ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2026 рокум. ЛьвівСправа № 914/664/20

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючого судді Бонк Т.Б.,

Суддів Бойко С.М.,

Якімець Г.Г.,

секретар судового засідання Шатан Т.О.,

представники сторін:

позивача: Григорович Р.Р.,

відповідача: не з`явився,

розглянувши матеріали апеляційної скарги Управління комунальної власності департаменту економічного розвитку Львівської міської ради б/н від 20.02.2026 (вх. суду від 20.02.2026 № 01-05/494/26)

на ухвалу Господарського суду Львівської області від 10.02.2026 (повну ухвалу складено 10.02.2026, суддя Козак І.Б.) про відмову у видачі дублікату наказу

у справі № 914/664/20

за позовом: Управління комунальної власності департаменту економічного розвитку Львівської міської ради, м. Львів,

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Мімоза», м. Львів,

про: стягнення 45 206,99 грн,

ВСТАНОВИВ:

30 січня 2026 року Управління комунальної власності департаменту економічного розвитку Львівської міської ради звернулось до Господарського суду Львівської області з заявою про видачу дубліката виконавчого документа від 12.08.2020 у справі № 914/664/20.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 10.02.2026 у задоволенні заяви Управління комунальної власності департаменту економічного розвитку Львівської міської ради про видачу дубліката виконавчого документа у справі №914/664/20 відмовлено.

Суд першої інстанції зазначив, що стягувач звернувся із заявою про видачу дублікату наказу після закінчення тримісячного строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання, тому відповідно до пункту 19.4. Перехідних положень Господарського процесуального кодексу, у видачі дубліката наказу слід відмовити.

Не погодившись з ухвалою, Управління комунальної власності департаменту економічного розвитку Львівської міської ради звернулось до Західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, у якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Львівської області у справі № 914/664/20 від 10.02.2026 та прийняте нове рішення, яким заяву про видачу дублікату виконавчого документа задоволити.

Скаржник звертає увагу на те, що наказ перебував на виконанні у Галицькому відділі державної виконавчої служби у місті Львові, а строк пред`явлення до виконання був перерваний після пред`явлення до виконання до 30.01.2024 та в подальшому зупинений згідно з указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 Про введення воєнного стану в Україні, затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX.

Апелянт вважає, що за таких обставин, станом на день звернення до суду з заявою про видачу дублікату виконавчого документу, строк пред`явлення виконавчого документа до виконання не закінчився.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Мімоза» відзиву на апеляційну скаргу не подало.

Відповідно до Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.02.2026 справу № 914/664/20 розподілено колегії суддів у складі: головуючого судді Бонк Т.Б., суддів Бойко С.М. та Якімець Г.Г.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 25.02.2026 у справі № 914/664/20 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Управління комунальної власності департаменту економічного розвитку Львівської міської ради б/н від 20.02.2026 (вх. суду від 20.02.2026 № 01-05/494/26) на ухвалу Господарського суду Львівської області від 10.02.2026 у справі № 914/664/20.

Ухвалою суду від 11.03.2026 призначено справу № 914/664/20 до розгляду у судовому засіданні на 14.04.2026.

Скаржник у судовому засіданні 14.04.2026 підтримав доводи апеляційної скарги, надав суду пояснення.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Мімоза», належним чином повідомлене про час і місце судового засідання, явки уповноваженого представника не забезпечило.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожній фізичній або юридичній особі гарантується право на розгляд судом упродовж розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи.

Розумність строків є одним із основоположних засад (принципів) господарського судочинства відповідно до пункту 10 частини 3 статті 2 Господарського процесуального кодексу України.

Поняття розумного строку не має чіткого визначення, проте розумним вважається строк, який необхідний для вирішення справи у відповідності до вимог матеріального та процесуального законів.

При цьому, Європейський Суд з прав людини зазначає, що розумність тривалості провадження повинна визначатися з огляду на обставини справи та з урахуванням таких критеріїв: складність справи, поведінка заявника та відповідних органів влади, а також ступінь важливості предмета спору для заявника (див. рішення Європейського Суду з прав людини у справах Савенкова проти України, no. 4469/07, від 02.05.2013, Папазова та інші проти України, no. 32849/05, 20796/06, 14347/07 та 40760/07, від 15.03.2012).

Таким чином, суд, враховуючи обставини справи, застосовує принцип розумного строку тривалості провадження відповідно до зазначеної вище практики Європейського суду з прав людини.

Фактичні обставини справи, встановлені судами першої та апеляційної інстанцій у цій справі.

Рішенням Господарського суду Львівської області від 19.06.2020, позов задоволено повністю; стягнуто з Товариство з обмеженою відповідальністю «Мімоза» на користь Управління комунальної власності департаменту економічного розвитку Львівської міської ради суму в розмірі 47 308, 99 грн, з яких:

- 45 206, 99 грн заборгованості;

- 2102, 00 грн судового збору.

На виконання вказаного рішення 12.08.2020 Господарським судом Львівської області видано відповідний наказ. У наказі вказано, що строк пред`явлення такого до виконання три місяці.

29.09.2020 року Наказ було скеровано на виконання у Галицький відділ державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) (далі Галицький ВДВС) листом № 2302-вих-76168 від 29.09.2020.

08.10.2020 державним виконавцем Галицького ВДВС Макаровим Юрієм Юрійовичем було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №63245835.

30.12.2020 державним виконавцем Галицького ВДВС Макаровим Юрієм Юрійовичем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу.

16.03.2021 Управління комунальної власності повторно скерувало Наказ до виконання у Галицький відділ державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) листом №2302- вих-20042 від 16.03.2021.

25.03.2021 державним виконавцем Галицького ВДВС Цвик Зоряною Володимирівною було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №64960229.

30.06.2021 державним виконавцем Галицького ВДВС Цвик Зоряною Володимирівною винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу.

12.08.2021 Управління комунальної власності повторно скерувало Наказ до виконання у Галицький відділ державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) листом №2302- вих-72151 від 16.03.2021. 30.08.2021 державним виконавцем Галицького ВДВС Макаровим Юрієм Юрійовичем було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №66649203.

25.10.2021 державним виконавцем Галицького ВДВС Левко Любов Романівною винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу.

26.01.2022 Управління комунальної власності повторно скерувало Наказ до виконання у Галицький відділ державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) листом №2302- вих-7544 від 26.01.2022. 02.02.2022 державним виконавцем Галицького ВДВС Кучерепою Ольгою Любомирівною було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №68466596.

Управління комунальної власності зверталось до Галицького ВДВС листами: №2302-вих-50859 від 21.07.2022, №2302-вих-79618 від 29.09.2022, №2302-вих-91495 від 25.07.2023, №2302-вих-30914 від 07.03.2024, №2302- вих-151260 від 23.10.2024 з проханням терміново надати інформацію про хід виконання Наказу.

Позивач вказав, що відповіді на листи стосовно ходу виконання Наказу від Галицького ВДВС на адресу Управління комунальної власності не надходило.

Управління 21.08.2025 повторно звернулося до Галицького відділу державної виконавчої служби у м. Львові листом №2302-вих-122090 від 21.08.2025 з проханням терміново надати інформацію про хід виконання Наказу.

Галицький відділ державної виконавчої служби у м. Львові повідомив управління листом №64/52679 від 04.09.2025 (зареєстрований в СЕД Львівської міської ради за №1.4-29004-2302 від 02.10.2025), що на виконанні у Галицькому відділі державної виконавчої служби у м. Львові перебувало виконавче провадження №68466596 з примусового виконання виконавчого документа №914/664/20 від 12.08.2020р. про стягнення заборгованості з Товариства з обмеженою відповідальністю «Мімоза» на користь Управління комунальної власності у сумі 47 308,99 грн, проте 30.01.2024 державним виконавцем у відповідності до п.2 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про повернення виконавчого документа та скеровано стягувачу виконавчий документ.

У матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували, що на адресу Управління комунальної власності надходила постанови про повернення виконавчого документа стягувачу з доданим оригіналом наказу Господарського суду Львівської області у справі №914/664/20.

Матеріали справи не містять доказів виконання рішення Господарського суду Львівської області від 19.06.2020 у справі № 914/664/20 про стягнення 47 308,99 грн заборгованості.

Розглянувши наявні у справі матеріали, давши належну правову оцінку доводам, які містяться в апеляційній скарзі, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, а оскаржувана ухвала до скасування, з огляду на таке.

Статтею 129-1 Конституції України встановлено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до частини першої статті 18 ГПК України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України (подібні приписи містяться також у статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Положеннями статті 326 ГПК України унормовано, що судові рішення, які набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 13.12.2012 № 18-рп/2012). Невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 25.04.2012 № 11-рп/2012).

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 3 Закону «Про виконавче провадження» підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України

Відповідно до частини першої статті 327 ГПК України виконання судового рішення здійснюється на підставі наказу, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Порядок вирішення питання щодо видачі дубліката виконавчого документа (наказу суду) до дня початку функціонування Єдиного державного реєстру виконавчих документів визначено підпунктом 19.4 пункту 19 розділу ХІ «Перехідні положення» ГПК України.

Так, відповідно до підпункту 19.4 пункту 19 розділу ХІ «Перехідні положення» ГПК України у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Про видачу дубліката виконавчого документа постановлюється ухвала у десятиденний строк із дня надходження заяви.

Відповідно до висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у постанові від 13.11.2024 у справі №186/871/14-ц:

« 53. Аналіз підпункту 17.4 підпункту 17 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України (підпункт 19.4 підпункту 19 пункту 1 розділу ХІ «Перехідні положення» ГПК України) дає підстави для висновку про те, що єдиною підставою для видачі судом дубліката виконавчого документа є його втрата.

54. Дублікат це документ, що видається замість втраченого оригіналу та має силу первісного документу. Оригінал виконавчого документа вважається втраченим, коли його загублено, украдено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання. Таким чином, дублікат виконавчого документа видається замість втраченого оригіналу лише за наявності достатніх доказів того, що виконавчий документ дійсно втрачено.

55. Однією з підстав можливості видачі дубліката виконавчого документа є подання відповідної заяви протягом строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання, який повинен обчислюватися з врахуванням переривання цього строку та/або його зупинення».

Отже, враховуючи вищенаведене, можна дійти висновку, що зі змісту підпункту 19.4 пункту 19 розділу ХІ «Перехідні положення» ГПК України вбачається, що основними критеріями для задоволення заяви про видачу дубліката виконавчого документа є:

1) втрата виконавчого документа (загублення, викрадення, знищення, істотне пошкодження, вилучення у виконавця або стягувача, що унеможливлює його виконання, тощо) та

2) звернення до суду із заявою до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Водночас апеляційний суд враховує, що приписи ГПК України не надають суду право відмовити у задоволенні заяви про видачу дубліката наказу з мотивів її необґрунтованості та не зобов`язує стягувача наводити причини втрати наказу. За умови встановлення факту невиконання судового рішення видача дубліката наказу не порушує прав боржника та не покладає на нього додаткових зобов`язань, оскільки дублікат наказу має повністю відтворювати втрачений наказ, у тому числі містити дату його видачі. Натомість відсутність наказу у стягувача унеможливлює виконання рішення суду та порушує його права.

При розгляді питання про видачу дубліката перевіряється чи не виконано рішення, чи не втратило воно законної сили.

Сам факт відсутності виконавчого документа у стягувача та в органі державної виконавчої служби свідчить про те, що його було втрачено.

Аналогічний правовий висновок викладений у низці постанов Верховного Суду від 09.10.2019 у справі № 2-6471/06, від 17.09.2020 у справі №19/093-12, від 03.02.2021 у справі № 643/20898/13-ц, від 19.05.2021 у справі №2-1316/285/11, від 23.06.2021 у справі № 2-162/12, від 24.04.2025 у справі № 910/14598/17 тощо.

Як слідує з матеріалів справи, листом від 04.09.2025 Галицький відділ ДВС у м. Львові повідомив стягувача про те, що 30.01.2024 державним виконавцем скеровано стягувачу виконавчий документ (а.с. 70), в той же час стягувач зазначає про те, що у нього відсутній оригінал наказу від 12.08.2020 у цій справі.

Колегія суддів зазначає, що зазначена встановлена обставина є достатньою для висновку про втрату виконавчого документа у даній справі.

Як було зазначено судом вище, місцевий господарський суд, відмовляючи у видачі дублікату у цій справі, виходив з того, що стягувач звернувся із заявою про видачу дублікату наказу після закінчення тримісячного строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Апеляційний суд критично оцінює такий висновок суду попереднього інстанції та наголошує про таке.

Відповідно до ч.1 ст.12 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Згідно з п.1 ч.4 ст.12 Закону України «Про виконавче провадження» строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі пред`явлення виконавчого документа до виконання.

У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника - з дня закінчення строку дії відповідної заборони (ч.5 ст.12 Закону України «Про виконавче провадження»).

Верховний Суд у постанові від 29.07.2021 у справі № 2608/4065/12 зазначив, що строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі: пред`явлення виконавчого документа до виконання; надання судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, відстрочки або розстрочки виконання рішення. У разі повернення виконавчого документа стягувану у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника - з дня закінчення строку дії відповідної заборони (ч.4-5, ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження»).

Колегія суддів звертає увагу на те, що після переривання строку пред`явлення виконавчого документа до виконання у зв`язку з його пред`явленням до виконання перебіг строку починається заново з наступного дня після його повернення Час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується. Повернення виконавчого документа стягувану здійснюється за наявності підстав та в порядку, визначеному в статті 37 цього Закону.

Таким чином, строк пред`явлення наказу у справі № 914/664/20 було перервано після пред`явлення такого до виконання згідно із заявами №2302-вих-76168 від 29.09.2020, №2302-вих-20042 від 16.03.2021, №2302-вих-72151 від 16.03.2021, №2302-вих-7544 від 26.01.2022.

Зокрема, як вбачається з матеріалів справи, 30.01.2024 державним виконавцем у відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про повернення виконавчого документа від 12.08.2020. Отже з 31.01.2024 строк пред`явлення виконавчого листа до виконання почався заново.

До того ж, відповідно до п.10-2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про виконавче провадження», тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-IX визначені цим Законом строки перериваються та встановлюються з дня припинення або скасування воєнного стану.

Верховний Суд у постанові від 15.03.2023 у справі № 260/2595/22 вказав: «Особливості примусового виконання рішень у період воєнного стану визначеного пунктом 10.2 розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до якого тимчасово на період до припинення або скасування воєнного стану та території України, з поміж іншого визначені цим законом строки перериваються та встановлюються з дня припинення або скасування воєнного стану.

Оскільки порядок та строки пред`явлення виконавчих документів до примусового виконання регулюються саме Законом України «Про виконавче провадження» як спеціальним нормативно-правовим актом, у цьому випадку підлягає застосуванню норма, якою на період воєнного стану на території України встановлено переривання строків, визначених вказаним законом, до яких, зокрема, належать строки пред`явлення виконавчих документів до примусового виконання».

Аналогічні висновки містяться і в постанові Верховного Суду від 3 серпня 2023 року у справі № 420/10415/22. Аналогічна правова позиція викладена також у постановах Верховного Суду від 9 листопада 2023 року в справі № 440/5997/18, від 19 червня 2024 року в справі № 278/6265/13 від 18 липня 2024 року в справі № 796/198/2018.

Воєнний стан запроваджений в Україні 24.02.2024, станом на ухвалення апеляційним судом постанови у цій справі продовжено до 04.05.2024.

На підставі викладеного, враховуючи те, що строк пред`явлення виконавчого документа до виконання у цій справі переривався, беручи до уваги також дію воєнного стану, який запроваджено указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, колегія суддів вважає, що за таких обставин, станом на день звернення до суду першої інстанції з заявою про видачу дублікату виконавчого документу, строк пред`явлення виконавчого документу до виконання не закінчився.

Відповідно до ч.1 ст. 236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

За приписами ч. 1 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право, зокрема, скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення.

Статтею 277 ГПК України передбачено, що підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) нез?ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

На підставі викладеного, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга Управління комунальної власності департаменту економічного розвитку Львівської міської ради б/н від 20.02.2026 (вх. суду від 20.02.2026 № 01-05/494/26) підлягає задоволенню, а ухвала Господарського суду Львівської області від 10.02.2026 у справі № 914/664/20 скасуванню.

Судові витрати, пов`язані з розглядом справи у суді апеляційної інстанції, покладаються на скаржника відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст. ст. 86, 236, 269, 270, 275, 277, 281, 282 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Управління комунальної власності департаменту економічного розвитку Львівської міської ради б/н від 20.02.2026 (вх. суду від 20.02.2026 № 01-05/494/26) задоволити.

2. Ухвалу Господарського суду Львівської області від 10.02.2026 у справі № 914/664/20 скасувати. Прийняти нове судове рішення.

Заяву Управління комунальної власності департаменту економічного розвитку Львівської міської ради про видачу дубліката виконавчого документа у справі № 914/664/20 задоволити.

Видати дублікат наказу у справі № 914/664/20, яким стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Мімоза (79008, м. Львів, вул. Краківська, буд. 7, ) на користь Управління комунальної власності департаменту економічного розвитку Львівської міської ради (79008, м. Львів, пл. Галицька, 15, ) суму в розмірі 47 308, 99 грн, з яких: 45 206, 99 грн заборгованості; 2 102, 00 грн судового збору.

3. Судовий збір за подання апеляційної скарги залишити за скаржником.

4. Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення. Строки та порядок оскарження постанов апеляційного господарського суду визначені в § 1 глави 2 Розділу IV ГПК України

5. Матеріали справи повернути до суду першої інстанції.

Головуючий суддя Т.Б. Бонк

суддя С.М. Бойко

суддя Г.Г. Якімець