УХВАЛА

м. Київ

14.04.2026Справа № 910/3385/26
Господарський суд міста Києва у складі судді Павленка Є.В., розглянувши заяву Державного некомерційного підприємства "Державний університет "Київський авіаційний інститут" 14 квітня 2026 року про вжиття заходів забезпечення позову в справі № 910/3385/26 за його позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Форсаж Клуб", за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача: Регіонального відділення Фонду державного майна України по місту Києву та Міністерства освіти і науки України, - про стягнення 3 422 970,22 грн,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2026 року Державне некомерційне підприємство "Державний університет "Київський авіаційний інститут" (далі - Інститут) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Форсаж Клуб" (далі - Товариство) 3 422 970,22 грн основної заборгованості з оплати орендних платежів за договором оренди нерухомого майна, що належить до державної власності, від 21 лютого 2006 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Пономарьовим В.Ю. та зареєстрованого в реєстрі за № 2739, та додатковим договором від 28 січня 2022 року № 2739/04, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Русанюком З.З. та зареєстрованим у реєстрі за № 199. У цьому ж позові Інститут просив залучити до участі в справі третіх осіб без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 30 березня 2026 року відкрито провадження в справі № 910/3385/26, вирішено здійснювати її розгляд за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 23 квітня 2026 року.

Цією ж ухвалою суду клопотання Інституту про залучення до участі в справі третіх осіб без самостійних вимог щодо предмета спору задоволено та залучено до участі у справі Регіональне відділення Фонду державного майна України по місту Києву (далі - Відділення) та Міністерство освіти і науки України (далі - Міністерство), як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача.

7 квітня 2026 року через систему "Електронний суд" від Відділення надійшли письмові пояснення від цієї ж дати по суті спору.

14 квітня 2026 року через систему "Електронний суд" від позивача надійшла заява про забезпечення позову від цієї ж дати. У вказаній заяві Інститут просив суд вжити заходи забезпечення позову шляхом: накладення арешту на грошові кошти, що належать відповідачу на всіх його рахунках, а також на все рухоме майно (обладнання, устаткування, меблі, інвентар тощо), яке знаходиться в будівлі (об`єкті нерухомості, що є предметом договору оренди від 21 лютого 2006 року № 2739) за адресою: місто Київ, вулиця Гарматна, 51а, у межах суми позову - 3 422 970,22 грн; заборони Товариству вчиняти дії, спрямовані на демонтаж, вивезення будь-якого обладнання (меблів, інвентарю, устаткування), з об`єкту нерухомого майна, що знаходиться за адресою: місто Київ, вулиця Гарматна, 51а.

В обґрунтування своїх вимог Інститут посилався на те, що станом на 8 квітня 2026 року відповідач не вжив жодних заходів щодо повернення орендованого майна та погашення спірної заборгованості. Натомість у позивача наявна інформація про намір відповідача демонтувати майно та невід`ємні поліпшення об`єкта оренди, що створює ризик його пошкодження. Також позивачем з відкритих джерел у мережі Інтернет була встановлена відсутність коштів на рахунках відповідача та недостатність його активів для погашення спірної заборгованості. Відсутність у власності Товариства нерухомого майна та наявність у його розпорядженні активів, варіть яких є суттєво меншою за суму боргу, додатково підтверджує ризик невиконання покладених на Товариство зобов`язань та ускладнення виконання в майбутньому рішення суду. На думку заявника, існує реальна загроза того, що невжиття вищевказаних заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист і поновлення порушених прав Інституту, утруднити чи зробити неможливим виконання рішення у цій справі.

Відповідно до статті 136 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Пунктами 1, 2 частини 1 статті 137 ГПК України встановлено, що позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу й знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною відповідачу вчиняти певні дії.

Обґрунтовуючи подану заяву, Інститут посилався на те, що невжиття заходів забезпечення позову, на його думку, суттєво ускладнить виконання рішення суду в даній справі (у разі задоволення позову).

У зв`язку з наведеним слід зазначити, що достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

При цьому, обов`язок доказування покладається на особу, яка подала заяву про забезпечення позову. Доказування повинно здійснюватися за загальними правилами відповідно до статей 73, 74, 76-79 ГПК України, які передбачають обов`язковість подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

У той же час позивачем у встановленому законом порядку не було надано суду належних доказів на підтвердження того, що невжиття вказаних ним заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити стягнення з відповідача спірної суми заборгованості. Докази на підтвердження вчинення відповідачем дій з демонтажу наявного в орендованій ним будівлі рухомого майна та внутрішніх інженерних мереж, про що зазначав позивач в обґрунтування своєї заяви, у матеріалах справи також відсутні.

У свою чергу, саме лише посилання позивача на порушення відповідачем своїх договірних зобов`язань не є достатніми підставами для задоволення відповідної заяви, оскільки такі заходи застосовуються не в залежності від наявності у відповідача заборгованості, а в залежності від наявності належних і допустимих доказів того, що невжиття відповідних заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Судом також враховано, що умовою застосування заходів забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (у тому числі грошові кошти), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду в складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 3 березня 2023 року в cправі № 905/448/22.

Однак, Інститут не надав жодних доказів на підтвердження наявності у відповідача станом на момент звернення до суду з даною заявою майна або грошових коштів на його банківських рахунках на загальну суму 3 422 970,22 грн, як і доказів на підтвердження вчинення відповідачем дій, спрямованих на відчуження такого майна або зняття коштів зі своїх рахунків саме з метою ухилення від виконання прийнятого в даній справі рішення. Більш того, сам позивач, з посиланням на отримані ним відомості з мережі Інтернет, зазначав про те, що грошові активи на відповідну суму, арешт на які, зокрема, просить накласти, у відповідача відсутні.

Суд також зазначає, що обрані заходи забезпечення позову не повинні мати наслідком повне припинення господарської діяльності суб`єкта господарювання або погіршення фінансового стану відповідача, а також третіх осіб.

Крім того, Інститут не вказав конкретного переліку майна, на яке він просить накласти арешт та щодо якого повинна бути встановлена заборона на вчинення відповідачу дій з демонтажу та вивезення.

Водночас, застосування запропонованих позивачем заходів забезпечення позову у запропонованій ним редакції може призвести до обмеження використання оборотних активів Товариства та потягнути за собою зупинення господарської діяльності останнього, та, як наслідок, можливість здійснювати розрахунки по заборгованостям з контрагентами, у тому числі з самим позивачем.

Згідно з частиною 4 статті 137 ГПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає врахування господарським судом співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу або іншим особам здійснювати певні дії.

Заходи щодо забезпечення позову можуть бути вжиті судом лише в межах предмета позову та не повинні порушувати прав інших осіб.

Під час вирішення питання про вжиття заходів щодо забезпечення позову слід враховувати, що такими заходами не повинні блокуватися господарська діяльність юридичної особи, порушуватися права осіб, що не є учасниками судового процесу, застосовуватися обмеження, не пов`язані з предметом та підставами позову.

Аналогічні правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року в справі № 381/4019/18 та в постанові Верховного Суду в складі Касаційного господарського суду від 19 січня 2021 року в справі № 902/774/20.

Предметом позову в даній справі є вимога позивача до відповідача про стягнення 3 422 970,22 грн заборгованості з оплати орендних платежів за договором оренди нерухомого майна, що належить до державної власності, від 21 лютого 2006 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Пономарьовим В.Ю. та зареєстрованого в реєстрі за № 2739, та додатковим договором від 28 січня 2022 року № 2739/04, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Русанюком З.З. та зареєстрованим у реєстрі за № 199. За вказаним правочином об`єктом оренди є виключно двоповерхова окремо розташована будівля їдальня-кафе, загальною площею 1 193,4 м2, розташована за адресою: місто Київ, вулиця Гарматна, будинок 51-А.

Водночас, вимога про витребування будь-якого рухомого та нерухомого майна у межах даного позову не заявлялась.

Докази на підтвердження приналежності майна (меблі, інвентар, устаткування), на яке просить позивач накласти арешт, саме відповідачу, у матеріалах справи відсутні й позивачем у встановленому законом порядку подані не були.

Відтак, заходи забезпечення позову, які просить вжити Інститут у своїй заяві від 14 квітня 2026 року, стосуються рухомого майна, яке не є предметом даного спору, у зв`язку з чим заборона відповідачу вчиняти дії щодо демонтажу або вивезення будь-якого обладнання з орендованого ним приміщення не має правового зв`язку з предметом спору у даній справі.

Відповідно до частини 1 статті 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Оскільки Інститут у своїй заяві про вжиття заходів забезпечення позову не навів достатніх обґрунтувань та не довів належними доказами того факту, що невжиття запропонованих заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду в разі задоволення позову, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні зазначеної заяви.

Відповідно до частини 6 статті 140 ГПК про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Зважаючи на викладене та керуючись статтями 136, 140, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви Державного некомерційного підприємства "Державний університет "Київський авіаційний інститут" 14 квітня 2026 року про вжиття заходів забезпечення позову в справі № 910/3385/26 відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в порядку, передбаченому статтями 254-257 ГПК України.

Дата підписання: 14 квітня 2026 року.

Суддя Є.В. Павленко