, та/або, що таке фінансування здійснювалася через Департамент будівництва та шляхового господарства Харківської міської ради. Отже, комунальне підприємство - КП «Жовтневе трамвайне депо», здійснюючи свої повноваження відносно грошового прибутку, отриманого від комерційної господарської діяльності, а саме - володіння (облікування їх на власних банківських рахунках), користування та розпорядження своїм майном (самостійне здійснення видатків на сплату податків, мит та інших розрахунків з бюджетом, закупівлю товарів, речей та послуг, виплати заробітної плати та інше), та без будь-якого втручання з боку уповноваженого органу місцевого самоврядування, фактично здійснює свої повноваження, як власник цих грошових коштів, відповідно до вимог частини 1 ст.317 Цивільного кодексу України. Таким чином, твердження прокурора про те, що закупівля за цим договором здійснювалася за рахунок коштів, які належать до бюджету Харківської міської ради, господарський суд визнав безпідставними, та такими, що не ґрунтуються на нормах Цивільного кодексу України та суперечать нормам Бюджетного кодексу України. Також безпідставним визнано посилання прокурора на норми Закону України №183-VIII від 11.02.2015 «Про відкритість використання публічних коштів», оскільки прокурором помилково ототожнені два поняття «публічні кошти» та «бюджетні кошти». Отже, КП «Жовтневе трамвайне депо», як комерційне комунальне підприємство у правовідносинах з ТОВ «Золотий Стандарт К», не є будь-яким отримувачем бюджетних коштів, оскільки придбання пального для власних потреб, визначеного предметом договору №16/23, відбувалося за рахунок власних коштів, а не внаслідок асигнування з коштів місцевого бюджету, а Харківська міська рада та його виконавчий орган (Департамент будівництва та шляхового господарства) у даному випадку не є розпорядниками бюджетних коштів вищого рівня відносно КП «Жовтневе трамвайне депо» та не наділені повноваженнями щодо контролю їх використання, як це передбачене ст.22, 26 Бюджетного кодексу України. Господарським судом встановлено, що будь-яке можливе порушення інтересів територіальної громади в особі Харківської міської ради чи його виконавчого органу - Департаменту будівництва та шляхового господарства Харківської міської ради, під час укладання та виконання безпосередньо цього договору №16/23 - відсутнє. Ураховуючи викладене, господарський суд дійшов висновку про те, що прокурором при зверненні до суду з вимогами про визнання додаткових угод недійсними не доведено наявність тих обставин, з якими закон пов`язує визнання їх недійсними, а також не доведено витрачання бюджетних коштів та порушення інтересів держави, у зв`язку з чим, суд першої інстанції не вбачав підстав для визнання недійсними додаткових угод №3 від 02.08.2023; №4 від 16.08.2023; №5 від 31.08.2023; №6 від 20.09.2023; №7 від 12.10.2023 до договору про закупівлю №16/23 від 16.06.2023, відповідно, відсутні підстави для задоволення позову в цій частині. Позовні вимоги щодо стягнення з 1-го відповідача коштів у сумі 76865,96 грн також не підлягають задоволенню, оскільки є похідними від основних вимог щодо визнання додаткових угод недійсними, у задоволенні яких судом відмовлено.

Харківська обласна прокуратура не погодилась з зазначеним рішенням та подала до Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, неповне з`ясування судом обставин справи, просить рішення Господарського суду Харківської області від 13.01.2026 у справі №922/2470/25 скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі; судові витрати відшкодувати на користь Харківської обласної прокуратури за рахунок відповідачів.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги, зокрема, щодо ефективності обраного прокурором способу захисту прав та порушення економічних інтересів держави зазначає, що замовниками у розумінні Закону України «Про публічні закупівлі» є суб`єкти, які створені державою або територіальною громадою для забезпечення потреб суспільства. Засновником та власником майна підприємства є Харківська міська територіальна громада. КП «Жовтневе трамвайне депо» є підприємством, яке забезпечує потреби територіальної громади, є одержувачем бюджетних коштів та належить органу місцевого самоврядування, тому КП «Жовтневе трамвайне депо» є замовником у розумінні Закону України «Про публічні закупівлі». Отже, комунальні підприємства створені органом місцевого самоврядування на основі комунального майна та здійснюють свою діяльність від імені територіальної громади, а всі прибутки, які отримано комунальними підприємствами від своєї діяльності є власністю територіальної громади, тобто є бюджетними коштами. Прокурор вважає, що кошти, якими оплачено поставлений за договором товар, незалежно від того, чи фінансування здійснювалося напряму з бюджету, чи з рахунків комунального підприємства є власністю територіальної громади. У свою чергу порушення законодавства про публічні закупівлі при укладенні додаткових угод про збільшення ціни товару після укладення договору про закупівлю, не сприяє раціональному та ефективному використанню бюджетних коштів і створює загрозу порушення інтересів держави.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 17.02.2026 витребувано у Господарського суду Харківської області матеріали справи №922/2470/25 та ухвалено надіслати їх до Східного апеляційного господарського суду. Відкладено вирішення питань, пов`язаних з рухом апеляційної скарги, до надходження матеріалів справи №922/2470/25.

19.02.2026 матеріали справи надійшли до Східного апеляційного господарського суду.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 24.02.2026 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Харківської обласної прокуратури на рішення Господарського суду Харківської області від 13.01.2026 у справі №922/2470/25. Розгляд скарги призначено на 12.03.2026 о 14:00 годині у приміщенні Східного апеляційного господарського суду. Встановлено сторонам строк до 09.03.2026 для подання відзиву на апеляційну скаргу з доказами надсилання копії відзиву сторонам у справі. Встановлено сторонам строк до 09.03.2026 для подання заяв, клопотань тощо, з доказами їх надсилання іншим учасникам справи.

05.03.2026 від ТОВ «Золотий стандарт К» через підсистему «Електронний суд» надійшов відзив (вх.№2635, 2636) на апеляційну скаргу, в якому просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги, рішення господарського суду залишити без змін.

10.03.2026 КП «Жовтневе трамвайне депо» через підсистему «Електронний суд» подало відзив (вх.№2894) на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Харківської області від 13.01.2026 у справі №922/2470/25 - без змін.

У судовому засіданні 12.03.2026 прокурор вимоги апеляційної скарги підтримала у повному обсязі та просила суд задовольнити апеляційну скаргу.

Представники першого та другого відповідачів проти вимог апеляційної скарги заперечували з підстав, зазначених у відзиві на апеляційну скаргу. Просили суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення господарського суду без змін.

Інші представники сторін у судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 12.03.2026 повідомлено учасників справи про оголошення перерви у судовому засіданні до 09.04.2026 о 12:30 год. Засідання відбудеться у приміщенні Східного апеляційного господарського суду.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 13.04.2026 повідомлено учасників справи, що судове засідання з розгляду апеляційної скарги Харківської обласної прокуратури на рішення Господарського суду Харківської області від 13.01.2026 у справі №922/2470/25 відбудеться 23.04.2026 о 12:30 год. у приміщенні Східного апеляційного господарського суду.

20.04.2026 через підсистему «Електронний суд» від ТОВ «Золотий стандарт К» до суду надійшло клопотання (вх.№4429) про зупинення розгляду справи, в якому просить суд вирішити питання щодо зупинення даної справи до ухвалення рішення палати для розгляду справ щодо земельних відносин та права власності Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у справі №922/2848/24. Клопотання мотивоване тим, що справи №922/2848/24 та №922/2470/25 є подібними, як за складом сторін, так і за наявними у цьому спорі правовідносинами, а також обґрунтуванням прокурора, які були зазначені ним, як підстава для визнання недійсними додаткових угод, що розглядаються у межах справи №922/2470/25. Відтак, ухвалені висновки палати для розгляду справ щодо земельних відносин та права власності Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у справі №922/2848/24 можуть напряму вплинути і на судове рішення у справі №922/2470/25.

23.04.2026 від представника КП «Жовтневе трамвайне депо» через підсистему «Електронний суд» надійшло клопотання (вх.№4554), в якому просить провести судове засідання 23.04.2026 за відсутності представника підприємства у зв`язку з зайнятістю адвоката Виноградова В.О. в іншому судовому засіданні, а також зазначає, що підтримує заявлене представником ТОВ «Золотий стандарт К» клопотання про зупинення провадження у справі та просить його задовольнити.

Після перерви у судовому засіданні 23.04.2026 представник ТОВ «Золотий стандарт К» підтримав заявлене клопотання про зупинення провадження у справі та просив суд задовольнити вказане клопотання.

Прокурор проти задоволення клопотання про зупинення провадження у справі заперечувала.

Представник КП «Жовтневе трамвайне депо» у судове засідання не з`явився, подав клопотання про розгляд справи без його участі, в якому зазначив, що підтримує заявлене клопотання про зупинення провадження у даній справі.

Інші представники сторін у судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Колегія суддів, розглянувши подане ТОВ «Золотий стандарт К» до суду клопотання про зупинення розгляду справи, дослідивши матеріали справи, дійшла висновку про необхідність зупинення провадження у даній справі, виходячи з такого.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 17.03.2026 справу №922/2848/24 разом із касаційною скаргою заступника керівника Харківської обласної прокуратури на рішення Господарського суду Харківської області від 21.10.2024 та постанову Східного апеляційного господарського суду від 23.01.2025 передано на розгляд палати для розгляду справ щодо земельних відносин та права власності Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду у складі судової палати для розгляду справ щодо земельних відносин та права власності Касаційного господарського суду від 09.04.2026 прийнято на розгляд судової палати для розгляду справ щодо земельних відносин та права власності Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду справу №922/2848/24 за касаційною скаргою заступника керівника Харківської обласної прокуратури на рішення Господарського суду Харківської області від 21.10.2024 та постанову Східного апеляційного господарського суду від 23.01.2025. Призначено розгляд касаційної скарги на 21.05.2026 о 10:30 у приміщенні Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду.

Підстави для передачі справи №922/2848/24 на розгляд палати з розгляду справ щодо земельних відносин та права власності Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду сформульовано судом касаційної інстанції таким чином.

Колегія суддів, яка у касаційному порядку переглядає судові рішення у справі №922/2848/24, не погоджується із висновком, викладеним у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 12.03.2025 у справі №924/524/24, від 10.09.2025 у справі №910/6131/24, від 04.02.2026 у справі №922/1328/24, від 18.02.2026 у справі №913/95/25, тому з метою відступу (шляхом уточнення) від такого висновку та задля формування єдиної правозастосовчої практики щодо застосування приписів статті 23 Закону України «Про прокуратуру», статей 1, 2 Закону України «Про публічні закупівлі», статті 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» у подібних правовідносинах вважає за необхідне передати справу №922/2848/24 на розгляд судової палати для розгляду справ щодо земельних відносин та права власності Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, оскільки зазначені постанови, від висновків у яких пропонує відступити колегія суддів у такому складі: Чумак Ю.Я. - головуючий, Дроботова Т.Б., Багай Н.О., ухвалені колегією суддів у такому складі: Зуєв В.А. - головуючий, Берднік І. С., Міщенко І. С.), які входять до складу судової палати для розгляду справ щодо земельних відносин та права власності.

Майно комунального унітарного підприємства перебуває у комунальній власності і закріплюється за такими підприємствами на праві господарського відання (комунальне комерційне підприємство) або на праві оперативного управління (комунальне некомерційне підприємство) (частина 3 статті 78 Господарського кодексу України, чинного на час виникнення спірних правовідносин).

Згідно із частиною 1 статті 136 Господарського кодексу України право господарського відання є речовим правом суб`єкта підприємництва, який володіє, користується і розпоряджається майном, закріпленим за ним власником (уповноваженим ним органом), з обмеженням правомочності розпорядження щодо окремих видів майна за згодою власника у випадках, передбачених цим Кодексом та іншими законами.

Відповідно до статті 143 Конституції України територіальні громади села, селища, міста безпосередньо або через утворені ними органи місцевого самоврядування управляють майном, що є в комунальній власності.

Частиною 2 статті 327 Цивільного кодексу України визначено, що управління майном, що є у комунальній власності, здійснюють безпосередньо територіальна громада та утворені нею органи місцевого самоврядування.

Разом із цим, пунктом 29 частини 1 статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в України» передбачено, що виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання встановлення для юридичних осіб, що належать до комунальної власності відповідних територіальних громад, розміру частки прибутку, яка підлягає зарахуванню до місцевого бюджету.

Крім того, згідно зі статтею 29 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать, зокрема, власні (самоврядні) повноваження стосовно управління в межах, визначених радою, майном, що належить до комунальної власності відповідних територіальних громад, а також встановлення порядку та здійснення контролю за використанням прибутків юридичних осіб комунальної власності відповідних територіальних громад.

При цьому пунктом 35 частини 1 статті 64, пунктом 12 частини 1 статті 64-1, пунктом 16 частини 1 статті 66 Бюджетного кодексу України до доходів загального фонду бюджетів сільських, селищних, міських територіальних громад належить: частина чистого прибутку (доходу) комунальних унітарних підприємств та їх об`єднань, що вилучається до бюджету, у порядку, визначеному відповідними місцевими радами; до доходів загального фонду районних бюджетів належить: частина чистого прибутку (доходу) комунальних унітарних підприємств та їх об`єднань, що вилучається до бюджету, у порядку, визначеному районними радами; до доходів загального фонду бюджету Автономної Республіки Крим та обласних бюджетів належить: частина чистого прибутку (доходу) комунальних унітарних підприємств та їх об`єднань, що вилучається до бюджету, у порядку, визначеному Верховною Радою Автономної Республіки Крим та обласними радами.

Разом із тим, відповідно до частини 3 статті 19 Бюджетного кодексу України учасниками бюджетного процесу є органи, установи та посадові особи, наділені бюджетними повноваженнями (правами та обов`язками з управління бюджетними коштами).

Згідно з частиною 1 та пунктом 3 частини 2 статті 22 Бюджетного кодексу України за обсягом наданих повноважень розпорядники бюджетних коштів поділяються на головних розпорядників бюджетних коштів та розпорядників бюджетних коштів нижчого рівня. Головними розпорядниками бюджетних коштів за бюджетними призначеннями, визначеними рішеннями про місцеві бюджети, можуть бути місцеві державні адміністрації, виконавчі органи та апарати місцевих рад (секретаріат Київської міської ради), структурні підрозділи місцевих державних адміністрацій, виконавчих органів місцевих рад в особі їх керівників.

Розпорядник бюджетних коштів - бюджетна установа в особі її керівника, уповноважена на отримання бюджетних асигнувань, взяття бюджетних зобов`язань, довгострокових зобов`язань за енергосервісом, довгострокових зобов`язань у рамках державно-приватного партнерства, середньострокових зобов`язань у сфері охорони здоров`я та здійснення витрат бюджету (пункт 45 частини 1 статті 2 Бюджетного кодексу України).

Головні розпорядники коштів місцевих бюджетів визначаються рішенням про місцевий бюджет відповідно до пунктів 2 і 3 частини 2 цієї статті (частина 4 статті 22 Бюджетного кодексу України).

Відповідно до пункту 7 частини 5 статті 22 Бюджетного кодексу України головний розпорядник бюджетних коштів здійснює управління бюджетними коштами у межах встановлених йому бюджетних повноважень, забезпечуючи ефективне, результативне і цільове використання бюджетних коштів, організацію та координацію роботи розпорядників бюджетних коштів нижчого рівня та одержувачів бюджетних коштів у бюджетному процесі.

Згідно з частиною 3 статті 26 Бюджетного кодексу України розпорядники бюджетних коштів в особі їх керівників організовують внутрішній контроль і внутрішній аудит та забезпечують їх здійснення у своїх установах і на підприємствах, в установах та організаціях, що належать до сфери управління таких розпорядників бюджетних коштів.

Проте у цій справі КП «Харківводоканал» не є ані розпорядником, ані одержувачем бюджетних коштів, оскільки джерело фінансування зазначеної процедури закупівлі - кошти від господарської діяльності підприємства, що підтверджується також пунктом 4.2 договору, у якому зазначено, що «Джерело фінансування - власний бюджет (кошти від господарської діяльності підприємства)», та повідомленням про намір укласти договір про закупівлю №UA-2023-05-17-005675-a, у якому також зазначено, що «Джерело фінансування закупівлі - власний бюджет (кошти від господарської діяльності підприємства)».

Позивач не довів, що витрати за договором від 16.06.2023 №43/6-ПЦ/23 спрямовані на виконання бюджетної програми.

Статутом КП «Харківводоканал» встановлено статус коштів, отриманих останнім за результатами своєї господарської діяльності, як власність КП «Харківводоканал», тому останній самостійно розпоряджається цими коштами. Наведене узгоджується із положеннями законодавства України, зокрема, Господарським кодексом України, чинним на час виникнення спірних правовідносин, Бюджетним кодексом України.

Колегія суддів звертає увагу, що Верховний Суд неодноразово формував висновки про те, що комунальні комерційні підприємства є самостійними суб`єктами господарювання, мають свій відокремлений баланс, власні обігові кошти і не відповідають за зобов`язаннями ради, так само як і рада за зобов`язаннями створених нею комунальних підприємств, а прокурор, в свою чергу, позбавлений права представляти в суді інтереси комунальних підприємств.

Так, зокрема, у постанові від 05.03.2024 у справі №910/5591/23 Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду, з урахуванням наведених законодавчих норм, дійшов висновку, що: «в силу вимог чинного законодавства (статті 43 та пункту 1.3 Положення про Інтернат Департамент у спірних правовідносинах може здійснювати управління бюджетними коштами однак не наділений повноваженнями щодо визначення основного розподілення бюджетних коштів та контролю їх використання.

Таким чином, суди першої та апеляційної інстанції за встановлених фактичних обставин (відсутності у Департаменту статусу чи окремих делегованих функцій суб`єкта владних повноважень) дійшли обґрунтованого висновку про відсутність у визначеного Прокурором органу, уповноваженого на здійснення відповідних функцій держави у спірних правовідносинах (Департаменту) повноважень у відносинах, на відновлення яких спрямовано позов.

Зазначене у сукупності свідчить про неналежне підтвердження прокурором підстав для представництва інтересів держави у цій справі в порядку, передбаченому статтями 53, 54 Господарського процесуального кодексу України та статтею 23 Закону №1697-VII».

У постанові від 25.11.2021 у справі №917/269/21 Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду виснував: «рада не є стороною договору, додаткових угод до цього договору, а позовні вимоги прокурора спрямовані на стягнення безпідставно збережених коштів саме на користь КП «Полтава-сервіс», як самостійного суб`єкта господарювання, а не на користь Полтавської міської ради. Колегія суддів касаційної інстанції погоджується з висновками судів попередніх інстанцій, що наведене свідчить про те, що прокурором визначено порушення прав саме комунального підприємства як суб`єкта господарювання, а не безпосередньо територіальної громади в особі органу місцевого самоврядування».

У постанові від 02.09.2022 у справі №910/117/22 Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду виклав таку правову позицію:

«Рада як засновник підприємства не несе відповідальності за його зобов`язаннями.

Отже, раду помилково визначено прокурором як орган, який здійснює управління у спірних відносинах, оскільки право засновника звертатися до господарського суду в інтересах заснованого підприємства законом не передбачено».

У постанові від 01.12.2021 у справі №922/2394/20 Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду дійшов висновку, що: «комерційні комунальні підприємства за своїми зобов`язаннями відповідають самостійно. Враховуючи положення статуту та наведених норм Господарського кодексу України, Управління є комунальним комерційним підприємством, оскільки метою його діяльності є отримання прибутку, а майно було закріплено за ним міською радою (засновником) на праві господарського віддання. Отже, субсидіарна відповідальність органу місцевого самоврядування за зобов`язаннями комунальних комерційних підприємств не настає, крім випадку, якщо буде доведено, що комунальне комерційне підприємство було доведено до банкрутства саме діями його засновника (учасника) - органу місцевого самоврядування (аналогічну правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 20.05.2021 у справі № 8711/3297/17)».

У постанові від 09.08.2023 у справі №911/272/22 Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду виснував:

«Та обставина, що прокурором визначено Київську обласну раду як особу в інтересах якої здійснюється представництво інтересів держави, не підтверджує наявність підстав для представництва прокурором інтересів держави у цій справі. Рада є особою, уповноваженою на вжиття заходів представницького характеру щодо захисту інтересів територіальної громади, інтереси якої є складовою інтересів держави, пов`язаних із законним та ефективним витрачанням коштів обласного бюджету.

Оскільки Комунальне підприємство Київської обласної ради «Кагарликтепломережа» є комерційним підприємством та діє на принципах повного господарського розрахунку, тобто не утримується за кошти місцевого бюджету, відсутнє порушення інтересів територіальної громади у цій справі».

Колегія суддів, яка у касаційному порядку переглядає судові рішення у цій справі не погоджується із висновком, викладеним у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 12.03.2025 у справі № 924/524/24, від 10.09.2025 у справі №910/6131/24, від 04.02.2026 у справі №922/1328/24, від 18.02.2026 у справі №913/95/25, а тому з метою відступу від такого висновку шляхом уточнення, а саме, виключення з висновку речення: «При цьому джерело походження таких коштів (державний або місцевий бюджет, власні надходження підприємства чи інші фінансові ресурси) не є визначальним, оскільки обов`язок нагляду (контролю) за фінансово-господарською діяльністю юридичної особи покладено на її власника незалежно від джерел фінансування», та задля формування єдиної правозастосовчої практики щодо застосування положень частини 3 статті 78 Господарського кодексу України, частини 1 статті 136 Господарського кодексу України, частини 3 статті 26 Бюджетного кодексу України, пункту 29 частини 1 статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні у подібних правовідносинах вважає необхідним передати справу №922/2848/24 на розгляд судової палати для розгляду справ щодо земельних відносин та права власності Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду.

У справі, що розглядається №922/2470/25, в обґрунтування визначення в якості позивачів за даним позовом Харківської міської ради та Департаменту будівництва та шляхового господарства Харківської міської ради прокурор зазначає, що Харківська міська рада, є засновником відповідача-2 (КП «Жовтневе трамвайне депо»), відтак майно цього підприємства знаходиться у комунальній власності Харківської міської територіальної громади та закріплюється за підприємством на праві господарського відання. Основні фонди передаються підприємству власником на підставі відповідного договору, укладеного з Управлінням комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради.

Оскільки власником майна КП «Жовтневе трамвайне депо» є територіальна громада м.Харкова, в особі Харківської міської ради, то органом уповноваженим здійснювати функції захисту інтересів територіальної громади у зазначених правовідносинах, є Харківська міська рада, прокурор вважає, що і усі грошові кошти, які обліковуються на рахунках КП «Жовтневе трамвайне депо», також є власністю територіальної громади, в особі Харківської міської ради, а відтак - коштами місцевого бюджету.

Відповідно до пункту 2.3 Статуту КП «Жовтневе трамвайне депо» є юридичною особою, яка має відокремлене майно, яке передане йому на праві господарського відання, самостійний баланс, поточний рахунок, валютний і інші рахунки в установах банків, товарний знак, фірмовий бланк, печатку, кутовий штамп зі своєю назвою.

Згідно з пунктом 3.1 Статуту метою діяльності підприємства є забезпечення функціонування міського електричного транспорту та експлуатація його об`єктів для надання послуг з перевезення, задоволення потреб населення в пасажироперевезеннях, забезпечення виконання програми всіх видів ремонту рухомого складу підприємства, одержання прибутку для розвитку підприємства.

Відповідно до пункту 6.2 Статуту КП «Жовтневе трамвайне депо» підприємство самостійно розпоряджається прибутком, що залишився в його розпорядженні після сплати податків у бюджет відповідно до чинного законодавства.

Пунктом 2.7 договору №16/23 сторони погодили, що джерело фінансування, за яке здійснюється закупівля товару покупцем, є власні кошти підприємства.

У свою чергу прокурор вважає, що кошти, якими оплачено поставлений за договором товар незалежно від того, чи фінансування здійснювалося напряму з бюджету чи з рахунків комунального підприємства є власністю територіальної громади. Порушення законодавства про публічні закупівлі при укладенні додаткових угод про збільшення ціни товару після укладення договору про закупівлю, не сприяє раціональному та ефективному використанню бюджетних коштів і створює загрозу порушення інтересів держави.

Ураховуючи підстави та вимоги позову у справі №922/2470/25, які є подібними до справи №922/2848/24, колегія суддів зазначає, що висновок Верховного Суду у складі судової палати для розгляду справ щодо земельних відносин та права власності Касаційного господарського суду у справі №922/2848/24 матиме суттєве значення для вирішення спору в цій справі та для єдності судової практики у спорах з подібними правовідносинами.

Відповідно до частини 4 ст.17 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» єдність системи судоустрою забезпечується, зокрема, єдністю судової практики.

Статтею 36 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» також передбачено, що Верховний Суд є найвищим судом у системі судоустрою України, який забезпечує сталість та єдність судової практики у порядку та спосіб, визначені процесуальним законом.

Верховний Суд, серед іншого забезпечує однакове застосування норм права судами різних спеціалізацій у порядку та спосіб, визначені процесуальним законом.

Згідно з частиною 4 ст.236 Господарського процесуального кодексу України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд ураховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

За положеннями пункту 7 частини 1 ст.228 Господарського процесуального кодексу України суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадках перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (в іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду

Пунктом 11 частини 1 ст.229 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що провадження у справі зупиняється до закінчення перегляду в касаційному порядку.

З огляду на те, що висновок Верховного Суду у складі судової палати для розгляду справ щодо земельних відносин та права власності Касаційного господарського суду у справі №922/2848/24 сприятиме забезпеченню єдності судової практики, дотриманню принципу верховенства права, складовою якої є юридична визначеність, та принципу пропорційності, з урахуванням того, що постанова палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду є остаточною і виступає джерелом формування судової практики, колегія суддів вважає за необхідне задовольнити клопотання ТОВ «Золотий стандарт К» та зупинити провадження за апеляційною скаргою прокурора у справі №922/2470/25 до закінчення перегляду в касаційному порядку Верховним Судом у складі судової палати для розгляду справ щодо земельних відносин та права власності Касаційного господарського суду у справі №922/2848/24 та оприлюднення повного тексту судового рішення ухваленого за результатами такого розгляду.

Керуючись ст.234, 228 - 229 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд

УХВАЛИВ:

1.Задовольнити клопотання (вх.№4429 від 20.04.2026) Товариства з обмеженою відповідальністю «Золотий Стандарт К» про зупинення розгляду справи №922/2470/25.

2.Зупинити провадження за апеляційною скаргою Харківської обласної прокуратури на рішення Господарського суду Харківської області від 13.01.2026 у справі №922/2470/25 до закінчення розгляду Верховним Судом у складі судової палати для розгляду справ щодо земельних відносин та права власності Касаційного господарського суду у справі №922/2848/24 та оприлюднення повного тексту судового рішення, ухваленого за результатами такого розгляду.

3.Сторонам невідкладно повідомити Східний апеляційний господарський суд про результати перегляду в касаційному порядку справи №922/2848/24.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення. Порядок і строки її оскарження передбачені статтями 286-289 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя І.В. Тарасова

Суддя Я.О. Білоусова

Суддя В.В. Лакіза