ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2026 року

м. Київ

cправа № 910/1599/25

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Картере В.І. - головуючий, Огороднік К.М., Пєсков В.Г.,

за участю секретаря судового засідання Заріцької Т.В.,

представників учасників справи:

ТОВ "Нордікстіл": Сільченко Т.А., Бондар-Дякуновська О.Г.,

ТОВ "Хеві Метал": не з`явився,

ТОВ "Газорозподільні мережі України" в особі Миколаївської філії: не з`явився,

ТОВ "Метінвест-СМЦ": Зінченко М.В.,

ПАТ Акціонерного банку "Укргазбанк": Валенко А.С., Валенко К.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Нордікстіл"

на постанову Північного апеляційного господарського суду від 23.12.2025 (колегія суддів у складі: Сотніков С.В., - головуючий, Отрюх Б.В., Остапенко О.М.)

та ухвалу Господарського суду міста Києва від 06.10.2025 в частині визнання кредиторських вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Газорозподільні мережі України" в особі Миколаївської філії, Товариства з обмеженою відповідальністю "Метінвест-СМЦ", Публічного акціонерного товариства Акціонерного банку "Укргазбанк" (суддя Омельченко Л.В.)

у справі № 910/1599/25

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Нордікстіл"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Хеві Метал"

про банкрутство,

ВСТАНОВИВ:

Хід розгляду справи та стислий зміст заяв

1. Ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.03.2025 відкрито провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Хеві Метал" (далі - Боржник) за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Нордікстіл" (далі - Ініціюючий кредитор), введено процедуру розпорядження майном боржника.

2. У межах зазначеної справи з грошовими вимогами до Боржника, зокрема, звернулися: Товариство з обмеженою відповідальністю "Газорозподільні мережі України" в особі Миколаївської філії (далі - Кредитор-1) - у сумі 14070166,62 грн; Товариство з обмеженою відповідальністю "Метінвест-СМЦ" (далі - Кредитор-2) - у сумі 45228827,91 грн; Публічне акціонерне товариство Акціонерний банк "Укргазбанк" (далі - Банк) - у сумі 594166473,49 грн.

Фактичні обставини справи, встановлені судами першої та апеляційної інстанцій

Щодо грошових вимог ТОВ "Газорозподільні мережі України" в особі Миколаївської філії

3. Між Кредитором-1 і Боржником 01.10.2023 укладено договір шляхом підписання заяви-приєднання №МФ/100-42DP540-10064-19 до умов договору розподілу природного газу (для споживача, що не є побутовим), яким передбачено надання Боржнику послуги з розподілу природного газу за адресою: Миколаївська область, м. Первомайськ, вул. Корабельна, 50/3.

4. 14.01.2025 представники Кредитора-1 під час здійснення перевірки об`єкта газоспоживання Боржника, розташованого за вказаною адресою, встановили факт роботи комерційного ВОГ чи його складових в позаштатному режимі, внаслідок чого витрата (споживання) природного газу комерційним ВОГ не обліковувалась або обліковувалась некоректно, а також пропуск строку періодичної повірки засобу вимірювальної техніки з вини споживача, що не є побутовим - лічильника "FMR FMG" G-100 зав. №R000079253. За наведеною у сертифікаті перевірки лічильника інформацією, попередня повірка проведена заводом виробником 18.08.2022. З огляду на таке Кредитор-1 склав акт про порушення №100032 від 14.01.2025 (далі - Акт).

5. Рішенням комісії з розгляду актів про порушення від 28.01.2025 (далі - Рішення) Акт задоволено та проведено донарахування з дати початку прострочення періодичної повірки до моменту встановлення та опломбування справного та повіреного засобу вимірювальної техніки.

6. На підставі Акту за Рішенням Боржнику донараховано необліковані об`єми (обсяги) спожитого природного газу, визначеного за номінальною потужністю газового обладнання боржника за період з 19.08.2024 (перший день пропуску повірки лічильника) до 16.01.2025 (день припинення розподілу природного газу). Обсяг донарахованого газу складає 713029,05 м3 на суму 14070166,62 грн.

7. Кредитор-1 вручив Боржнику лист від 30.01.2025 №МФ/104/3-ВИХ-1131-25, до якого додав акт-розрахунок необлікованого (донарахованого) об`єму природного газу і його вартості та рахунок на оплату суми 14070166,62 грн, у тому числі ПДВ. Боржник оплату за вказаним актом та рахунком не здійснив.

8. На підтвердження своїх грошових вимог до Боржника Кредитор-1 надав господарському суду копії: заяви-приєднання №МФ/100-42DP540-10064-19 з додатками; сертифіката повірки лічильника; Акта; протоколу засідання комісії від 28.01.2025; копію листа від 30.01.2025 №МФ/104/3-ВИХ-1131-25 з додатками.

9. Розпорядник майна Боржника розглянув грошові вимоги Кредитора-1 та визнав їх повністю.

10. Боржник оскаржив Рішення у судовому порядку. Рішенням Господарського суду міста Києва від 08.10.2025 у справі №910/1599/25(910/2206/25) (яке ухвалено та набрало законної сили після постановлення оскаржуваної ухвали попереднього засідання в цій справі) відмовлено в позові Боржника про визнання протиправним і скасування Рішення.

Щодо грошових вимог ТОВ "Метінвест-СМЦ"

11. Кредитор-2 (постачальник) і Боржник (покупець) 04.08.2023 уклали договір поставки №П-1857896/08/2023 (далі - Договір поставки), згідно з пунктами 1.1, 2.1 якого постачальник зобов`язався передати, а покупець - прийняти та оплатити металопродукцію (далі - товар) на умовах, передбачених Договором поставки. Виробник товару, кількість, асортимент товару вказуються у специфікаціях до Договору поставки. Специфікації на товар, які оформлені належним чином, підписані уповноваженими представниками та скріплені печатками сторін, є невід`ємною частиною Договору поставки.

12. Відповідно до пункту 8.2 Договору поставки (з урахуванням узгодженої редакції, визначеної протоколом розбіжностей №1 від 04.08.2023) за порушення строків оплати товару, що поставляється за Договором поставки, та/або вартості витрат, передбачених Договором поставки понад 5 календарних днів, покупець сплачує постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нараховується пеня, від несвоєчасно сплаченої суми за кожен день прострочення. Пеня нараховується за весь період прострочення до моменту фактичної оплати заборгованості (абзац 1). За порушення строків оплати на строк понад 10 календарних днів покупець сплачує постачальнику штраф у розмірі 10% від суми неоплаченого товару в зазначені в Договорі поставки та додатках до нього строки.

13. Згідно з пунктом 8.5 Договору поставки (з урахуванням узгодженої редакції, визначеної протоколом розбіжностей №1 від 04.08.2023) за відмову від приймання товару за Договором поставки покупець зобов`язаний сплатити постачальнику штраф у розмірі 20 відсотків від вартості такого товару, а також відшкодувати всі витрати, понесені у зв`язку з цим постачальником, у тому числі суми, пов`язані з відповідальністю постачальника перед перевізником і виробником товару.

14. 18.03.2024 Кредитор-2 (поклажодавець) і Боржник (зберігач) уклали договір №1905413/03/24 про надання послуг з відповідального зберігання (далі - Договір зберігання), згідно з розділом 1 якого поклажодавець передає, а зберігач зобов`язується прийняти на тимчасове відповідальне зберігання, зберігати і повернути поклажодавцеві на першу вимогу в цілості передану зберігачу на відповідальне зберігання металопродукцію (товарно-матеріальні цінності), що належить поклажодавцеві, в асортименті, кількості і якості, згідно з товарно-супровідними документами та актами прийому-передачі ТМЦ на відповідальне зберігання. Послуги з відповідального зберігання за Договором зберігання включають послуги з вивантаження ТМЦ з транспортного засобу при прийнятті на відповідальне зберігання і навантаження ТМЦ на транспортний засіб при поверненні ТМЦ з відповідального зберігання, а також послуги з проведення інвентаризації ТМЦ, що знаходяться на відповідальному зберіганні. Характеристики (сортамент, номенклатура, кількість, оціночна вартість) ТМЦ вказуються в актах прийому-передачі ТМЦ на відповідальне зберігання, які є невід`ємною частиною Договору зберігання. Зберігання ТМЦ здійснюється на складі зберігача, розташованому за адресою: м. Первомайськ, вул. Корабельна 50/3.

15. Акт передачі ТМЦ на відповідальне зберігання фіксується актом прийому-передачі ТМЦ на відповідальне зберігання (пункт 3.5 Договору зберігання). При поверненні ТМЦ з відповідального зберігання зберігач направляє поклажодавцеві акт про зняття ТМЦ з відповідального зберігання (пункт 3.10 Договору зберігання).

16. Договір зберігання діє до 31.12.2025 (пункт 10.5 Договору зберігання).

17. На підприємстві Кредитора-2 відповідно до наказу №283 від 29.11.2024 введено в дію регламент по роботі зі складами відповідального зберігання (далі - Регламент), який описує процедури та механізми управління товаро-матеріальними цінностями Кредитора-2, розміщеними на території контрагента та призначеними для подальшої реалізації, в тому числі можлива реалізація на адресу зберігача (пункт 1.1). Склад відповідального зберігання (СВЗ) - склад на території контрагента, на якому Кредитор-2 розміщує свій металопрокат для подальшої реалізації, в тому числі можлива реалізація на адресу зберігача (пункт 2.1). Поповнення складу відповідального зберігання покупця проводиться за необхідності, на підставі заявок покупця з урахуванням затверджених планів виробництва, наповнення портфеля замовлень заводів-виробників, а також з урахуванням залишків на складах та терміну їх зберігання (пункт 4.1).

18. За Договором поставки Кредитор-2 і Боржник склали специфікацію №4 від 22.02.2024 на поставку товару загальною кількістю 3050,00 т на загальну суму 148708968,12 грн з ПДВ.

19. У межах Договору зберігання з метою наступного постачання Кредитором-2 на адресу Боржника товару в узгоджених обсягах відповідно до специфікації №4 від 22.02.2024 за Договором поставки Кредитор-2 передав на відповідальне зберігання Боржнику ТМЦ у кількості 3126,325 т на загальну суму 225095400,00 грн з ПДВ, що підтверджується актами прийому-передачі на відповідальне зберігання.

20. За Договором поставки з метою поповнення складу відповідального зберігання за Договором зберігання сторони склали такі специфікації на загальний обсяг товару у кількості 1758,975 т на загальну суму 86020889,68 грн з ПДВ:

- №35 від 20.09.2024 (ТМЦ кількістю 492,560 т на суму 24274718,90 грн з ПДВ);

- №35/1 від 19.09.2024 (ТМЦ кількістю 22,525 т на суму 1074274,37 грн з ПДВ);

- №36 від 23.09.2024 (ТМЦ кількістю 163,805 т на суму 7966348,28 грн з ПДВ);

- №37 від 24.09.2024 (ТМЦ кількістю 155,815 т на суму 7595076,65 грн з ПДВ);

- №38 від 27.09.2024 (ТМЦ кількістю 145,830 т на суму 7072361,18 грн з ПДВ);

- №39 від 25.10.2024 (ТМЦ кількістю 478,370 т на суму 23496511,61 грн. з ПДВ);

- №42 від 22.11.2024 (ТМЦ кількістю 200,835 т на суму 9751996,04 грн з ПДВ);

- №43 від 03.01.2025 (ТМЦ кількістю 45,510 т на суму 2208455,76 грн з ПДВ);

- №44 від 09.01.2025 (ТМЦ кількістю 33,190 т на суму 1371324,14 грн з ПДВ);

- №45 від 15.01.2025 (ТМЦ кількістю 20,535 т на суму 1009822,75 грн з ПДВ).

21. У подальшому з метою реалізації товару зі складу відповідального зберігання за Договором поставки сторони на підставі пункту 3.10 Договору зберігання підписали акти прийому-передачі (повернення) на повернення ТМЦ у кількості 1758,975 т на загальну суму 125774760,00 грн з ПДВ. Зазначені акти прийому-передачі (повернення) підписали уповноважені особи сторін.

22. За Договором поставки Кредитор-2 на адресу Боржника зі складу відповідального зберігання поставив товар у кількості 1758,975 т на загальну суму 86095154,51 грн з ПДВ, що підтверджується видатковими накладними.

23. Боржник у строк до 19.04.2024 не здійснив попередню оплату 10% від вартості суми специфікації №4 від 22.02.2024, сплативши її Кредитору-2 лише 25.10.2024.

24. З огляду на таке на підставі пункту 8.2 Договору поставки Кредитор-2 нарахував Боржнику пеню в сумі 2013259,39 грн за порушення строку внесення попередньої оплати в розмірі 10% вартості товару, а також штраф у сумі 14870896,81 грн в розмірі 10% від суми поставки за специфікацією №4 від 22.02.2024 (148708968,12 грн).

25. 04.09.2024 на адресу Yarovikova Anna у визначеному умовами порядку направлено відповідне повідомлення щодо проходження митного очищення товару в кількості 1458,905 т вартістю 62455768,81 грн. Однак решту 90% вартості товару в сумі 133838070,31 грн Боржник сплатив Кредитору-2 лише 30.12.2024.

26. З огляду на таке на підставі пункту 8.2 Договору поставки Кредитор-2 нарахував Боржнику пеню в сумі 4865065,49 грн за порушення строку внесення оплати у розмірі 90% вартості товару, яка вказана у повідомленні постачальника про проходження митного очищення.

27. 15.11.2024 Кредитор-2 направив повідомлення про проходження митного очищення товару на другу частину поставки в кількості 1667,420 т вартістю 71382303,50 грн. Боржник сплатив зазначену суму частково.

28. З огляду на таке на підставі пункту 8.2 Договору поставки Кредитор-2 нарахував Боржнику пеню в сумі 5169486,15 грн за порушення строку внесення оплати у розмірі 90% вартості Товару, яка вказана у повідомленні постачальника про проходження митного очищення.

29. Враховуючи викладене, загальна сума пені становить 12057811,03 грн.

30. Крім того, на підставі пункту 8.2 Договору поставки Кредитор-2 нарахував Боржнику штраф у сумі 14870896,81 грн в розмірі 10% від суми поставки за специфікацією №4 від 22.02.2024 (148708968,12 грн).

31. Також у зв`язку з відмовою Боржника від приймання товару за Договором поставки (внаслідок вимушеного вивезення Кредитором-2 товару від Боржника) Кредитор-2 поніс транспортні витрати в розмірі 1228940,00 грн з ПДВ. На підтвердження зазначених витрат надано докази укладення між Кредитором-2 (замовник) і ТОВ "Метінвест-Шиппінг" (виконавець) договору №МК-1467104/03/21-П від 30.04.2021 про надання послуг з перевезення вантажу автомобільним транспортом та транспортом експедиційного обслуговування (далі - Договір перевезення), на виконання якого виконавець організував вивезення товару, поставленого Кредитором-2 на адресу Боржника з території Боржника.

32. Факт надання відповідних послуг підтверджено актами прийому-передачі наданих послуг (виконаних робіт), а також актами приймання-передачі наданих послуг за договором №МД-85 від 01.01.2021 про надання послуг з перевезення вантажу та транспортно-експедиційного обслуговування, укладеного між ТОВ "Метінвест-Шиппінг" і ТОВ "ФМ-Авто" на суму 1228940,00 грн з ПДВ.

33. На підтвердження своїх грошових вимог до Боржника Кредитор-2 надав господарському суду копії: Договору поставки (з додатками), специфікації №4 до Договору поставки (з додатками); видаткових накладних до Договору поставки; Договору зберігання (з додатками); наказу №283 від 29.11.24 (Регламент); актів передачі на зберігання; актів повернення зі зберігання; повідомлення про митне очищення вантажу; товаро-транспортних накладних (вивезення товару); Договору перевезення; рахунків та актів приймання-передачі наданих послуг за Договором перевезення; актів перевізника ТОВ "Метінвест-Шиппінг"; розрахунок курсової різниці.

34. Розпорядник майна Боржника розглянув грошові вимоги Кредитора-2 та визнав їх повністю. Боржник не подав заперечень проти розміру заявлених Кредитором-2 грошових вимог.

Щодо грошових вимог Публічного акціонерного товариства Акціонерного банку "Укргазбанк"

35. Банк і Боржник (позичальник) 24.03.2021 уклали генеральний кредитний договір №174/2021/КОД-КБ-ГКД (далі - Кредитний договір) на суму 20000000,00 доларів США на строк до 23.03.2026.

36. Згідно з пунктом 1.7 Кредитного договору всі зобов`язання, що виникатимуть з нього та з будь-яких додаткових договорів / змін та доповнень до Кредитного договору та додаткових договорів, що будуть укладені сторонами до Кредитного договору, вважаються зобов`язаннями позичальника за Кредитним договором.

37. Пунктом 3.7 Кредитного договору передбачено, що базовий розмір процентів за користування кредитними коштами в межах строку кредитування на строкову заборгованість встановлюється у додаткових договорах та не може перевищувати 100,01 процентів річних. Базова процентна ставка за додатковим договором може бути фіксованою або змінюваною. Розмір та тип процентної ставки визначається у додаткових договорах з урахуванням норм Кредитного договору.

38. Відповідно до пункту 3.8 Кредитного договору проценти за користування кредитними коштами нараховуються Банком щомісячно, не пізніше останнього банківського дня місяця, за період з дати надання кредиту по останній календарний день місяця, в якому наданий кредит, та надалі з першого дня по останній календарний день місяця, в день дострокового розірвання (для овердрафтів та відновлюваних кредитних ліній) відповідного додаткового договору та/або Кредитного договору, а також в день закінчення строку, на який надано кредит, в день повного (в тому числі дострокового) погашення кредиту (для кредитів або невідновлюваних кредитних ліній) згідно з умовами відповідного додаткового договору, за період з першого календарного дня місяця, в якому відбувається погашення кредиту, по день, що передує дню погашення кредиту. При цьому проценти за користування кредитними коштами нараховуються на залишок заборгованості за кожним із додаткових договорів, починаючи з дня надання кредитних коштів до дня повного погашення заборгованості за кожним із додаткових договорів, а у разі настання події припинення до дня настання події припинення, що визначені в підпункті 5.5.2 Кредитного договору.

39. Проценти за користування кредитними коштами сплачуються позичальником щомісячно, не пізніше 5 числа місяця, наступного за місяцем користування кредитом, а також в день закінчення строку на який надано кредит відповідно до додаткового договору, в день повного (у тому числі дострокового) погашення заборгованості по кредиту (для кредитів або невідновлюваних кредитних ліній) та в день, зазначений в письмовому повідомленні Банку про дострокове розірвання (для овердрафтів та відновлюваних кредитних ліній) відповідного додаткового договору та/або Кредитного договору на рахунок, вказаний в додатковому договорі. У разі якщо останній день для сплати (погашення) процентів припадає на вихідний або святковий день, то така сплата здійснюється у день, що передує такому вихідному або святковому дню (пункт 3.9 Кредитного договору).

40. У разі ненадходження платежів від позичальника в рахунок погашення процентів у встановлені Кредитним договором строки суми непогашених у строк процентів визнаються простроченими наступного банківського дня. У випадку непогашення позичальником простроченої заборгованості за будь-яким із додаткових договорів, Банк, починаючи з дня виникнення такої заборгованості, може скористатися правом на договірне списання цієї суми з поточних рахунків позичальника, відкритих в Банку, в порядку, визначеному в пунктах 3.20.-3.21 Кредитного договору.

41. За користування кредитними коштами, що не повернуті в строки, передбачені додатковими договорами (прострочена заборгованість), процентна ставка встановлюється в розмірі, передбаченому додатковими договорами. Сторони узгодили, що в разі настання події припинення Банк зупиняє нарахування процентів за користування кредитними коштами з дати визначеної для такої події в підпункті 5.5.2 Кредитного договору, а позичальник зобов`язується сплатити на користь Банку платежі, визначені в пункту 5.5 Кредитного договору у випадку їх виникнення (пункт 3.13 Кредитного договору).

42. Згідно з пунктом 3.14 Кредитного договору нарахування процентів за користування кредитними коштами, що не повернуті в строки, передбачені додатковими договорами (прострочена заборгованість), здійснюється на суму фактичного щоденного залишку простроченої заборгованості по кредиту, виходячи з процентної ставки, зазначеної у відповідному додатковому договорі, до дати погашення простроченої заборгованості по кредиту або настання події припинення, визначеної в підпункті 5.5.2 Кредитного договору.

43. Погашення заборгованості позичальник здійснює на рахунки, зазначені в додаткових договорах (пункт 3.18 Кредитного договору).

44. За умовами пункту 1 додаткових договорів до Кредитного договору Банк протягом передбаченого цими договорами строку у порядку, визначеному додатковими договорами та чинним законодавством України, за дорученням клієнта на підставі заяви про відкриття документарного акредитива, відкриває та обслуговує документарний акредитив.

45. Розрахунки за акредитивом Банк проводить за дорученням клієнта у відповідності до діючого законодавства України та Уніфікованих правил та звичаїв для документарних акредитивів (пункт 2.1 додаткових договорів).

46. Акредитив може бути замінено або достроково закрито (анульовано) за письмовою заявою клієнта, за умови отримання згоди від бенефіціара та підтверджуючого банку (якщо він є). Акредитиви, відкриті Банком у межах додаткових договорів, є безвідкличними, оскільки в їх умовах відсутні будь-які застереження щодо можливості відкликання, та непокритими (пункт 2.5 додаткових договорів).

47. Розрахунки за акредитивом можуть здійснюватися як за рахунок власних коштів боржника, так і за рахунок кредитних коштів, отриманих клієнтом від Банку на умовах, що визначені в додаткових договорах (пункт 2.2 додаткових договорів).

48. Банк надсилає клієнту лист-вимогу з зазначенням суми, необхідної до перерахування на рахунки IBAN, відкриті в Банку, та дати здійснення платежу за акредитивом не пізніше ніж за 3-и банківські дні до дати здійснення платежу за акредитивом (пунктом 2.6 додаткових договорів).

49. Для здійснення розрахунків за акредитивом клієнт перераховує суму за акредитивом (повністю або частково) на підставі листа-вимоги, направленої Банком відповідно до пункту 2.6 додаткових договорів, не пізніше за два банківських дні до дати здійснення розрахунків із виконуючим банком на рахунок, визначений в пункті 2.6 додаткових договорів (пункт 2.7 додаткових договорів).

50. Банк свої зобов`язання за Кредитним договором виконав належним чином, що підтверджено виписками по рахунках позичальника та меморіальними ордерами, долученими Банком до матеріалів справи.

51. У межах Кредитного договору Банк і Боржник уклали низку додаткових договорів, за якими станом на 02.03.2025 у Боржника наявна заборгованість.

52. На виконання пункту 2.6 додаткових договорів Банк надіслав Боржнику відповідні листи-вимоги до 03.03.2025, тобто до відкриття провадження у справі про банкрутство Боржника.

53. У зв`язку з направленням Банком вимоги №172/5614/2025 від 19.02.2025 у Боржника відповідно до пункту 4.3.6 Кредитного договору виник обов`язок достроково виконати всі зобов`язання за ним, в тому числі за укладеними в його межах додатковими договорами з дати пред`явлення відповідної вимоги 19.02.2025.

54. 07.03.2025 з рахунку Боржника Банк здійснив договірне списання грошових коштів у сумі 1403495,90 грн в рахунок погашення заборгованості за додатковим договором №174/2021/КОД-КБ-ГКД-ДД36 від 02.08.2024. Однак на виконання вимоги розпорядника майна Боржника від 30.09.2025 №02-39/75 Банк повернув на рахунок Боржника списані 07.03.2025 грошові кошти в зазначеній сумі.

55. Крім того, у забезпечення вимог Банку, що виникають з Кредитного договору та додаткових договорів до нього, а також договорів про внесення змін до Кредитного договору, Банк і Боржник уклали:

- договір іпотеки №174/2021/КОД-КБ-ГКД-І1 від 24.03.2021, предметом іпотеки за яким є нерухоме майно - комплекс нежитлових будівель загальною площею 26173,8 м2, розташований за адресою: Миколаївська обл., м. Первомайськ, вул. Корабельна, буд. 50/3, який складається з: корпусу №3, літера Д, загальною площею 26163,0 м2, контрольно-пропускного пункту, літера Й, загальною площею 10,8 м2, незавершеного будівництва, розширення корпусу №3, літера Д;

- договір застави №174/2021/КОД-КБ-ГКД-31 (обладнання) від 24.03.2021, предметом застави за яким є: лінія фарбування Single Pass 40 mpm Modular Gas Coil Coating Line PRO6458A, серійний номер 104105; газопровід середнього тиску, серійний номер 103312; виробниче обладнання; інженерні мережі та комунікації в кількості 44 одиниць. Місцезнаходження предмета застави: Миколаївська обл., м. Первомайськ, вул. Корабельна, буд. 50/3.

56. Визначена у заяві Банку сума грошових вимог до Боржника у загальному розмірі 593896605,44 грн складається з: 588524193,98 грн заборгованості по тілу кредиту; 4457938,20 грн заборгованості за процентами по кредиту; 913676,26 грн заборгованість з комісії; 797,00 грн заборгованості за РКО.

57. При цьому згідно з наданим Банком уточненням він помилково включив до складу заборгованості за тілом кредиту суму 5885,01 євро, яка є простроченою заборгованістю за процентами.

58. На підтвердження своїх грошових вимог до Боржника Банк надав копії: Кредитного договору, додаткових договорів з додатками, договорів іпотеки та застави, звітів про оцінку майна за договорами іпотеки та застави, листа вимоги від 19.02.2025 за вих. №172/5614/2025, банківського рахунку від 23.02.2021, а також розрахунок заборгованості за Кредитним договором.

59. Надане Банком резюме щодо вартості заставного майна станом на 20.03.2025 виготовлено ТОВ "Консалтингова компанія "УВЕКОН", яке має сертифікат суб`єкта оціночної діяльності та входить до переліку акредитованих Банком суб`єктів оціночної діяльності, що підтверджується листом від 07.02.2025 №172/4334/2025.

Стислий зміст ухвали суду першої інстанції та постанови суду апеляційної інстанції

60. Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.10.2025 визнано кредиторами Боржника, зокрема: ТОВ "Газорозподільні мережі України" в особі Миколаївської філії на загальну суму 14076222,62 грн (з яких 6056,00 грн - судовий збір (перша черга), 14070166,62 грн - основний борг (четверта черга)); ТОВ "Метінвест-СМЦ" на загальну суму 45228827,91 грн (з яких 4844,80 грн - судовий збір (перша черга), 7379622,76 грн - основний борг (четверта черга), 37844360,35 грн - штраф, пеня (шоста черга)); Банк на загальну суму 593902661,44 грн (з яких 6056,00 грн - судовий збір (перша черга), 453182300,00 грн - грошові вимоги, забезпечені заставою майна, 140720361,44 грн - основний борг (четверта черга)).

61. Постановою Північного апеляційного господарського суду від 23.12.2025 зазначену ухвалу господарського суду першої інстанції залишено без змін у частині грошових вимог перелічених кредиторів.

62. Судові рішення мотивовано обґрунтованістю грошових вимог до Боржника, заявлених переліченими кредиторами.

63. Зокрема, щодо грошових вимог Кредитора-1 до Боржника апеляційний господарський суд відхилив доводи Ініціюючого кредитора про наявність між Кредитором-1 і Боржником спору про право, адже наявність такого спору не перешкоджає зверненню кредитора з відповідними вимогами до боржника після відкриття провадження у справі про банкрутство.

64. Щодо грошових вимог Кредитора-2 господарський суд апеляційної інстанції відхилив такі доводи Ініціюючого кредитора: про обґрунтованість нарахування штрафу лише на суму попередньої оплати (10% вартості товару), а не на всю суму неоплаченого товару, з огляду на зміст абзацу 2 пункту 8.2 Договору поставки; про безпідставність нарахування одночасно пені та штрафу за порушення строків розрахунку, зважаючи на відсутність таких обмежень у чинному законодавстві та передбачену статтею 627 Цивільного кодексу України свободу договору; про необґрунтованість розрахунку курсової різниці, зважаючи на ненадання Боржником та/або Ініціюючим кредитором контррозрахунку.

65. Щодо грошових вимог Банку господарські суди, зокрема, дійшли висновку, що наданий Банком доказ у формі резюме щодо вартості заставного майна станом на 20.03.2025 є належним у підтвердження ринкової вартості заставного майна. Також апеляційний господарський суд зазначив, що вимоги Банку до Боржника за додатковими договорами до Кредитного договору в повному обсязі виникли до відкриття провадження у справі про банкрутство Боржника, а тому є конкурсними.

Стислий зміст вимог касаційної скарги та узагальнення доводів скаржника

66. Ініціюючий кредитор подав касаційну скаргу, в якій просить скасувати зазначену ухвалу попереднього засідання місцевого господарського суду в частині кредиторських вимог ТОВ "Газорозподільні мережі України" в особі Миколаївської філії, ТОВ "Метінвест-СМЦ", ПАТ Акціонерного банку "Укргазбанк" до Боржника та постанову апеляційного господарського суду, а справу в скасованій частині передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

67. Касаційну скаргу подано з підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 3 частини 2 статті 287, частиною 3 статті 310 Господарського процесуального кодексу України.

68. Скаржник посилається на неврахування господарським судом апеляційної інстанції висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 02.02.2022 у справі №910/4918/21, від 03.09.2020 у справі №910/4658/20, від 16.09.2020 у справі №911/593/20, від 20.03.2024 у справі №911/1005/23, від 10.11.2021 у справі №916/1101/21 та від 24.11.2021 у справі №910/16246/18; від 01.06.2021 у справі №910/12876/19, від 09.02.2018 у справі №911/2813/17, від 22.03.2018 у справі №911/1351/17, від 25.05.2018 у справі №922/1720/17, від 02.04.2019 у справі №917/194/18, щодо застосування положень статей 230, 231, 233 Господарського кодексу України, статті 549 Цивільного кодексу України; від 27.08.2020 у справі №911/2498/18, від 13.09.2022 у справі №904/6251/20, від 26.02.2019 у справі №908/710/18, 25.06.2019 у справі №922/116/18, від 15.10.2019 у справі №908/2189/17, щодо застосування положень статей 76-79 Господарського процесуального кодексу України; від 07.10.2020 у справі №914/2404/19, від 28.01.2021 у справі №910/4510/20, від 01.06.2021 у справі №911/2581/14, від 22.12.2022 у справі №910/14923/20, від 23.04.2019 у справі №910/21939/15, від 28.07.2020 у справі №904/2104/19, щодо застосування статей 76-79 Господарського процесуального кодексу України та підвищеного стандарту доказування; від 20.06.2019 у справі № 915/535/17, від 25.06.2019 у справі № 922/116/18, від 15.10.2019 у справі № 908/2189/17, від 10.02.2020 у справі № 909/146/19, від 27.02.2020 у справі № 918/99/19, згідно з якими заявлені у справі про банкрутство грошові вимоги можуть підтверджуватися первинними документами (угодами, накладними, рахунками, актами виконаних робіт тощо), що свідчать про цивільно-правові відносини сторін та підтверджують заборгованість боржника перед кредитором, або рішенням юрисдикційного органу, до компетенції якого віднесено вирішення такого спору; від 27.02.2020 у справі №918/99/19, від 29.03.2021 у справі №913/479/18, щодо застосування приписів статей 45-47 Кодексу України з процедур банкрутства (далі - КУзПБ); від 06.09.2018 у справі №903/984/16, від 13.11.2018 у справі №909/1056/15, від 12.12.2018 у справі №910/30188/15, від 09.04.2019 у справі №923/436/17, від 29.01.2019 у справі №909/722/14, від 12.02.2019 у справі №914/1096/18, від 05.12.2019 у справі №910/1678/19, від 24.07.2020 у справі №904/3060/19, щодо застосування положень частин 1, 4 статті 23 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (статті 45 КУзПБ).

69. При цьому щодо грошових вимог Кредитора-1 до Боржника скаржник наголошує на наявності спору про право між зазначеними особами, відсутності судового рішення у позовному провадженні щодо суми кредиторських вимог на момент відкриття справи про банкрутство.

70. Також скаржник зауважує, що згідно з пунктом 12 глави 5 розділу ХІ Кодексу газорозподільних систем, якщо об`єм та/або вартість необлікованого (донарахованого) природного газу буде оскаржуватися споживачем (несанкціонованим споживачем) у судовому порядку, тоді до винесення остаточного рішення у судовій справі заборгованість за необлікований (донарахований) об`єм природного газу не вважається простроченою.

71. Щодо грошових вимог Кредитора-2 до Боржника, на думку скаржника, господарські суди першої та апеляційної інстанцій не прийняли до уваги незаконність подвійного притягнення Боржника до відповідальності у вигляді штрафу та пені за прострочення оплати; тоді як штраф 10% за прострочення оплати мав визначатися від суми передплати за товар у розмірі 10% від вартості товару та становити суму 1487089,68 грн; а нарахування суми пені за невиконання Боржником зобов`язання зі сплати попередньої оплати 10% від вартості специфікації №4 від 22.02.2024 є правильним у розмірі 2013259,39 грн.

72. Скаржник стверджує про відсутність належних та допустимих доказів стосовно стягнення штрафу за відмову Боржника від прийняття товару і стягнення витрат, адже надані Кредитором-2 акти прийому-передачі (повернення) не оформлено належним чином, не є первинним документами та не можуть бути розглянуті як докази при судовому розгляді.

73. Також скаржник вважає, що господарські суди поклали в основу судових рішень неналежний доказ - файл у форматі Excel "Розрахунок курсової різниці" без прізвищ, посад, підписів осіб, які склали цю таблицю, без даних, які можуть підтвердити належність даних цієї таблиці до виконання Кредитором-2 і Боржником.

74. Щодо грошових вимог Банку до Боржника скаржник зазначає про відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах стосовно визнання конкурсними кредиторських вимог банку за змішаним договором, який складається з договору про відкриття та обслуговування акредитиву і договору надання боржнику кредитних грошових коштів за невідновлювальною кредитною лінією, що дорівнює сумі акредитиву.

75. Скаржник наполягає, що зобов`язання Боржника перед Банком за додатковими договорами про відкриття та обслуговування непокритого акредитива до Кредитного договору виникли після відкриття провадження у справі про банкрутство Боржника, тому такі грошові вимоги Банку не є конкурсними.

76. Крім того, скаржник вважає, що господарський суд апеляційної інстанції при розгляді справи не дослідив наданий Банком доказ - резюме щодо вартості об`єкта станом на 20.03.2025, в якому зазначено, що воно є не результатом незалежного аналізу майна в розумінні статті 4 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні", а саме консультацією з аналізу майна в письмовій формі відповідно до абзацу 3 зазначеної статті Закону. Отже, наведені в зазначеному доказі висновки не можуть бути використані для визначення вартості майна та прийняття юридичних рішень.

Узагальнений виклад позицій інших учасників справи

77. Банк подав відзив на касаційну скаргу, в якому просить відмовити у задоволенні скарги та залишити без змін оскаржувані судові рішення в частині, що стосується розгляду кредиторських вимог Банку.

78. Банк у своєму відзиві заперечує проти доводів скаржника про те, що заявлені ним грошові вимоги є поточними, оскільки до відкриття провадження у справі про банкрутство - з дня направлення відповідних листів-вимог у Боржника виникло грошове зобов`язання з покриття акредитиву, а в Банку - кореспондуюче право вимагати виконання цього зобов`язання.

79. Банк посилається на положення пунктів 3.10 додаткових договорів до Кредитного договору, згідно з якими права та обов`язки Банку та клієнта щодо надання будь-якого траншу кредиту за відповідним додатковим договором виникають у день здійснення Банком сплати за акредитивом на суму, яка сплачується; а також пунктів 4.1 додаткових договорів щодо сплати комісії.

80. На думку Банку, поєднання в одному договорі елементів різних договорів (змішаний договір) не впливає на визначення грошових вимог і їх статусу як конкурсних чи поточних, що спростовує відсутність правового висновку Верховного Суду щодо спірних правовідносин.

81. Банк стверджує, що в межах спірних правовідносин зобов`язання Боржника виникло не з моменту фактичного надання кредитних коштів, а з моменту направлення йому листів-вимог відповідно до пунктів 2.6 додаткових договорів, якими конкретизується розмір і строк виконання обов`язку щодо формування грошового покриття за відкритим акредитивом. Саме з цього моменту в Банку виникає право вимагати від Боржника виконання його обов`язку здійснити відповідний платіж для покриття акредитиву.

82. Банк переконаний, що в будь-якому випадку з моменту офіційної публікації оголошення про відкриття господарським судом провадження у справі про банкрутство Боржника настав строк виконання всіх зобов`язань Боржника за Кредитним договором та додатковими договорами, зокрема щодо обов`язку сформувати покриття за акредитивами.

83. Також Банк погоджується з висновком господарських судів про прийняття до уваги наданого ним доказу - резюме щодо вартості об`єкта станом на 20.03.2025.

84. Кредитор-2 подав відзив на касаційну скаргу, в якому просить залишити скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення без задоволення в частині його грошових вимог.

85. Кредитор-2 погоджується з позицією, викладеною в оскаржуваних судових рішеннях, та вважає їх такими, що ухвалені з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

86. Кредитор-2 заперечує проти аргументів скаржника, посилаючись на обставини виконання умов Договору поставки, які, на думку Кредитора-2, підтверджують обґрунтованість заявлених ним грошових вимог до Боржника.

87. Інші учасники справи у встановлений судом термін відзивів на касаційну скаргу не подали.

Позиція Верховного Суду

88. Керуючись вимогами статей 14, 300 ГПК України, Верховний Суд перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права в межах доводів і вимог касаційної скарги та виходить з такого.

89. Предметом касаційного оскарження в цій справі є постанова господарського суду апеляційної інстанції, ухвалена за наслідками перегляду ухвали попереднього засідання місцевого господарського суду в частині визнання грошових вимог Кредитора-1, Кредитора-2 і Банку до Боржника.

90. За визначенням, наведеним у статті 1 КУзПБ, грошове зобов`язання (борг) - зобов`язання боржника сплатити кредитору певну грошову суму відповідно до цивільно-правового правочину (договору) та на інших підставах, передбачених законодавством України.

91. Склад і розмір грошових зобов`язань, у тому числі розмір заборгованості за передані товари, виконані роботи і надані послуги, сума кредитів з урахуванням відсотків, які зобов`язаний сплатити боржник, визначаються на день подання до господарського суду заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. При поданні заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність) розмір грошових зобов`язань визначається на день подання до господарського суду такої заяви.

92. При цьому забезпеченими кредиторами є кредитори, вимоги яких до боржника або іншої особи забезпечені заставою майна боржника; конкурсні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, що виникли до відкриття провадження у справі про банкрутство і виконання яких не забезпечено заставою майна боржника; поточні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, що виникли після відкриття провадження у справі про банкрутство.

93. Згідно з усталеною правовою позицією, сформованою в постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.12.2020 у справі №904/1693/19, при визначенні статусу кредиторських вимог у справі про банкрутство має враховуватися насамперед момент виникнення вимоги, а не строк її виконання, тому вимоги кредиторів, які виникли до порушення провадження у справі про банкрутство, є конкурсними незалежно від строку виконання грошових зобов`язань боржника.

94. Конкурсні кредитори за вимогами, що виникли до дня відкриття провадження у справі про банкрутство, зобов`язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують, протягом 30 днів з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство (частина 1 статті 45 КУзПБ).

95. Забезпечені кредитори зобов`язані подати заяву з грошовими вимогами до боржника під час провадження у справі про банкрутство в частині вимог, що є незабезпеченими, або за умови відмови від забезпечення. Забезпечені кредитори можуть повністю або частково відмовитися від забезпечення. Якщо вартості застави недостатньо для покриття всієї вимоги, кредитор повинен розглядатися як забезпечений лише в частині вартості предмета застави. Залишок вимог вважається незабезпеченим (абзаци 2, 3 частини 2 статті 45 КУзПБ).

96. Склад і розмір грошових вимог кредиторів визначаються в національній валюті України. Якщо зобов`язання боржника визначені в іноземній валюті, то склад і розмір грошових вимог кредиторів визначаються в національній валюті за курсом, встановленим Національним банком України на дату подання кредитором заяви з грошовими вимогами до боржника (абзац 4 частини 2 статті 45 КУзПБ).

97. Розпорядник майна зобов`язаний окремо повідомити господарський суд про вимоги кредиторів, які забезпечені заставою майна боржника, згідно з їхніми заявами, а за відсутності таких заяв - згідно з даними обліку боржника, а також внести окремо до реєстру відомості про майно боржника, яке є предметом застави згідно з відповідним державним реєстром (частина 8 статті 45 КУзПБ).

98. Згідно з положеннями частини 2 статті 47 КУзПБ за результатами попереднього засідання господарський суд постановляє ухвалу, в якій зазначаються, зокрема: розмір, черговість задоволення кожної визнаної вимоги та перелік усіх визнаних судом вимог кредиторів, що вносяться розпорядником майна до реєстру вимог кредиторів, у тому числі вимог кредиторів, які є заінтересованими стосовно боржника.

99. Заявник сам визначає докази, які на його думку підтверджують заявлені вимоги. Заявлені у справі про банкрутство грошові вимоги можуть підтверджуватися первинними документами (угодами, накладними, рахунками, актами виконаних робіт тощо), що свідчать про цивільно-правові відносини сторін та підтверджують заборгованість боржника перед кредитором, або рішенням юрисдикційного органу, до компетенції якого віднесено вирішення такого спору (висновки наведені у постановах Верховного Суду від 20.06.2019 у справі №915/535/17, від 25.06.2019 у справі №922/116/18, від 15.10.2019 у справі №908/2189/17, від 10.02.2020 у справі №909/146/19, від 27.02.2020 у справі №918/99/19, на які послався скаржник у касаційній скарзі).

100. Згідно з усталеною практикою Верховного Суду щодо порядку розгляду кредиторських вимог у справі про банкрутство, ролі та обов`язків суду на цій стадії провадження у справі про банкрутство під час розгляду заявлених грошових вимог суд користується правами та повноваженнями, наданими йому процесуальним законом; суд самостійно розглядає кожну заявлену грошову вимогу, перевіряє її відповідність чинному законодавству та за результатами такого розгляду визнає або відхиляє частково чи повністю грошові вимоги кредитора (постанови Верховного Суду від 26.02.2019 у справі №908/710/18, 25.06.2019 у справі №922/116/18, від 15.10.2019 у справі №908/2189/17, на які послався скаржник у касаційній скарзі).

101. У справі про банкрутство господарський суд не розглядає по суті спори стосовно заявлених до боржника грошових вимог, а лише встановлює наявність або відсутність відповідного грошового зобов`язання боржника шляхом дослідження первинних документів (договорів, накладних, актів тощо) та/або рішення юрисдикційного органу, до компетенції якого віднесено вирішення відповідного спору (постанови Верховного Суду від 26.02.2019 у справі №908/710/18, від 15.10.2019 у справі №908/2189/17, на які послався скаржник у касаційній скарзі).

102. У попередньому засіданні господарський суд зобов`язаний перевірити та надати правову оцінку усім вимогам кредиторів до боржника незалежно від факту їх визнання чи відхилення боржником (постанови Верховного Суду від 15.10.2019 у справі №908/2189/17, від 24.10.2019 у справі №910/10542/18).

103. При цьому для унеможливлення загрози визнання судом у справі про банкрутство фіктивної кредиторської заборгованості до боржника, суду слід розглядати заяви з кредиторськими вимогами із застосуванням засад змагальності сторін у справі про банкрутство у поєднанні з детальною перевіркою підстав виникнення грошових вимог кредиторів до боржника, їх характеру, розміру та моменту виникнення. У разі виникнення мотивованих сумнівів сторін у справі про банкрутство щодо обґрунтованості кредиторських вимог, на заявника таких кредиторських вимог покладається обов`язок підвищеного стандарту доказування задля забезпечення перевірки господарським судом підстав виникнення таких грошових вимог, їх характеру, встановлення розміру та моменту виникнення цих грошових вимог (постанови Верховного Суду від 07.10.2020 у справі № 914/2404/19, від 28.01.2021 у справі № 910/4510/20, на які послався скаржник у касаційній скарзі).

104. Верховний Суд, зокрема, у постанові від 22.12.2022 у справі №910/14923/20 (на яку послався скаржник у касаційній скарзі) наголосив, що для запобігання визнанню необґрунтованих вимог до боржника та порушенню цим прав його кредиторів до доведення обставин, пов`язаних із виникненням заборгованості боржника-банкрута, пред`являються підвищені вимоги.

105. Сутність підвищеного стандарту доказування у справах про банкрутство полягає, зокрема, в такому:

- перевірка обґрунтованості та розміру вимог кредиторів здійснюється судом незалежно від наявності розбіжностей щодо цих вимог між боржником та особами, які мають право заявляти відповідні заперечення, з одного боку, та кредитором, що заявив грошові вимоги до боржника, з іншого боку;

- при визнанні вимог кредиторів у справі про банкрутство слід виходити з того, що визнаними можуть бути лише вимоги, щодо яких подано достатні докази наявності та розміру заборгованості;

- під час розгляду заяви кредитора з грошовими вимогами до боржника у справі про банкрутство визнання боржником або арбітражним керуючим обставин, якими кредитор обґрунтовує свої вимоги (частина 1 статті 75 Господарського процесуального кодексу України), саме по собі не звільняє іншу сторону від необхідності доведення таких обставин в загальному порядку.

106. Розглядаючи кредиторські вимоги, суд у силу приписів статей 45-47 КУзПБ має належним чином дослідити сукупність поданих заявником доказів (договори, накладні, акти, судові рішення, якими вирішено відповідний спір тощо), перевірити їх, надати оцінку наявним у них невідповідностям (за їх наявності), та аргументам, запереченням щодо цих вимог, з урахуванням чого з`ясувати чи є відповідні докази підставою для виникнення у боржника грошового зобов`язання (висновок, викладений у постановах Верховного Суду від 10.02.2020 у справі №909/146/19, від 27.02.2020 у справі №918/99/19, від 29.03.2021 у справі №913/479/18, на які послався скаржник у касаційній скарзі).

107. Системний аналіз цих приписів засвідчує, що законодавцем у справах про банкрутство обов`язок доказування обґрунтованості вимог кредитора певними доказами покладено на заявника грошових вимог, а предметом розгляду в цьому випадку є вирішення питання про належне документальне підтвердження цих вимог кредитором-заявником. Запроваджений законодавцем підвищений стандарт доказування у справах про банкрутство для кредиторів приводить у випадку ненадання заявником-кредитором сукупності необхідних документів на обґрунтування своїх вимог до прийняття рішення судом про відмову у визнанні таких вимог та включенні їх до реєстру вимог кредиторів. Надані кредитором докази мають відповідати засадам належності, допустимості, достовірності та вірогідності, передбаченим статтями 76-79 Господарського процесуального кодексу України.

108. Правовий висновок про обґрунтованість відмови суду у визнанні грошових вимог до боржника внаслідок неподання заявником належних і достатніх документальних доказів відповідного зобов`язання при поданні заяви про визнання таких вимог сформульовано Верховним Судом, зокрема, у постановах від 23.04.2019 у справі №910/21939/15, від 28.07.2020 у справі №904/2104/19 (на які послався скаржник у касаційній скарзі).

109. Отже, Верховний Суд стало та послідовно дотримується позиції про необхідність застосування до заявника кредиторських вимог до боржника у справі про банкрутство (неплатоспроможність) підвищеного стандарту доказування в разі виникнення сумнівів щодо обґрунтованості таких вимог.

110. Відповідно до положень статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу, у тому числі з договорів та інших правочинів.

Щодо грошових вимог ТОВ "Газорозподільні мережі України" в особі Миколаївської філії

111. Згідно з положеннями статті 714 Цивільного кодексу України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору постачання енергетичними та іншими ресурсами.

112. Відповідно до пункту 4 глави 1 розділу І Кодексу газорозподільних систем договір розподілу природного газу - правочин, укладений між оператором газорозподільної системи та споживачем (у тому числі побутовим споживачем) відповідно до вимог цього Кодексу, згідно з яким оператор газорозподільної системи забезпечує цілодобовий доступ об`єкта споживача до газорозподільної системи для можливості розподілу природного газу; доступ до газорозподільної системи - право користування потужністю складової (об`єкта) газорозподільної системи в обсязі та на умовах, встановлених у договорі (технічній угоді) про надання відповідних послуг з оператором газорозподільної системи.

113. Визначення об`єму споживання (розподілу) природного газу по об`єкту споживача, що не є побутовим, здійснюється на межі балансової належності між Оператором ГРМ і споживачем на підставі даних комерційних ВОГ, визначених договором розподілу природного газу між Оператором ГРМ і споживачем, та з урахуванням вимог цього Кодексу та договору (пункт 3 глави 3 розділу ІХ Кодексу газорозподільних систем).

114. Власники ЗВТ, що є елементами комерційних ВОГ, зобов`язані забезпечити належний контроль за строками спливу міжповірочних інтервалів ЗВТ та організацію проведення їх періодичної повірки. Здійснення періодичної повірки ЗВТ забезпечується власником ЗВТ за власний рахунок (пункт 1 глави 7 розділу Х Кодексу газорозподільних систем).

115. У разі пропущення терміну періодичної повірки ЗВТ з вини споживача (незабезпечення належної організації повірки власних ЗВТ або недопуск до ЗВТ представників Оператора ГРМ) обсяг спожитого природного газу через комерційний ВОГ, елементом якого є ЗВТ з пропущеним терміном повірки, розраховується відповідно до вимог розділу ХІ цього Кодексу (пункт 8 глави 7 розділу Х Кодексу газорозподільних систем).

116. Підпунктом 4 пункту 2 глави 2 розділу ХІ Кодексу газорозподільних систем віднесено до порушень, внаслідок яких Оператор ГРМ змінює встановлений режим нарахування об`ємів (обсягів) розподіленого природного газу споживачу, зокрема, пропущення строку періодичної повірки ЗВТ з вини споживача, що не є побутовим.

117. При пропущенні строку періодичної повірки лічильника газу або звужуючого пристрою з вини споживача об`єм переданого (прийнятого) газу розраховується за номінальною потужністю неопломбованого газоспоживаючого обладнання - перерахунок проводиться за період з дати початку прострочення періодичної повірки до моменту встановлення та опломбування справного та повіреного ЗВТ; у разі якщо при вимірюванні лічильником газу або звужуючим пристроєм та/або датчиком різниці тиску перевищується діапазон вимірювання або вони працюють в позаштатному режимі, про що є зареєстровані та зафіксовані у звітах обчислювача чи коректора об`єму газу повідомлення про наявні аварійні / діагностичні ситуації (несправність), об`єм розподіленого (спожитого) природного газу розраховується за номінальною потужністю неопломбованого газоспоживаючого обладнання - перерахунки проводяться за фактичний час тривалості аварійної / позаштатної ситуації (підпункти 1, 2 пункту 4 глави 4 розділу XІ Кодексу газорозподільних систем).

118. У разі виявлення у споживача або несанкціонованого споживача порушень, визначених у главі зазначеного розділу, на місці їх виявлення представником Оператора ГРМ складається акт про порушення за формою, наведеною в додатку 21 до цього Кодексу. Акт про порушення має бути розглянутим комісією з розгляду актів про порушення Оператора ГРМ, яка визначає його правомірність та приймає щодо них відповідне рішення. При задоволенні комісією акта про порушення складається акт-розрахунок необлікованого (донарахованого) об`єму та обсягу природного газу і його вартості (пункти 1, 8, 11 глави 5 розділу XІ Кодексу газорозподільних систем).

119. Вартість необлікованого (донарахованого) об`єму природного газу, яка пред`являється до сплати споживачу (несанкціонованому споживачу) в результаті задоволення акта про порушення, зазначається в окремому платіжному рахунку Оператора ГРМ, який надається під особистий підпис споживача (несанкціонованого споживача) або надсилається йому рекомендованим поштовим відправленням разом із супровідним листом, що оформлюється у довільній формі. Якщо об`єм та/або вартість необлікованого (донарахованого) природного газу буде оскаржуватися споживачем (несанкціонованим споживачем) у судовому порядку, тоді до винесення остаточного рішення у судовій справі заборгованість за необлікований (донарахований) об`єм природного газу не вважається простроченою (пункт 12 глави 5 розділу XІ Кодексу газорозподільних систем).

120. Дослідивши надані Кредитором-1 докази, господарські суди першої та апеляційної інстанцій встановили обставини, які свідчать про укладення між ним і Боржником договору розподілу природного газу, а також виявлення в ході перевірки об`єкта газоспоживання Боржника фактів пропуску строку періодичної повірки засобу вимірювальної техніки з вини Боржника та роботи комерційного ВОГ чи його складових у позаштатному режимі, внаслідок чого витрата (споживання) не обліковувалась або обліковувалась некоректно.

121. Зазначені порушення зафіксовано в Акті, який розглянуто та задоволено відповідною комісією, у зв`язку з чим проведено донарахування вартості природного газу в обсязі 713029,05 м3 на суму 14070166,62 грн за період з 19.08.2024 (перший день пропуску повірки лічильника) до 16.01.2025 (день припинення розподілу природного газу). Акт-розрахунок необлікованого (донарахованого) об`єму природного газу і його вартості та рахунок на оплату передано Боржнику, однак Боржник відповідну оплату не здійснив.

122. Під час розгляду цієї справи господарськими судами першої та апеляційної інстанцій Боржник та/або інші учасники справи не спростували обґрунтованість зазначеного донарахування та/або погашення відповідної заборгованості Боржником.

123. Зокрема, на момент ухвалення оскаржуваної ухвали попереднього засідання місцевого господарського суду Рішення не було скасовано в установленому законом порядку.

124. На момент ухвалення оскаржуваної постанови господарського суду апеляційної інстанції правомірність відповідного донарахування, зокрема, підтверджено рішенням Господарського суду міста Києва від 08.10.2025 у справі №910/1599/25(910/2206/25), яким відмовлено у задоволенні позову Боржника про визнання протиправним і скасування Рішення комісії з розгляду актів про порушення. Апеляційний господарський суд прийняв до уваги зазначене судове рішення при здійсненні оцінки обґрунтованості заявлених Кредитором-1 грошових вимог поряд з іншими наданими на їх підтвердження доказами.

125. Разом з тим Ініціюючий кредитор помилково послався на наявність між Кредитором-1 і Боржником спору про право щодо наведених правовідносин у зв`язку з поданням Боржником позову в справі №910/1599/25(910/2206/25) та його розглядом господарським судом, адже само по собі оскарження Рішення Боржником не виключало перевірки та визнання підтверджених ним грошових вимог у попередньому засіданні у справі про банкрутство з огляду на таке.

126. Відповідно до частини 6 статті 39 КУзПБ господарський суд відмовляє у відкритті провадження у справі, зокрема, якщо вимоги кредитора свідчать про наявність спору про право, який підлягає вирішенню у порядку позовного провадження.

127. Водночас частина 1 статті 45 КУзПБ не пов`язує обов`язок та право конкурсного кредитора подати заяву з грошовими вимогами до боржника з безспірністю таких вимог. А визнання / відхилення господарським судом заявлених до боржника грошових вимог здійснюється за результатами перевірки їх обґрунтованості (підтвердження сукупністю доказів факту виникнення та розміру відповідного зобов`язання, існування його на момент подання заяви тощо) незалежно від наявності / відсутності спору щодо таких вимог між кредитором та боржником або іншими особами, які мають право заявляти відповідні заперечення.

128. З огляду на таке господарський суд апеляційної інстанцій слушно зазначив, що наявність спору з Боржником не є перешкодою для звернення Кредитора-1 з грошовими вимогами до нього після відкриття провадження у цій справі про банкрутство, а також для визнання таких грошових вимог місцевим господарським судом у попередньому засіданні за наслідками перевірки наданих на їх підтвердження доказів.

129. У зв`язку наведеним Верховний Суд вважає безпідставним посилання Ініціюючого кредитора в касаційній скарзі на висновки, викладені в постановах Верховного Суду від 02.02.2022 у справі №910/4918/21, від 03.09.2020 у справі №910/4658/20, від 16.09.2020 у справі №911/593/20, від 20.03.2024 у справі №911/1005/23, від 10.11.2021 у справі №916/1101/21 та від 24.11.2021 у справі №910/16246/18, які стосуються застосування положень статті 39 КУзПБ щодо відмови у відкритті провадження у справі за наявності спору про відповідне право між ініціюючим кредитором і боржником. Оскільки Кредитор-1 не є ініціюючим кредитором у цій справі про банкрутство Боржника, а подав заяву з грошовими вимогами до Боржника у межах відкритої справи про банкрутство, наведені висновки не є релевантними щодо відповідних правовідносин.

130. Також Верховний Суд відхиляє посилання Кредитора-1 на абзац другий пункту 12 глави 5 розділу ХІ Кодексу газорозподільних систем, адже віднесення кредиторських вимог до конкурсних або поточних здійснюється з огляду на момент їх виникнення, а не строк їх виконання. Водночас оскарження Боржником здійсненого Кредитором-1 донарахування об`єму і вартості природного газу не змінює факт виникнення відповідного зобов`язання до відкриття провадження у справі про банкрутство Боржника, а лише має наслідком відсутність прострочення такого зобов`язання до ухвалення остаточного рішення у судовій справі щодо його оскарження.

131. Зважаючи на викладене, Верховний Суд вважає обґрунтованим висновок господарських судів першої та апеляційної інстанцій про визнання грошових вимог Кредитора-1 до Боржника та не вбачає підстав для скасування оскаржуваних судових рішень у частині таких вимог.

Щодо грошових вимог ТОВ "Метінвест-СМЦ"

132. За договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (стаття 712 Цивільного кодексу України).

133. Зокрема, покупець зобов`язаний прийняти товар, крім випадків, коли він має право вимагати заміни товару або має право відмовитися від договору купівлі-продажу. Покупець зобов`язаний вчинити дії, які відповідно до вимог, що звичайно ставляться, необхідні з його боку для забезпечення передання та одержання товару, якщо інше не встановлено договором або актами цивільного законодавства (стаття 689 Цивільного кодексу України).

134. Якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу (стаття 693 Цивільного кодексу України).

135. При цьому відповідно до положень статей 546, 549 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою (штрафом, пенею), визначеною як грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Зокрема, штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання; а пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити на користь кредитора пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня. Договором може бути визначено менший розмір пені.

136. Частиною 1 статті 230 Господарського кодексу України (чинного до 28.08.2025) визнано штрафними санкціями господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

137. Згідно з частиною 4 статті 231 Господарського кодексу України в разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

138. Нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано (частина 6 статті 232 Господарського кодексу України).

139. Щодо застосування зазначених норм Велика Палата Верховного Суду в постанові від 01.06.2021 у справі №910/12876/19 виклала правовий висновок, згідно з яким одночасне стягнення з учасника господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання за договором, штрафу та пені не суперечить статті 61 Конституції України, оскільки згідно зі статтею 549 Цивільного кодексу України пеня та штраф є формами неустойки, а відповідно до статті 230 Господарського кодексу України - видами штрафних санкцій, тобто не є окремими та самостійними видами юридичної відповідальності. У межах одного виду відповідальності може застосовуватися різний набір санкцій.

140. Велика Палата Верховного Суду наголосила, що можливість одночасного стягнення пені та штрафу за порушення окремих видів господарських зобов`язань не лише не заборонено, але й передбачено частиною 2 статті 231 Господарського кодексу України. При цьому щодо порушення виконання господарських зобов`язань чинне законодавство не встановлює для учасників господарських відносин обмежень передбачати в договорі можливість одночасного стягнення пені та штрафу, що узгоджується зі свободою договору, передбаченою статтею 627 Цивільного кодексу України, тобто коли сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

141. З огляду на таке Верховний Суд відхиляє викладені в касаційній скарзі аргументи про подвійне притягнення його до відповідальності за одне й те саме порушення внаслідок стягнення одночасно штрафу та пені за прострочення оплати, адже такі доводи не відповідають змісту зазначеної правової позиції Великої Палати Верховного Суду, на яку посилається Ініціюючий кредитор.

142. Водночас Верховний Суд вважає слушними доводи Ініціюючого кредитора щодо визнання грошових вимог Кредитора-2 до Боржника без детальної перевірки підстав виникнення відповідних грошових зобов`язань, їх характеру, розміру та моменту виникнення, належного документального підтвердження з огляду на таке.

143. Дослідивши надані Кредитором-2 докази, господарські суди першої та апеляційної інстанцій встановили обставини укладення між ним і Боржником, Договору поставки, умовами якого передбачено узгодження кількості, асортименту товару тощо за окремими поставками у специфікаціях, та Договір зберігання.

144. Договором поставки у пункті 8.2 встановлено відповідальність за порушення строків оплати товару у вигляді пені у розмірі подвійної облікової ставки від несвоєчасно сплаченої суми за кожен день прострочення (за прострочення понад 5 днів) та штрафу в розмірі 10% від суми неоплаченого товару (за прострочення понад 10 днів), а також у пункті 8.5 - відповідальності за відмову від приймання товару у вигляді штрафу в розмірі 20% від вартості товару та відшкодування витрат, понесених у зв`язку з цим постачальником.

145. Задовольняючи грошові вимоги Кредитора-2 в розмірі 7379622,76 грн основного боргу; 37844360,35 грн штрафу та пені, господарські суди попередніх інстанцій виходили з обставин складення Кредитором-2 і Боржником за Договором поставки специфікації №4 на поставку товару в кількості 3050 т на суму 148708968,12 грн та специфікацій №№35, 35/1, 36-39, 42-45 щодо загального обсягу товару 1758,975 т на загальну суму 86020889,68 грн.

146. Також господарські суди зазначили про передання Кредитором-2 Боржнику на відповідальне зберігання товарно-матеріальних цінностей відповідно специфікації №4 на загальну суму 225095400,00 грн (що не відповідає сумі, визначеній у специфікації №4); підписання сторонами за Договором поставки актів прийому-передачі (повернення) - товарно-матеріальних цінностей у кількості 1758,975 т на загальну суму 125774760,00 грн; а також поставки Кредитором-2 Боржнику зі складу відповідального зберігання товару в кількості 1758,975 т на загальну суму 86095154,51 грн.

147. Щодо оплати товару господарські суди виходили з того, що Боржник здійснив попередню оплату 10% вартості суми специфікації №4 в розмірі 14870896,81 грн не до 19.04.2024, а 25.10.2024; частину вартості товару в сумі 133838070,31 грн (щодо товару кількістю 1458,905 т вартістю 62455768,81 грн) Боржник сплатив 30.12.2024; частину вартості товару кількістю 1667,420 т вартістю 71382303,50 грн Боржник оплатив частково (без зазначення конкретної суми та моменту сплати).

148. Тобто господарські суди першої та апеляційної інстанцій встановили суперечливі обставини щодо узгоджених сторонами та фактично поставлених Кредитором-2 на користь Боржника обсягів товару та їх вартості, руху товарно-матеріальних цінностей, однак не з`ясували причин таких розбіжностей та їх правових наслідків, належно не співвіднесли між собою відомості, наведені в специфікації №4 та інших специфікаціях, актах відповідального зберігання, актах повернення, видаткових накладних тощо. Встановлені господарськими судами обставини щодо оплати Боржником поставленого Кредитором-2 товару також мають суперечливий і неконкретний характер.

149. Водночас господарські суди попередніх інстанцій належним чином не дослідили на підставі поданих Кредитором-2 доказів обставини щодо виникнення у Боржника певних зобов`язань зі сплати Кредитору-2 коштів у рахунок оплати товару за Договором поставки із зазначенням конкретних сум таких зобов`язань, моменту та підстав їх виникнення.

150. Необхідно зауважити, що в мотивувальних частинах оскаржуваних судових рішень не наведено стислого змісту специфікації №4 щодо узгоджених сторонами умов поставки товару та його оплати, що не надає підстав для висновку про безпосереднє дослідження господарськими судами зазначеного доказу, а отже, свідчить про передчасність (недостатню обґрунтованість) висновків господарських судів першої та апеляційної інстанцій щодо порушення Боржником своїх зобов`язань перед Кредитором-2 з оплати товару згідно з вказаною специфікацією у певному розмірі, часу такого порушення тощо.

151. Визнаючи грошові вимоги Кредитора-2 у частині пені за порушення строку внесення попередньої оплати за Договором поставки, господарські суди попередніх інстанцій, окрім неналежного дослідження обставин щодо порушення Боржником своїх зобов`язань, також не з`ясували конкретні періоди нарахування відповідних сум пені та суми заборгованості, на які її нараховано в певні періоди, що не надає підстав для висновку про належну правову оцінку правильності такого нарахування та його відповідності вимогам цивільного і господарського законодавства, чинного у відповідні періоди.

152. У зв`язку з наведеним у Верховного Суду наразі немає достатніх правових підстав для визнання обґрунтованими або відхилення аргументів Ініціюючого кредитора щодо правильних, на його думку, розмірів штрафу та пені за Договором поставки, адже передумовою для цього є належне встановлення усіх істотних обставин щодо правовідносин, які склалися між Боржником і Кредитором-2, на підставі детального дослідження доказів господарським судом першої інстанції.

153. Разом з тим у оскаржуваних судових рішеннях не зазначено, зокрема, яким чином визначено визнану місцевим господарським судом суму основного боргу в розмірі 7379622,76 грн за Договором поставки та/або Договором зберігання.

154. Серед доданих Кредитором-2 до Заяви доказів місцевий господарський суд зазначив розрахунок курсової різниці. Однак у оскаржуваній ухвалі попереднього засідання немає висновків щодо прийняття його до уваги / відхилення зазначеного розрахунку, підтвердження ним певних обставин та врахування їх при визнання грошових вимог Кредитора-2 до Боржника. Апеляційний господарський суд у оскаржуваній постанові відхилив доводи скаржника про необґрунтованість розрахунку курсової різниці з огляду на ненадання ним та/або Боржником контррозрахунку, проте також не навів висновків щодо виникнення у Боржника грошових зобов`язань перед Кредитором-2 зі сплати курсової різниці, нарахованої з певної передбаченої законом та/або договором підстави на певну суму заборгованості за певний період тощо.

155. Крім того, господарський суд першої інстанції дійшов висновку про виникнення у Кредитора-2 на підставі пункту 8.5 Договору поставки права стягнути з Боржника витрати, понесені ним у зв`язку з відмовою Боржника від приймання товару, тому визнав грошові вимоги Кредитора-2 до Боржника у розмірі 1228940,00 грн транспортних витрат, підтверджених Договором перевезення, укладеним між Кредитором-2 і ТОВ "Метінвест-Шиппінг", актами прийому-передачі наданих послуг (виконаних робіт), а також актами приймання-передачі наданих послуг за договором №МД-85 від 01.01.2021 про надання послуг з перевезення вантажу та транспортно-експедиційного обслуговування, укладеним між ТОВ "Метінвест-Шиппінг" і ТОВ "ФМ-Авто".

156. При цьому місцевий господарський суд у оскаржуваній ухвалі безпосередньо не дослідив обставини щодо належного документального підтвердження Кредитором-2 факту порушення Боржником свого зобов`язання з приймання товару як підстави для відшкодування ним збитків Кредитору-2. Господарський суд апеляційної інстанції в оскаржуваній постанові наведені обставини також залишив поза увагою, не надавши правової оцінки доводам учасників справи, наведеним у апеляційній скарзі та відзивах на неї. Водночас Верховний Суд відповідно до положень статті 300 Господарського процесуального кодексу України не наділений повноваженнями щодо дослідження поданих учасниками справи доказів, зокрема, тих, про неналежність яких стверджує Ініціюючий кредитор у касаційній скарзі.

157. Зважаючи на викладене, Верховний Суд вважає передчасними та недостатньо обґрунтованими висновки господарських судів першої та апеляційної інстанції про визнання грошових вимог Кредитора-2 до Боржника, адже вони не засновані на детальній перевірці наданих Кредитором-2 доказів, яка згідно з усталеною правовою позицією Верховного Суду має здійснюватися незалежно від факту наявності / відсутності заперечень Боржника та/або розпорядника майна проти заявлених вимог, зважаючи на необхідність дотримання принципу судового контролю як невід`ємної складової провадження у справах про банкрутство, зумовленої необхідністю досягнення специфічної мети такого провадження, яка відрізняється від мети позовного провадження. Відповідно, господарські суди попередніх інстанцій належно не врахували висновків Верховного Суду щодо правильного застосування норм права під час розгляду заяви кредитора з грошовими вимогами до боржника, викладених, зокрема, в постановах, на які посилається Ініціюючий кредитор у касаційній скарзі.

Щодо грошових вимог Публічного акціонерного товариства Акціонерного банку "Укргазбанк"

158. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина 1 статті 1054 Цивільного кодексу України).

159. У разі розрахунків за акредитивом банк (банк-емітент) за дорученням клієнта (платника) -- заявника акредитива і відповідно до його вказівок або від свого імені зобов`язується провести платіж на умовах, визначених акредитивом, або доручає іншому (виконуючому) банку здійснити цей платіж на користь одержувача грошових коштів або визначеної ним особи - бенефіціара. У разі відкриття покритого акредитива при його відкритті бронюються грошові кошти платника на окремому рахунку в банку-емітенті або виконуючому банку. У разі відкриття непокритого акредитива банк-емітент гарантує оплату за акредитивом при тимчасовій відсутності коштів на рахунку платника за рахунок банківського кредиту (стаття 1093 Цивільного кодексу України).

160. Для виконання акредитива одержувач грошових коштів подає до виконуючого банку документи, які передбачені умовами акредитива, що підтверджують виконання всіх умов акредитива (частина 1 статті 1096 Цивільного кодексу України).

161. Загальні правила щодо відкриття, авізування, супроводження, виконання та закриття документарних акредитивів (далі - акредитиви) та резервних акредитивів, що здійснюють банки для будь-яких фізичних чи юридичних осіб, представництв юридичних осіб-нерезидентів під час їх розрахунків у національній та іноземній валюті або для забезпечення виконання їх зобов`язань за договорами, оформленими відповідно до вимог законодавства України або за документами, що мають силу договору та/або для власних потреб, встановлено Положенням про порядок здійснення банками операцій за акредитивами, затвердженим постановою Національного банку України від 03.12.2003 №514 (далі - Положення).

162. Згідно з пунктом 4 Положення акредитив - це грошове зобов`язання банку-емітента виконати зобов`язання проти належного представлення. Виконати зобов`язання означає: сплатити за пред`явленням документів, якщо акредитив виконується шляхом платежу за пред`явленням документів; або узяти зобов`язання сплатити з відстроченням та сплатити з настанням терміну платежу, якщо акредитив виконується шляхом платежу з відстроченням; або акцептувати переказний вексель (тратту), виданий бенефіціаром, та сплатити з настанням терміну, якщо акредитив виконується шляхом акцепту. Підтвердження - чітко визначене зобов`язання підтверджуючого банку, у доповнення до зобов`язання банку-емітента, виконати зобов`язання або здійснити негоціацію за належним представленням документів.

163. Господарські суди першої та апеляційної інстанцій встановили обставини укладення між Банком і Боржником Кредитного договору, а також низки додаткових договорів до нього, якими, зокрема, передбачено відкриття та обслуговування Банком за дорученням Боржника документарних безвідкличних непокритих акредитивів на підставі заяв про їх відкриття зі здійсненням розрахунків за акредитивами за дорученням Боржника за рахунок власних коштів Боржника та/або кредитних коштів, отриманих Боржником від Банку. Для здійснення розрахунків за акредитивом Боржник перераховує суму за акредитивом на підставі листа-вимоги Банку не пізніше, ніж за два банківських дні до дати здійснення розрахунків із виконуючим банком.

164. При цьому господарські суди попередніх інстанцій у мотивувальних частинах оскаржуваних судових рішень не навели реквізитів (номери, дати) вказаних додаткових договорів до Кредитного договору, змісту їх умов щодо окремих зобов`язань сторін (кредитних та/або пов`язаних з акредитивом), моменту їх виникнення, розміру, строку виконання тощо.

165. Пославшись на належне виконання Банком своїх зобов`язань за Кредитним договором, підтверджене виписками з рахунків Боржника та меморіальними ордерами, господарські суди першої та апеляційної інстанцій у судових рішеннях не зазначили, в чому полягає таке виконання, тобто не встановили конкретні вчинені Банком дії, зокрема, з перерахування коштів у певному розмірі Боржнику та/або за його дорученням іншим особам, з відкриття і обслуговування акредитивів, дати вчинення таких дій тощо.

166. Пославшись на направлення Банком Боржнику до відкриття провадження у справі про банкрутство Боржника листів-вимог відповідно до пункту 2.6 додаткових договорів до Кредитного договору, господарські суди попередніх інстанцій не навели ні реквізитів таких листів-вимог, ані їх стислого змісту щодо суті відповідних вимог, зокрема, сум коштів, які підлягали перерахуванню, підстав для такого перерахування тощо.

167. Пославшись на направлення Банком вимоги №172/5614/2025 від 19.02.2025 як підстави для виникнення у Боржника відповідно до пункту 4.3.6 Кредитного договору обов`язку достроково виконати всі зобов`язання за ним, господарські суди не навели в судових рішеннях змісту зазначених вимоги та пункту Кредитного договору.

168. Тобто господарські суди першої та апеляційної інстанцій під час розгляду заяви Банку не дослідили обставин щодо змісту конкретних зобов`язань, які виникли у Банку та Боржника на підставі Кредитного договору та додаткових договорів до нього, їх розміру, моменту виникнення та строку виконання, конкретного обсягу їх виконання кожною зі сторін тощо.

169. Наведене в оскаржуваних судових рішеннях твердження про наявність у Боржника заборгованості має загальний характер без чіткого зазначення структури такої заборгованості, розміру, підстав і моменту виникнення тощо.

170. Зокрема, грошові вимоги Банку до Боржника в сумі 588524193,98 грн заборгованості по тілу кредиту та 4457938,20 грн заборгованості за процентами по кредиту визнано місцевим господарським судом без з`ясування розміру такої заборгованості за окремими додатковими договорами до Кредитного договору, строків нарахування процентів, перевірки відповідності такого нарахування вимогам чинного законодавства з урахуванням висновків Верховного Суду щодо їх застосування. Грошові вимоги в частині 913676,26 грн заборгованості з комісії; 797,00 грн заборгованості за РКО визнано без з`ясування підстав їх виникнення.

171. Крім того, визнаючи грошові вимоги Банку до Боржника в сумі 453182300,00 грн як такі, що забезпечені заставою майна, місцевий господарський суд у резолютивній частині ухвали попереднього засідання постановив внести окремо до реєстру вимог відомості про майно кредитора, яке є предметом забезпечення відповідно до таких договорів: договору іпотеки №174/2021/КОД-КБ-ГКД-І1 від 24.03.2021, договору іпотеки №174/2021/КОД-КБ-ГКД-І2 від 24.03.2021, договору застави №174/2021/КОД-КБ-ГКД-31 від 24.03.2021, договору застави №174/2021/КОД-КБ-ГКД-34 від 21.02.2022. Проте згідно з мотивувальною частиною зазначеної ухвали господарський суд під час розгляду заяви Банку безпосередньо дослідив лише договір іпотеки №174/2021/КОД-КБ-ГКД-І1 від 24.03.2021 і договір застави №174/2021/КОД-КБ-ГКД-31 (обладнання) від 24.03.2021.

172. При цьому господарські суди першої та апеляційної інстанцій послались на надане Банком резюме щодо вартості заставного майна станом на 20.03.2025 як на доказ, що може підтверджувати ринкову вартість заставного майна. Однак господарські суди не навели конкретні обставини, підтверджені зазначеним доказом і в якому контексті він прийнятий до уваги господарськими судами під час розгляду заяви з грошовими вимогами до боржника у процедурі банкрутства. Наведене унеможливлює надання правової оцінки певним висновкам господарських судів попередніх інстанцій щодо їх відповідності вимогам законодавства про банкрутство та Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні".

173. Зважаючи на викладене, Верховний Суд вважає передчасними та недостатньо обґрунтованими висновки господарських судів першої та апеляційної інстанції про визнання грошових вимог Банку до Боржника. Адже зміст оскаржуваних судових рішень у відповідній частині не надає підстав для висновку про належне безпосереднє дослідження господарськими судами наданих Банком доказів, здійснення на їх підставі детальної перевірки обґрунтованості заявлених Банком грошових вимог до Боржника.

174. Отже, слушними є доводи Ініціюючого кредитора про неналежне врахування господарськими судами під час розгляду заяви Банку висновків Верховного Суду щодо правильного застосування норм права під час розгляду заяви кредитора з грошовими вимогами до боржника, викладені, зокрема, в постановах, на які посилається Ініціюючий кредитор у касаційній скарзі.

175. Водночас Верховний Суд наголошує, що правові висновки суду, у тому числі касаційної інстанції, формулюються з огляду на конкретні обставини справи. Тобто, на відміну від повноважень законодавчої влади, до повноважень суду не належить формулювання абстрактних правил поведінки для всіх життєвих ситуацій, які підпадають під дію певних норм права (подібний за змістом висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.01.2021 у справі № 522/1528/15-ц).

176. Оскільки без встановлення господарськими судами у цій справі усіх необхідних обставин щодо дійсного змісту правовідносин, якими обґрунтовано заявлені Банком до Боржника грошові вимоги, остаточна правова кваліфікація таких правовідносин є передчасною, тому наразі немає достатніх підстав для формування Верховним Судом обґрунтованого правового висновку щодо правильного застосування норм права, які підлягають застосуванню саме до таких правовідносин, зокрема, щодо наявності / відсутності підстав для віднесення вимог Банку до конкурсних або поточних.

177. Отже, господарські суди першої та апеляційної інстанцій під час розгляду заяв Кредитора-2 і Банку з грошовими вимогами до Боржника не дотримались вимог статей 74, 86, 236, 269 Господарського процесуального кодексу України щодо всебічного, повного і об`єктивного розгляду в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, із належним дослідженням зібраних у справі доказів та з урахуванням висновків Верховного Суду щодо правильного застосування норм матеріального права, які регулюють спірні у справі правовідносини, у зв`язку з чим дійшли передчасних висновків щодо обґрунтованості, складу та розміру грошових вимог Кредитора-2 і Банку в процедурі банкрутства.

178. Вказані порушення не можуть бути усунуті Верховним Судом самостійно, зважаючи на встановлені статтею 300 Господарського процесуального кодексу України межі розгляду справи судом касаційної інстанції.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

179. Виходячи з наведеного, Верховний Суд дійшов висновку про часткове задоволення касаційної скарги.

180. Оскаржувані судові рішення підлягають скасуванню в частині розгляду грошових вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Метінвест-СМЦ" і Публічного акціонерного товариства Акціонерного банку "Укргазбанк" до Боржника з направленням справи в зазначеній частині на новий розгляд до суду першої інстанції.

181. Під час нового розгляду справи судам слід взяти до уваги викладене, повно та всебічно перевірити фактичні обставини справи, надати належну оцінку наявним у справі доказам, доводам та запереченням сторін, і в залежності від установленого та вимог закону прийняти законне та обґрунтоване рішення.

182. У частині розгляду грошових вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Газорозподільні мережі України" в особі Миколаївської філії до Боржника оскаржувані судові рішення підлягають залишенню без змін.

Розподіл судових витрат

183. Оскільки справа направляється на новий розгляд до суду першої інстанції, розподіл судових витрат судом не здійснюється.

Керуючись статтями 300, 301, 308, 310, 314-317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Нордікстіл" задовольнити частково.

2. Постанову Північного апеляційного господарського суду від 23.12.2025 та ухвалу Господарського суду міста Києва від 06.10.2025 у справі №910/1599/25 у частині визнання грошових вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Метінвест-СМЦ" і Публічного акціонерного товариства Акціонерного банку "Укргазбанк" скасувати. Справу в зазначеній частині передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

3. Постанову Північного апеляційного господарського суду від 23.12.2025 та ухвалу Господарського суду міста Києва від 06.10.2025 у справі №910/1599/25 у частині визнання грошових вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Газорозподільні мережі України" в особі Миколаївської філії залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий В. Картере

Судді К. Огороднік

В. Пєсков