ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.04.2026 Справа № 917/1654/25

м. Полтава

Господарський суд Полтавської області у складі судді Пушка І.І., при секретарі судового засідання Сілаєвій О.Ф., розглянувши матеріали

за позовною заявою Приватного акціонерного товариства "Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту" (вул. Алматинська, буд. 37, м. Київ, 02092, )

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Полтавський ремонтний завод залізничної техніки" (вул. Старокотелевська, буд. 2, м. Полтава, Полтавська область, 36015, )

про повернення безпідставно набутого майна

представники сторін:

від позивача: Ревенко О. В.,

від відповідача: не з`явився.

Суть справи: Розглядається позовна заява Приватного акціонерного товариства «Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Полтавський ремонтний завод залізничної техніки» про повернення безпідставно набутого майна.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 29.06.2021 між Приватним акціонерним товариством «Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ПОЛТАВСЬКИЙ РЕМОНТНИЙ ЗАВОД ЗАЛІЗНИЧНОЇ ТЕХНІКИ» укладено договір підряду № 0806/21/. Строк дії Договору з урахуванням додаткових угод № 1 від 20.10.2022 та № 2 від 30.12.2022 до 31.12.2023. 10.12.2021 представниками Позивача та Відповідача підписано Акт приймання-передачі тепловозу ТГМ-4 № 2481 з технічною документацією та передано в ремонт тепловоз. 30.12.2021 сторонами договору підписано Акт приймання-передачі робіт (надання послуг) № 51 про виконання 1-го етапу робіт (ремонт тепловозу ТГМ-4 № 2481) на суму - 2 235 358,68 грн. Замовником здійснена оплата в розмірі 1 948 000,00 гривень. 03.08.2023 було проведено комісійний огляд вузлів та агрегатів тепловозу ТГМ-4 № 2481, який перебував на ремонті ТОВ «ПРЗЗТ». В ході проведеного огляду встановлено, що збирання тепловозу серії ТГМ-4 № 2481 ускладнене відсутністю дизеля, візків, карданних валів, які знаходяться на ремонтних площадках в інших містах.

Позивач зазначає, що з моменту останнього технічного огляду 03.08.2023 роботи по ремонту тепловозу не виконувались.

Позивач також посилається на те, що Відповідач листом повідомив, що не має можливості здійснити остаточне виконання робіт з ремонту тепловозу ТГМ-4 № 2481 та просив скласти коригувальний акт до акту приймання-передачі робіт (надання послуг) про виконання 1-го етапу робіт на суму - 2 235 358,68 грн та вирішити питання щодо повернення частково відремонтованого тепловозу. Позивач листом погодився з пропозицією повернення тепловозу та вимагав його повернути.

За твердженням Позивача, станом на дату подачі даної позовної заяви Відповідач не виконав роботи з ремонту тепловозу ТГМ-4 № 2481 та не повернув тепловоз Позивачу. З огляду на закінчення строку дії договору, строку зобов`язання щодо виконання ремонтних робіт, на сьогодні тепловоз безпідставно перебуває у володінні Відповідача.

З посиланням на вказані вище обставини, позивач звернувся до суду з позовом до відповідача з вимогою зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю "Полтавський ремонтний завод залізничної техніки" повернути Приватному акціонерному товариству «Київ - Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспортутепловоз серії ТГМ-4 № 2481 за адресою Замовника: Прилуцької філії ПрАТ «Київ - Дніпровське МППЗТ» (адреса, залізничні реквізити), в комплектації згідно актів приймання передачі від 17.09.2021, від 30.11.2021 та від 10.12.2021 з технічними документами (паспорт до тепловозу).

Відповідач у відзиві проти позову заперечує, посилаючись на те, що дійсно, ТОВ "ПРЗЗТ" в усному та офіційному листуванні повідомляло про намір повернути тепловоз у розпорядження власника, а сам Позивач - погоджувався з цим. Вказані обставини, на думку Відповідача, свідчать про те, що Відповідач не здійснює протиправного утримання чужого майна, а тому у Позивача відсутні підстави для звернення до суду з вказаним позовом.

Відповідач звернув увагу суду на положення п. 4.5. Договору №0806/21 від 29.06.2021, відповідно до якого "Доставка Тепловозу в ремонт на залізничну станцію Виконавця та/або доставка Тепловозу з ремонту Замовнику, здійснюється за рахунок та силами Замовника до/з залізничної станції, вказаної Виконавцем. З врахуванням того, що Відповідач самостійно звертається до Позивача з проханням забрати Тепловоз, а обов`язок його доставки покладено на самого Позивача (Замовника за договором), очевидним є висновок про відсутність спору, як такого, а також про безпідставність покладення на Відповідача додаткових зобов`язань по транспортуванню Тепловозу.

Відповідач також звернув увагу суду на ту обставину, що Позивач не навів жодної норми права чи договірного зобов`язання ТОВ "ПРЗЗТ", яке б передбачало зобов`язання Відповідача привести обладнання у стан, в якому воно перебувало до початку виконання договору підряду, вказана вимога є незаконною та не підлягає задоволенню.

Відповідач у відзиві вказав про неможливість отримати доступ до Тепловозу ТГМ-4 № 2481 через наслідки збройної агресії РФ, а саме здійснено обстріл ливарного цеху ПАТ "Полтавський турбомеханічний завод", в якому здійснювало свою діяльність і зберігало обладнання ТОВ "ПРЗЗТ", зокрема Тепловоз ТГМ-4 № 2481, про що було внесено відповідні відомості до ЄРДР №0000320 та розпочато досудове розслідування.

У відповіді на відзив Позивач наполягає на безпідставному знаходженні тепловозу у володінні Відповідача та вважає посилання відповідача на умови договору щодо процедури повернення майна безпідставними з таких причин: 1) строк дії Договору закінчився, тому його умови не діють; 2) п. 4.5 Договору регулює договірне повернення тепловозу з ремонту, а в даному випадку ремонт не виконаний, підставою позову є ст. 1212 ЦК України, тому відносини повернення тепловозу не можуть регулюватись положенням п. 4.5 Договору.

Також позивач вказує, що доводи про те, що цех, в якому начебто знаходиться тепловоз був атакований 03.10.2025 ракетним/дроновим озброєнням, по-перше, не звільняє від обов`язку повернути тепловоз в порядку ст. 1212 ЦК України; по-друге, оскільки тепловоз фактично перебуває у володінні відповідача, то саме відповідач несе відповідальність за його збереження, і вказані обставини ракетного обстрілу не можуть стати перешкодою для задоволення позову позивача та поновлення його майнових прав; по-третє, описані події 03.10.2025 відбулись вже після відкриття провадження у даній справі та виникнення відповідного спору про повернення тепловозу.

У запереченнях на відповідь на відзив Відповідач, зауважив, що Позивач повністю ігнорує той факт, що ТОВ ПРЗЗТ жодним чином не перешкоджає позивачеві у поверненні спірного тепловозу, обов`язок по транспортуванню якого покладено договором на самого Позивача.

Відповідач категорично не погоджується з тезою Позивача, що правовідносини сторін на сьогодні вже не мають договірного характеру. Відповідно до п. 11.1 Договору, цей договір набирає чинності з моменту його підписання Сторонами та скріплення печатками і діє до 30 червня 2022 року, але в будь-якому випадку до повного виконання зобов`язань Сторонами. За висновком Відповідача зобов`язання щодо ремонту спірного тепловозу досі не виконане, що свідчить про чинність Договору та обов`язковість його застосування до спірних правовідносин.

10.12.2025 суд отримав від Позивача заяву про зміну предмету позову.

За вказаною заявою позивач просить суд здійснювати подальший розгляд справи з предметом позову в наступній редакції: «Зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю «ПОЛТАВСЬКИЙ РЕМОНТНИЙ ЗАВОД ЗАЛІЗНИЧНОЇ ТЕХНІКИ» повернути Приватному акціонерному товариству «Київ - Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту» тепловоз серії ТГМ-4 № 2481».

Процесуальні дії суду.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.08.2025 для розгляду даної справи визначено суддю Погрібну С.В.

Ухвалою від 16.09.2025 суд прийняв позовну заяву до розгляду в порядку загального позовного провадження, підготовче засідання призначив на 09.10.2025. Цією ж ухвалою суд встановив процесуальні строки: відповідачу для подання відзиву на позов, позивачу для подання відповіді на відзив.

Від представника позивача надійшла заява про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду (вх. № 12382 від 26.09.2025), яка задоволена судом згідно з ухвалою від 06.10.2025.

08.10.2025 від Товариства з обмеженою відповідальністю "Полтавський ремонтний завод залізничної техніки" надійшло клопотання про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції (вх. №12881), яке задоволено судом.

08.10.2025 суд отримав відзив на позовну заяву (вх. № 12880), з клопотанням про поновлення строк на подання відзиву; закрити провадження у справі в частині вимоги про повернення безпідставно набутого майна, а в іншій частині вимог - відмовити.

Ухвалою від 09.10.2025 суд продовжив строк проведення підготовчого провадження на 30 днів, відклав судове засідання до 04.12.2025.

14.10.2025 суд отримав відповідь на відзив (вх. № 13162).

27.11.2025 (вх № 15316) від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив.

За розпорядженням керівника апарату суду у зв`язку з відбуттям у довготривале відрядження до іншого суду судді по даній справі - Погрібної С. В., було призначено повторний автоматизований розподіл судової справи № 917/1654/25, за результатами якого 01.12.2025 справу передано судді Пушку І.І..

01.12.2025 до суду від відповідача надійшло клопотання про відкладення слухання справи на іншу дату (вх. № 15406).

Від Позивача 02.12.2025 (вх. № 15503) надійшла заява не приймати до розгляду заперечення Відповідача на відповідь на відзив в зв`язку з пропуском строку для їх подання.

02.12.2025 (вх. № 15499) Позивач подав суду заперечення за заяву Відповідача про відкладення розгляду справи, в яких він також просив суд закрити підготовче провадження та призначити справу до розгляду по суті.

Ухвалою від 04.12.2025 суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі № 917/1654/25; справу постановив розглядати у порядку загального позовного провадження; призначив підготовче засідання у справі на 20.01.2026.

Ухвалою від 08.12.2025 суд залишив позовну заяву без руху; запропонував Позивачу усунути недоліки позовної заяви шляхом подання до суду уточнень доповнень до позовної заяви а також надання суду підтверджуючих доказів про направлення цих доповнень відповідачу; встановив строк для усунення недоліків не пізніше 3 днів з моменту вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

10.12.2025 суд отримав від Позивача заяву про зміну предмету позову.

В заяві від 10.12.2025 Позивач повідомив, що недоліки позовної заяви усунуто, в зв`язку з чим відсутня необхідність досліджувати питання передачі технічних документів. Тому просить суд прийняти позовну заяву до розгляду зі зміненим предметом позову.

Ухвалою від 12.12.2025 суд прийняв заяву Позивача про зміну предмету позову (вх. №15998 від 10.12.2025); продовжив розгляд справи № 917/1654/25 з предметом позову в новій редакції.

20.01.2026 від Позивача надійшло клопотання про проведення судового засідання, призначеного на 20.01.2026, без участі представника Позивача.

Ухвалою від 20.01.2026 суд відклав підготовче засідання у справі на 19.02.2026; задовольнив заяву представника Позивача від 26.09.2025 про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Ухвалою від 19.02.2026 суд відклав підготовче засідання у справі на 19.03.2026; ухвалив проводити судове засідання за участю представника Позивача в режимі відеоконференції.

18.03.2026 від Позивача надійшла заява (вх. № 142), в якій Позивач проінформував суд про те, що ПрАТ «Київ-Дніпровське МППЗТ» листом від 10.12.2025 № 1-10/1204/25 зверталось до відповідача з пропозицією огляду тепловозу, отримання повідомлення про його стан, оскільки від відповідача надійшов лист про начебто обстріл цехів заводу, в якому орендував приміщення відповідач. Цей лист двічі направлявся засобами поштового зв`язку відповідачу та обидва рази повертався через закінчення терміну зберігання. Відповідач не отримує листи від позивача. Позивач також листом від 26.02.2026 № 1-12/165/26 звернувся до УСБУ у Полтавській області стосовно обстрілу ПАТ «Полтавський турбомеханічний завод», про що отримало відповідь від 27.02.2026 № 66/6/5-711, якою не повідомлено про те, чи є серед пошкодженого майна тепловоз, що є предметом даного спору.

Ухвалою від 19.03.2026 суд закрив підготовче засідання у справі, справу призначив до судового розгляду по суті на 16.04.2026; ухвалив проводити судове засідання за участю представника позивача в режимі відеоконференції.

Інших заяв чи клопотань від сторін не надходило.

В судовому засіданні 16.04.2026 суд оголосив про перехід до стадії ухвалення судового рішення та проголосив вступну та резолютивну частину рішення у справі, повний текст направлено сторонам через електронний кабінет в порядку ст. 240 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив наступні фактичні обставини.

29.06.2021 між Приватним акціонерним товариством «Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту» (далі Замовник, Позивач, ПрАТ «Київ-Дніпровське МППЗТ») та Товариством з обмеженою відповідальністю «ПОЛТАВСЬКИЙ РЕМОНТНИЙ ЗАВОД ЗАЛІЗНИЧНОЇ ТЕХНІКИ» (далі ТОВ «ПРЗЗТ», Виконавець, Відповідач) укладено договір підряду № 0806/21 (далі Договір).

Згідно до п.1.1. Договору Виконавець зобов`язується відповідно до умов Договору, за завданням Замовника виконати роботи з ремонту тепловозу ТГМ-4 № 2481 (далі Тепловоз) в обсязі ПРП (поточний ремонт посилений). Строк виконання робіт протягом 120 календарних днів з дати підписання Сторонами Акту приймання-передачі Тепловозу в ремонт. У разі необхідності виконання додаткових робіт, термін ремонту збільшується за згодою Сторін шляхом підписання відповідної додаткової угоди до Договору.

Відповідно до п.1.2. Договору місце виконання робіт на території Виконавця.

Відповідно до п.2.2. Договору роботи виконуються із застосуванням обладнання, інструменту, нових запасних частин, які знаходяться у власності Виконавця, відповідно до встановлених вимог державних стандартів для даних видів робіт.

Згідно п. 4.1. Договору вартість робіт становить на момент укладення цього Договору 5 195 491,74 грн в тому числі ПДВ 20% - 865 915,29 грн.

- Етап 1 - ремонт дизеля Д211, опосвідчення колісних пар із заміною цільнокатаних коліс, ремонт букс та осьових редукторів - 2 235 358,68, у тому числі ПДВ 20% - 372 559,78 грн.

- Етап 2 - ремонт електрообладнання, гідропередачі УГП 750, допоміжного обладнання - 2 960 133,06 грн.

Відповідно до п. 4.4.1. договору замовник до 29.01.2022 року зобов`язаний був перерахувати виконавцю - 2 235 358,68 грн.

Відповідно до п. 4.5. Договору , доставка Тепловозу в ремонт на залізничну станцію Виконавця та/або доставка Тепловозу з ремонту Замовнику, здійснюється за рахунок та силами Замовника до/з залізничної станції, вказаної Виконавцем. У разі доставки Тепловоза за рахунок та силами Виконавця, Замовник зобов`язаний компенсувати Виконавцю витрати протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дня отримання Замовником належним чином оформленого рахунку та документів, що підтверджують витрати на доставку Тепловозу в ремонт Виконавцю та/або з ремонту Замовнику залізничним транспортом".

За змістом п. 5. Договору Виконавець зобов`язаний, серед іншого:

- забезпечити зберігання Тепловозу відповідно до вимог існуючих нормативних та експлуатаційних документів (п. 5.1.7. Договору);

- відшкодувати збитки в разі втрати, всування чи пошкодження Тепловозу та його складових частин, якщо вони виникли під час находження Тепловозу в ремонту, безкоштовно виконувати роботу чи відшкодовувати Замовнику витрати, пов`язані з усуненням недоліків виконаних робіт, виявлених в період гарантійного строку, за умови дотримання замовником існуючих вимог з експлуатації та обслуговування Тепловозу (п. 5.1.8 Договору);

- у випадку розірвання Договору повернути за власний рахунок Замовнику Тепловоз в десятиденний строк з дня розірвання Договору на залізничну станцію на території України вказану Замовником (п. 5.1.12 Договору);

- у випадку, якщо роботи виконуються Виконавцем не якісно та/або з порушенням строків більш ніж на 15 днів в односторонньому порядку достроково розірвати Договір, повідомивши про це Виконавця у строк не менше ніж 15 днів до дати розірвання Договору (п. 5.4.1. Договору);

- у випадку розірвання Договору повернути за власний рахунок Замовнику Тепловоз в десятиденний строк з дня розірвання Договору на залізничну станцію на території України вказану Замовником (п. 5.1.12 Договору).

Згідно з п. 11.1 Договору цей Договір набирає чинності з моменту його підписання Сторонами та скріплення печатками і діє до 30.06.2022 року, але у будь-якому випадку до повного виконання своїх зобов`язань Сторонами.

За Додатковою угодою сторони пункт 11.1 Розділу 11 Договору виклали в новій редакції: цей Договір набирає чинності з моменту його підписання Сторонами та скріплення печатками і діє до 31.12.2022 року, але у будь-якому випадку до повного виконання своїх зобов`язань Сторонами.

В редакції Додаткової угоди № 2 від 30.12.2022 пункт 11.1 Розділу 11 Договору викладено так: цей Договір набирає чинності з моменту його підписання Сторонами та скріплення печатками і діє до 31.12.2023 року, але у будь-якому випадку до повного виконання своїх зобов`язань Сторонами.

07.09.2021 складено та погоджено представниками замовника та виконавця Акт дефектування по дизелю 211 Д (6ЧН 21/21) тепловоза серії ТГМ4 № 2481 (а.с. 35-36).

17.09.2021 представниками сторін підписано Акт приймання-передачі тепловозу ТГМ-4 № 2481 з технічною документацією та переліком відсутніх комплектуючих в ремонт від Замовника до Виконавця (а.с. 37).

30.11.2021 уповноваженими представниками Позивача та Відповідача підписано Акт приймання-передачі запчастин до тепловозу ТГМ-4 № 2481 для проведення ремонту, що рахується на балансі Прилуцької філії ПрАТ «Київ-Дніпровське МППЗТ»(а.с. 49).

10.12.2021 представниками сторін підписано Акт приймання-передачі в ремонт тепловозу ТГМ-4 № 2481 (а.с. 38).

30.12.2021 сторонами договору підписано Акт приймання-передачі робіт (надання послуг) № 51 про виконання 1-го етапу робіт (ремонт тепловозу ТГМ-4 № 2481) на суму - 2 235 358,68 грн (а.с. 39).

30.12.2021 виконавцем виставлено замовнику рахунок на оплату за виконання 1-го етапу робіт на суму - 2 235 358,68 грн.

19.01.2022 виконавець зареєстрував в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну на суму 2 235 358,68 грн, разом зареєстровано на загальну суму 2 349 291,48 гривень, що підтверджується роздруківкою з електронного кабінету Замовника (а.с. 46-48).

Відповідно до п. 4.4.1. договору замовник до 29.01.2022 року зобов`язаний був перерахувати виконавцю - 2 235 358,68 грн.

На виконання вимог п. 4.4.1. Договору оплата Замовником здійснена в розмірі 1 948 000,00 гривень, що підтверджується бухгалтерською довідкою № 8 від 07.08.2025 (а.с. 44, зворот).

03.08.2023 було проведено комісійний огляд вузлів та агрегатів тепловозу ТГМ-4 № 2481, який перебував на ремонті ТОВ «ПРЗЗТ» згідно договору « 0806/21 від 08.06.2021 за результатами якого складено Акт (а.с. 40). В ході проведеного огляду встановлено, що збирання тепловозу серії ТГМ-4 № 2481 ускладнене відсутністю дизеля, візків, карданних валів, які знаходяться на ремонтних площадках в інших містах (м. Дніпро, м. Харків).

За посилання Позивача, з моменту останнього технічного огляду 03.08.2023 роботи по ремонту тепловозу не виконувались.

Відповідач листом вих. № 2025/14 від 01.05.2025 (а.с. 42) повідомив, що не має можливості здійснити остаточне виконання робіт з ремонту тепловозу ТГМ-4 № 2481 та просив наступне:

- скласти коригувальний акт до акту приймання-передачі робіт (надання послуг) № 51 про виконання 1-го етапу робіт (ремонт тепловозу ТГМ-4 № 2481) на суму - 2 235 358,68 грн;

- вирішити питання щодо повернення частково відремонтованого тепловозу ТГМ-4 № 2481;

- після проведення остаточного взаєморозрахунку визначити порядок повернення помилково сплачених коштів на рахунок Прилуцької філії позивача.

Позивач листом № 1-12/537/25 від 26.05.2025 погодився з пропозицією повернення тепловозу та вимагав його повернути (а.с. 32-34).

Під час розгляду спору по суті господарським судом приймається до уваги наступне.

Загальні умови виконання зобов`язання викладені в ч. 1 ст. 526 Цивільного Кодексу України, відповідно до якої зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

В свою чергу, ч. 1 ст. 631 Цивільного Кодексу України, встановлює, що строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору.

Предметом позову є вимога про повернення майна, з посиланням на те, що майно (Тепловоз) був переданий Відповідачу для здійснення ремонту в період дії Договору, проте граничний термін виконання робіт сплив після 31.03.2023, майно з ремонту станом на момент звернення з позовом до суду повернуте не було.

Відповідно до положень ст.1212 Цивільного Кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала (ч.1). Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події (ч.2). Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

До предмету доказування по справі входять обставини щодо припинення Договору та виконання або невиконання відповідачем зобов`язань, що виникли під час його дії.

Відповідно до п.1.1., п. 11.1. Договору в редакції додаткової угоди № 2 від 30.12.2021 строк виконання робіт до 31 березня 2023, строк дії Договору до 31.12.2023.

Актом № 51 від 30.12.2021 сторонами зафіксовано факт виконання 1-го Етапу робіт (ремонт тепловозу ТГМ-4 № 2481) на суму - 2 235 358,68 грн (а.с. 39) згідно з п. 4.1. Договору.

Докази виконання Етапу 2 надані сторонами не були.

Актом від 03.08.2023 комісійного огляду вузлів та агрегатів тепловозу ТГМ-4 № 2481, який перебуває на ремонті ТОВ «ПРЗЗТ» згідно договору « 0806/21 від 08.06.2021 (а.с. 40) встановлено часткове виконання робіт за Договором.

Відповідач листом № 2025/14 від 01.05.2025 повідомив, що не має можливості здійснити остаточне виконання робіт з ремонту тепловозу ТГМ-4 № 2481 та запропонував вирішити питання щодо повернення частково відремонтованого тепловозу ТГМ-4 № 2481, а також скласти коригувальний акт до акту приймання-передачі робіт (надання послуг) № 51 про виконання 1-го етапу робіт (ремонт тепловозу ТГМ-4 № 2481) на суму - 2 235 358,68 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 598 Цивільного Кодексу України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ч. 1 ст. 599 Цивільного Кодексу України).

Системний аналіз зазначених норм дає змогу дійти висновку, що закон не передбачає такої підстави для припинення зобов`язання яке лишилося невиконаним, як закінчення строку дії договору (відповідна правова позиція викладена, зокрема, в постанові Верховного Суду від 19.05.2020 у справі № 910/9167/19.

Водночас, згідно з ч. 1 ст. 604 Цивільного Кодексу України зобов`язання припиняється за домовленістю сторін.

Згідно з ч. 1 ст. 651 Цивільного Кодексу України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 654 Цивільного Кодексу України зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту.

За ч. 2 ст. 638 Цивільного Кодексу України договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Згідно з ч. 2 ст. 642 Цивільного Кодексу України якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.

Позивачем направлено вимогу про повернення тепловозу серії ТГМ-4 № 2481 від 26.05.2025 вих. № 1-12/537/25 (а.с. 32).

Зазначена вище вимога про повернення тепловозу фактично свідчить про прийняття позивачем пропозиції відповідача про припинення зобов`язання щодо здійснення ремонту тепловозу відповідно до ч. 2 ст. 642 Цивільного Кодексу України.

Позивач у позові та відповідач у відзиві визнають досягнення між сторонами по Договору в письмовій формі , шляхом обміну листами, угоди про припинення зобов`язання щодо здійснення ремонту тепловозу.

Ч. 1 ст. 207 Цивільного Кодексу України передбачено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

За таких обставин, відповідно до ч. 1 ст. 604 Цивільного Кодексу України зобов`язання щодо здійснення ремонту тепловозу є припиненим за домовленістю сторін, що визнається сторонами по справі.

Особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала (ч.1 ст.1212 Цивільного Кодексу України).

Посилання Відповідача у відзиві на позовну заяву на відсутність предмета спору є необґрунтованим, оскільки докази повернення майна (тепловозу) Позивачу надані не були.

Судом відхиляються доводи Відповідача з посиланням на п. 4.5. Договору, оскільки зазначеним пунктом Договору передбачено доставку тепловозу з ремонту за рахунок Замовника у випадку належного виконання робіт в строк, визначений Договором.

Як було встановлено судом, відповідач не виконав зобов`язання з ремонту в строк, визначений додатковою угодою № 2 до Договору, що ним не заперечується.

Водночас, як встановлено судом, п. 5.1.12 Договору передбачено, що у випадку розірвання Договору виконавець (Відповідач) зобов`язаний повернути за власний рахунок Замовнику Тепловоз в десятиденний строк з дня розірвання Договору на залізничну станцію на території України, вказану Замовником.

Вирішення питання про відшкодування витрат по транспортуванню тепловозу не входить до предмета позовних вимог.

Зобов`язання Відповідача повернути майно (Тепловоз) виникає з вимог закону, а саме ч. 1 ст. 1212 Цивільного Кодексу України, оскільки відповідна підстава для набуття вказаного майна Відповідачем внаслідок закінчення строку дії договору та припинення зобов`язання щодо здійснення ремонту тепловозу, за домовленістю сторін.

Згідно зі ст. 79 ГПК України, наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються скоріше були (мали місце), аніж не були.

Слід зауважити, що Верховний Суд в ході касаційного перегляду судових рішень неодноразово звертався загалом до категорії стандарту доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.

Подібний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі № 902/761/18, від 04.12.2019 у справі № 917/2101/17 та аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13-ц.

Такий підхід узгоджується з судовою практикою ЄСПЛ, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції). Так, зокрема, у рішенні від 23.08.2016 у справі "Дж. К. та Інші проти Швеції" ("J.K. AND OTHERS v. SWEDEN") ЄСПЛ наголошує, що "у країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування "поза розумним сумнівом ("beyond reasonable doubt"). Натомість, у цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту; скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням "балансу вірогідностей". Суд повинен вирішити, чи являється вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри".

Відповідно до частини четвертої статті 11 ГПК України, статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику зазначеного Суду як джерело права.

Надані позивачем докази свідчать про припинення зобов`язань з ремонту тепловозу за домовленістю сторін.

З урахуванням того, що відповідачем не надано суду будь-які докази, які б спростовували зазначені обставини, вони вважаються доведеними позивачем як вірогідні відповідно до ст.79 ГПК України.

Згідно з частинами 3, 4 ст. 13 ГПК України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

В процесі розгляду справи судом було прийнято, досліджено та надано оцінку всім наявним в матеріалах справи доказам, надано можливість сторонам обґрунтувати свої правові позиції щодо позову.

З урахуванням викладеного, позовні вимоги визнаються судом обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Стосовно інших заперечень, викладених Відповідачем у відзиві на позов та інших заявах по суті спору, суд оцінює їх належність з урахуванням обставин, які входять в предмет доказування та зазначає, що останні не містять належних обґрунтувань та доказів, які б спростовували викладені Позивачем обставини.

Судові витрати зі сплати судового збору згідно з вимогами п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України покладаються на відповідача в розмірі 15048,97 грн (з урахуванням понижуючого коефіцієнту 0,8 в зв`язку з поданням позовної заяви в електронному вигляді через систему «Електронний суд»).

Питання про повернення надлишково сплаченої суми судового збору (3762,23 грн) буде вирішено судом після звернення позивача з відповідним клопотанням, в порядку приписів ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір».

Керуючись ст. 129, 232, 233, 236-241 ГПК України

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю «ПОЛТАВСЬКИЙ РЕМОНТНИЙ ЗАВОД ЗАЛІЗНИЧНОЇ ТЕХНІКИ» (36015, м. Полтава, вул. Старокотелевська, 2, ) повернути Приватному акціонерному товариству «Київ - Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту» (; адреса: вул. Алматинська, 37, м. Київ, 02092) тепловоз серії ТГМ-4 № 2481.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ПОЛТАВСЬКИЙ РЕМОНТНИЙ ЗАВОД ЗАЛІЗНИЧНОЇ ТЕХНІКИ» (36015, м. Полтава, вул. Старокотелевська, 2, ) на користь Приватного акціонерного товариства «Київ - Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту» (; адреса: вул. Алматинська, 37, м. Київ, 02092) 15048,97 грн судового збору.

Згідно із ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 256 ГПК України.

Суддя І.І. Пушко