ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
10 квітня 2026 року м. Черкаси справа № 925/1281/23
Господарський суд Черкаської області у складі головуючого судді Грачова В.М., при секретарі судового засідання Вовчанській К.Ю., позивача адвоката Донця Ю.Б., відповідача адвоката Прядки В.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні, в приміщенні суду в м. Черкаси, заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Руно Золоте" про ухвалення додаткового рішення у справі № 925/1281/23 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Руно Золоте" до Приватного підприємства Алміна-М, за участі у справі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача Товариства з обмеженою відповідальністю "Рослинний бум" про зобов`язання повернути майно,
Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 03.02.2025 розгляд заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Руно Золоте" про розподіл судових витрат призначено на 20.02.2025.
Відповідач в особі представника подав 20.02.2025 заяву (вх. №2862/25, т.3 .с.47-48), в якій вказав на пропуск позивачем встановленого ч.8 ст 129 ГПК України строку на подачу відповідної заяви, просив залишити її без розгляду, у разі задоволення заяви зменшити судові витрати позивача на правничу допомогу до 5000 грн.
19.02.2025 до суду надійшла ухвала Північного апеляційного господарського суду від 13.02.2025 про витребування матеріалів справи у зв`язку з розглядом апеляційної скарги Приватного підприємства Алміна-М на рішення Господарського суду Черкаської області від 03.12.2024.
Ухвалою суду від 20.02.2025, з урахуванням п. 17.12 розділу XI Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України, зупинено провадження з розгляду заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Руно Золоте" про ухвалення додаткового рішення у справі № 925/1281/23, справу направлено до Північного апеляційного господарського суду.
Постановою Північного апеляційного господарського суду від 12.02.2026 рішення Господарського суду Черкаської області від 03.12.2024 залишено без змін, 27.03.2026 справу № 925/1281/23 повернено до Господарського суду Черкаської області.
Ухвалою суду від 02.04.2026 поновлено провадження у справі № 925/1281/23 з розгляду заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Руно Золоте" про ухвалення додаткового рішення, судове засідання призначено на 10.04.2026.
В судовому засіданні 10.04.2026 року представник позивача підтримав подану позивачем заяву про ухвалення додаткового рішення, просив її задовольнити оскільки питання відшкодування витрат позивача понесених на професійну правничу допомогу не було вирішене в рішенні суду за наявності всих доказів, представник відповідача заперечив проти задоволення заяви позивача, просив відмовити у її задоволенні, у разі задоволення зменшити розмір судових витрат.
Згідно з ст.ст. 233, 240 ГПК України, у судовому засіданні 10.04.2026 року судом було проголошено вступну та резолютивну частини додаткового рішення.
Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши заяву позивача про ухвалення додаткового рішення (вх. № 1089/25 від 22.01.2025), матеріали справи № 925/1281/23 в частині, що її стосуються, та оцінивши їх у сукупності, суд заяву позивача про ухвалення додаткового рішення задовольняє частково з таких підстав.
Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 29.09.2023 позовну заяву прийнято до розгляду, по ній відкрито провадження у справі № 925/1281/23 за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін без виклику, судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 21.11.2023, за клопотанням позивача залучено до участі у справі третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача Товариство з обмеженою відповідальністю "Рослинний бум".
Ухвалою суду від 21.11.2023 постановлено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, відкладено судове засідання для розгляду справи по суті на 11.01.2024, зустрічну позовну заяву Приватного підприємства Алміна-М до Товариства з обмеженою відповідальністю "Руно Золоте" про стягнення 964550 грн. 84 коп. залишено без руху, встановлено Приватному підприємству Алміна-М строк для усунення недоліків зустрічної позовної заяви шляхом надання до Господарського суду Черкаської області належних доказів наявності у підприємства зареєстрованого електронного кабінету в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі) протягом десяти днів з дня одержання цієї ухвали.
Ухвалами суду від 07.02.2024, 07.03.2024, 02.04.2024, 23.04.2024, за клопотаннями сторін, відкладено судове засідання для розгляду справи по суті на 13.06.2024.

Ухвалою суду від 30.04.2024,з урахуванням ухвали суду Верховного Суду від 25.04.2024, зупинено провадження у справі № 925/1281/23 до закінчення перегляду Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного господарського суду касаційної скарги Приватного підприємства «Алміна-М» на постанову Північного апеляційного господарського суду від 18.03.2024 року і ухвалу Господарського суду Черкаської області від 11.01.2024 року у справі № 925/1281/23.

Постановою Верховного Суду від 20.05.2024 постанову Північного апеляційного господарського суду від 18.03.2024, ухвалу Господарського суду Черкаської області від 11.01.2024 у справі № 925/1281/23 залишено без змін.

31.05.2024 року за вх. № 8818/24 матеріали справи № 925/1281/23 повернуто до Господарського суду Черкаської області.

Ухвалою суду 13.06.2024 поновлено провадження у справі № 925/1281/2, призначено судове засідання з розгляду справи по суті на 04.07.2024 року.

В судовому засіданні 04.07.2024 року, оголошено перерву в розгляді справи по суті до 15.08.2024 . Ухвалами суду від 15.08.2024, 04.09.2024, 31.10.2024 відкладено розгляд справи по суті на 26.11.2024, в якому оголошено перерву до 03.12.2024.

Рішенням Господарського суду Черкаської області від 03.12.2024,яке залишено без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 12.02.2026, у справі №925/1281/23 позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Руно Золоте" задоволено повністю, зобов`язано Приватне підприємство Алміна-М повернути Товариству з обмеженою відповідальністю "Руно Золоте" безпідставно збережене у себе майно, а саме: припливно-витяжну вентиляційну установку ВЕНТС ВУТ 3000 ПЭ ЕС (виробник ВЕНТС Україна, додатковий ідентифікатор PVU05-2020/1152) протягом трьох днів з моменту набрання цим рішенням суду законної сили; стягнуто з Приватного підприємства Алміна-М на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Руно Золоте" 2684 грн. судового збору.

22.01.2025 представник позивача подав заяву про ухвалення додаткового рішення (вх. № 1089/25), в якій просив стягнути з Приватного підприємства Алміна-М понесені позивачем витрати на правову допомогу в розмірі 20000 грн. докази яких надані позивачем до позовної зваяви, однак питання щодо яких не було розглянуто судом при ухваленні рішення 03.12.2024.

Згідно з ч. ч. 1, 5 ст. 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Із доданих до позовної заяви документів вбачається, що 10.06.2022 між позивачем, як клієнтом, та адвокатом Донцем Юрієм Борисовичем, укладено договір про надання правової допомоги, в якому сторони погодили, зокрема, наступне:

п. 3.1. розмір винагороди (гонорару) адвоката визначається окремою додатковою угодою, що підписується сторонами;

п. 3.2. клієнт зобов`язується сплатити адвокату узгоджений розмір винагороди (гонорару) на підставі виставленого рахунку та підписаного акта приймання-передачі;

п. 5.1. договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання сторонами і скріплення печатками сторін.

01.08.2023 сторонами погоджено до договору про надання правової допомоги додаткову угоду, в якій визначено наступне:

п.1 - у відповідності до п.3.1. договору про надання правової допомоги від 10.06.2022 сторони за взаємною згодою та керуючись ст. 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" встановлюють фіксований розмір гонорару (винагороди) адвоката за надання правової допомоги клієнту у судовому розгляді його позову до Приватного підприємства Алміна-М про повернення безпідставно збереженого майна;

п.2 - сторони досягли взаємної згоди, що фіксований розмір гонорару (винагороди) за надання правової допомоги адвоката, зазначеної у п.1 цієї додаткової угоди, становить 20000 грн.

п.5 оплата фіксованого розміру гонорару зазначеного в цій додатковій угоді здійснюється клієнтом на підставі акту приймання-передачі у готівковій формі протягом 5-ти днів. Сторони підписують акт приймання-передачі після ухвалення компетентним господарським судом рішення за результатами розгляду позовної заяви.

Отже, предметом розгляду є вимога позивача про стягнення з відповідача 20000 грн судових витрат, за надану позивачу адвокатом Донцем Ю.Б. правничу допомогу у даній справі і постановлення додаткового рішення про це.

Згідно з ст. 221 ГПК України, якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 244 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 п. 3, ч. 3 ст. 244 ГПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

У статті 123 ГПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.

Згідно з приписами ч. 2 ст. 16 ГПК України, представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ст. 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Згідно з ч. 1 ст. 124 ГПК України, разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

При цьому ч. 8 ст. 129 ГПК України встановлює, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

За обставин даної справи суд вбачає, що представник позивача до позовної заяви подав докази понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу у зв`язку з розглядом справи.

Із матеріалів справи вбачається, що інтереси позивача у справі № 925/1281/23 представляв адвокат Донець Ю.Б.

10.06.2022 позивачем і адвокатом Донцем Ю.Б. укладено договір про надання правової допомоги, п. 3.1. якого визначено, що розмір винагороди (гонорару) адвоката визначається окремою додатковою угодою, що підписується сторонами.

01.08.2023 сторонами складено до договору про надання правової допомоги додаткову угоду, в якій сторони взаємною згодою та керуючись ст. 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" встановили фіксований розмір гонорару (винагороди) адвоката за надання правової допомоги клієнту у судовому розгляді його позову до Приватного підприємства Алміна-М про повернення безпідставно збереженого майна у розмірі 20000 грн.

22.09.2023 позивач Товариство з обмеженою відповідальністю "Руно Золоте" звернувся в Господарський суд Черкаської області з позовом до Приватного підприємства Алміна-М про зобов`язання повернути майна.

29.09.2023 судом позовну заяву прийнято до розгляду, по ній відкрито провадження у справі № 925/1281/23 і рішенням суду від 03.12.2024 позов у цій справі задоволено повністю, але не вирішено питання про відшкодування судових витрат позивача понесених на правничу допомогу.

Таким чином, наявні в матеріалах справи докази надання адвокатом Донцем Ю.Б позивачу професійної правничої допомоги у даній справі, з урахуванням погоджених розцінок за послуги з надання правничої допомоги, дають суду достатні підстави для покладення витрат позивача на отримання професійної правничої допомоги адвоката на відповідача. При розгляді заяви позивача суд враховує правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 28.12.2020 року у справі № 640/18402/19, відповідно до якої розмір винагороди за надання правової допомоги, що визначений у договорі у вигляді фіксованої суми, не змінюється в залежності від обсягу послуг та витраченого адвокатом часу, якщо інше не зазначене у договорі, а також враховує позицію об`єднаної палати Верховного Суду, викладену у постанові від 03.10.2019 року у справі № 922/445/19, відповідно до якої за змістом пункту 1 частини 2 статті 126, частини 8 статті 129 ГПК України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою. Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 126 цього Кодексу).

Разом з тим суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.ч. 4, 5, 6 ст. 126 ГПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, тим не менш, повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у частині четвертій статті 126 ГПК України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, - яка вказує на неспівмірність витрат, - доказів та обґрунтування невідповідності заявлених витрат цим критеріям. Таких доказів або обґрунтувань, у тому числі розрахунків, які свідчили б про неправильність розрахунку витрат або про неналежність наданих послуг адвокатом Кравчуком С.І. до справи відповідач не надав. Дослідивши додані до позову і заяви про розподіл судових витрат доказів, суд недотримання позивачем (його представником) вимог частини третьої статті 126 ГПК України також не встановив.

Поряд з цим, аналіз наведених норм частини четвертої статті 126 ГПК України, а також частини п`ятої статті 129 цього Кодексу дає суду підстави для висновку, що для вирішення питання про розподіл судових витрат суд має враховувати: пов`язаність цих витрат із розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність предмету спору; ціну позову, значення справи для сторін; вплив результату її вирішення на репутацію сторін, публічний інтерес справи; поведінку сторони під час розгляду справи (зловживання стороною чи її представником процесуальними правами тощо); дії сторони щодо досудового врегулювання справи та врегулювання спору мирним шляхом.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява N 19336/04).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі Лавентс проти Латвії зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Судом враховано, що у постановах Верховного Суду від 07.11.2019 у справі № 905/1795/18 та від 08.04.2020 у справі № 922/2685/19 висловлено правову позицію, за якою суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Верховний Суд неодноразово звертав увагу на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц).

Отже, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та критерію розумності їхнього розміру, з урахуванням конкретних обставин справи та доводів сторін.

Таким чином, вирішуючи заяву сторони судового процесу про компенсацію понесених нею витрат на професійну правничу допомогу, суду належить дослідити та оцінити додані заявником до заяви документи на предмет належності, допустимості та достовірності відображеної у них інформації. Зокрема, чи відповідають зазначені у документах дані щодо характеру та обсягу правничої допомоги, наданої адвокатом, документам, наявним у судовій справі, чи не вчиняв адвокат під час розгляду справи дій, які призвели до затягування розгляду справи, зокрема, але не виключно, чи не подавав явно необґрунтованих заяв і клопотань, чи не включено у документи інформацію щодо витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, які не підтверджені належними доказами та навпаки, якими доказами підтверджується заявлена до відшкодування сума, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги.

Такі докази, відповідно до частини першої статті 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

При цьому, згідно з статтею 74 Господарського процесуального кодексу України, сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Подані на підтвердження таких витрат докази мають окремо та у сукупності відповідати вимогам статей 75-79 Господарського процесуального кодексу України.

У пункті 4.16 постанови від 30.11.2020 у справі № 922/2869/19 Верховний Суд вказав, що висновки суд має право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, за клопотанням іншої сторони та суд має право зменшити суму судових витрат, встановивши їх неспіврозмірність, незалежно від того, чи подавалося відповідачами відповідне клопотання не є тотожними за своєю суттю, і фактично другий висновок відповідає викладеному в пункті 6.1 постанови об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19, що під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу. Суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Разом з цим, за наслідками здійсненої оцінки розміру судових витрат, понесених позивачем на правничу допомогу у зв`язку з розглядом справи, через призму критеріїв, встановлених частиною четвертою статті 126 та частиною п`ятою статті 129 ГПК України, та враховуючи обсяг виконаних адвокатом Донцем Ю.Б. робіт, послуг, предмет позову, суд доходить висновку про наявність підстав для не покладення на відповідача усіх витрат на професійну правничу допомогу позивача, на користь якого ухвалено судове рішення.

Підставою для цього суд вважає непропорційність розміру цих витрат до предмета спору з урахуванням розгляду спору за правилами спрощеного позовного провадження, а відтак і їх необґрунтованість, не співмірність.

З огляду на викладене суд дійшов висновку про покладення на Приватне підприємство Алміна-М судових витрат Товариства з обмеженою відповідальністю "Руно Золоте" на професійну правничу допомогу у справі № 925/1281/23 лише частково у розмірі 10000 грн., про що ухвалює додаткове рішення.

Керуючись ст.ст. 123, 124, 126, 129, 221, 236-240, 244, 256 ГПК України, господарський суд,

ВИРІШИВ:

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Руно Золоте" про ухвалення додаткового рішення за вх. № 1089/25 від 22.01.2025 року задовольнити частково.

Стягнути з Приватного підприємства Алміна-М, ідентифікаційний код юридичної особи 21354966, місцезнаходження: 18035, Черкаська обл., м. Черкаси, вул. Лісна, буд. 1, на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Руно Золоте", ідентифікаційний код юридичної особи 43757613, місцезнаходження: 02098, м. Київ, вул. Шумського Юрія, буд. 1, офіс 119 10000 грн. судових витрат.

У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Руно Золоте" в частині вимог про стягнення 10000 грн. судових витрат на професійну правничу допомогу адвоката відмовити.

Додаткове рішення може бути оскаржене до Північного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне додаткове рішення складене 15.04.2026 року.

Суддя В.М. Грачов