ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

15 квітня 2026 року Справа № 903/20/25

Суддя Господарського суду Волинської області Бідюк С.В., розглянувши матеріали по справі

за позовом Керівника Камінь-Каширської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Волинської обласної державної (військової) адміністрації

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача, Державне спеціалізоване господарське підприємство Ліси України

до відповідача: Маневицької селищної ради

про витребування земельної ділянки,

в с т а н о в и л а:

Керівник Камінь-Каширської окружної прокуратури звернувся до суду з позовом в інтересах держави в особі Волинської обласної державної (військової) адміністрації до Маневицької селищної ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача, Державне спеціалізоване господарське підприємство Ліси України, в якому просив:

- витребувати у власність держави в особі Волинської обласної державної (військової) адміністрації з незаконного володіння Маневицької селищної ради земельну ділянку з кадастровим номером :04:002:0134 площею 9,8063 га;

- залучити до участі у справі в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Державне спеціалізове господарське підприємство Ліси України.

Також, просив стягнути з відповідача на користь Волинської обласної прокуратури 2422 грн. 40 коп. витрат по сплаті судового збору.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що земельну ділянку площею 9,8063 га з кадастровим номером :04:002:0134 було неправомірно інвентаризовано як землю сільськогосподарського призначення та передано з державної до комунальної власності, оскільки згідно з матеріалами лісовпорядкування, картографічними матеріалами та іншими доказами у справі спірна земельна ділянка належить до земель лісогосподарського призначення та може перебувати лише у державній власності.

Рішенням Господарського суду Волинської області від 15.08.2025 у справі №903/20/25 (суддя Слободян О.Г.) позов задоволено повністю. Витребувано у власність держави в особі Волинської обласної державної (військової) адміністрації з незаконного володіння Маневицької селищної ради земельну ділянку з кадастровим номером :04:002:0134 площею 9,8063 га. Стягнуто з Маневицької селищної ради на користь Волинської обласної прокуратури 2422грн 40коп витрат по сплаті судового збору.

Постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 05.11.2025 рішення Господарського суду Волинської області від 15 серпня 2025 року у справі №903/20/25 скасовано. Прийнято нове рішення. В позові відмовлено. Стягнуто з Волинської обласної прокуратури на користь Маневицької селищної ради 3633 грн. витрат зі сплати судового збору.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 23.01.2026 у даній справі касаційну скаргу заступника керівника Волинської обласної прокуратури задоволено частково. Постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 05.11.2025 та рішення Господарського суду Волинської області від 15.08.2025 скасовано, а справу № 903/20/25 направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.02.2026 справу розподілено судді Бідюк С.В.

Ухвалою суду від 16.02.2026 справу №903/20/25 прийнято до розгляду за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання у справі на 18 березня 2026 року о 11:30 год. Запропоновано учасникам справи надати суду письмові пояснення з урахуванням вказівок, викладених у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 23.01.2026 у даній справі.

13.03.2026 надійшли пояснення відповідача, згідно яких просить поновити строк для подання доказів та долучити докази до матеріалів справи. Зазначає, що Маневицькою селищною радою надані достатні докази, які дають підстави вважати, що земельна ділянка з кадастровим номером :04:002:0134 площею 9,8063 га мала первинний правовий режим земельної ділянки сільськогосподарського призначення, належала до земель, що перебували у користуванні КСП, правомірно була передана Новорудській сільській раді і ніколи не була лісовою ділянкою. Предметом рішення Волинської обласної ради від 18.08.2000 №13/2 були землі лісового фонду, у тому числі по Новорудській сільській раді площею 522,4 га. Спірна земельна ділянка з кадастровим номером :04:002:0134 була предметом рішення Новорудської сільської ради від 05.05.2000 №11/3, оскільки вона є земельною ділянкою сільськогосподарського призначення, такою була первинно і ніколи не перебувала у користуванні КСП Батьківщина як лісова земельна ділянка, правомірно була передана Маневицькій селищній раді у комунальну власність відповідно до наказу Головного управління Держгеокадастру у Волинській області від 08.12.2020 № 16-ОТГ Про передачу земельних ділянок державної власності у комунальну власність. Спірна земельна ділянка кадастровим номером :04:002:0134 ніколи не належала до земель лісового фонду, первинно належала до сільськогосподарських земель. Вимога керівника Камінь-Каширської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Волинської обласної державної (військової) адміністрації до Маневицької селищної ради про витребування у власність держави з нібито незаконного володіння цієї земельної ділянки є повністю безпідставною, оскільки не підтверджена доказами, наведені позивачем доводи є суперечливими та хибними, обґрунтованими припущеннями.

Камінь-Каширська окружна прокуратура у поясненнях від 17.03.2026 зазначає, що на момент прийняття рішення від 18.08.2000, Волинська обласна рада діяла в межах наданих їй статтями 6, 9, 13 ЛК України, статтею 19 ЗК УРСР повноважень, передаючи право постійного користування на земельні ділянки лісового фонду Маневицькому міжгосподарському спеціалізованому підприємству із земель державної власності. Відсутність акта на право постійного користування земельною ділянкою свідчить про те, що визначена законом процедура набуття землекористувачем такого права не завершена, оскільки законодавство України як на момент прийняття рішення від 18.08.2000, так і на час розгляду справи судами попередніх інстанцій не містить граничного строку виконання такого рішення. Відтак, станом на сьогодні рішення Волинської обласної ради від 18.08.2000 № 13/2 в силу приписів статті 144 Конституції України підлягає обов`язковому виконанню. Відсутність державного акта на право постійного користування землями лісогосподарського призначення не може свідчити про відсутність такого права, враховуючи триваючий характер оформлення землекористування. земельні ділянки, що охоплені матеріалами лісовпорядкування державного підприємства на підставі відповідних рішень органів влади, можуть перебувати лише у державній власності, а їх передача до земель комунальної власності є неправомірною. Спірна земельна ділянка відповідно до рішення Волинської обласної ради від 18.08.2000 № 13/2 Про передачу земель лісового фонду, які перебували у користуванні колишніх КСП, положень ст.ст. 6, 9, 13 ЛК України (у редакції, чинній на дату прийняття рішення від 18.08.2000), ст. 13 ЗК УРСР, ст. 6 Закону України Про розмежування земель державної та комунальної власності, Закону України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України відносно розмежування земель державної і комунальної власності від 06.09.2012 № 5245 VI та Перехідних положень Земельного кодексу України, який набрав чинності 27.05.2021 належать до земель лісового фонду державної власності , розпорядником якої є Волинська обласна державна адміністрація. Згідно виготовлених картографічних матеріалів, що долучені до даних письмових пояснень підтверджено факт, що спірна земельна ділянка не підлягала розпаюванню. Враховуючи наведене, усі документи, одержані Маневицькою селищною радою із Державного архіву у Волинській області щодо проведеного розпаювання земель колишнього КСП Батьківщина не мають відношення до даної справи, тобто є неналежними доказами. Подані відповідачем докази - викопіювання з матеріалів роздержавлення та формування території ради не містять відомостей про фактичне місце розташування спірної ділянки у межах чи за межами населеного пункту, щодо приналежності спірної земельної ділянки до певної категорії. Крім цього, вказані документи складені задовго (1997 рік) до фактичного формування ділянки як лісової (її фактичного заліснення станом на 2000 рік). Таким чином, матеріли роздержавлення, на які посилається Відповідач розроблені ще до 2000 року, а тому не можуть бути доказом визначення статусу спірної земельної ділянки станом саме на 2000 рік. Просить визнати поважними причини неподання Камінь-Каширською окружною прокуратурою доказів у встановлений строк та долучити докази до матеріалів справи.

У судовому засіданні прокурор заявив усне клопотання про відкладення розгляду справи з метою надання учасникам справи можливості ознайомитись з поданими поясненнями по суті спору.

У відповідності до частини третьої ст.177 ГПК України підготовче провадження має бути проведено протягом шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. У виняткових випадках, для належної підготовки справи для розгляду по суті цей строк може бути продовжений не більше, ніж на тридцять днів за клопотанням однієї із сторін або з ініціативи суду.

Враховуючи вищевикладене, клопотання прокурора, з метою надання учасникам справи можливості ознайомитись з поданими пояснення, з метою виконання мети підготовчого провадження, суд протокольною ухвалою від 18.03.2026 підготовче засідання відклав на 07.04.2026 о 10:00 год.

07.04.2026 від Волинської обласної прокуратури надійшло клопотання про прийняття до розгляду письмових доказів, в якому зазначає, що докази, а саме: рапорт відділу представництва інтересів держави в суді обласної прокуратури від 30.03.2026 № 15-2103ВН-26, відповідь №31-2305ВН-26 від 03.04.2026 відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань обласної прокуратури з долученими документами в копіях (розпорядження Волинської обласної державної адміністрації у №232 від 31.05.2011 Про надання лісів у користування, додатки №№1, 2 до вказаного розпорядження та пояснювальна записка до проекту вказаного розпорядження, договір між ДП Поліське лісове господарство та ВРФ ДП Центр ДЗК від 24.06.2011 про розробку науково-технічної продукції №07-ХХ-08-0326 виконання топографо-геодезичної зйомки земельних ділянок лісового господарства для ведення лісового господарства на території Маневицького району (в тому числі у межах Новорудської сільської ради ), протокол погодження кошторисної вартості до вказаного договору (додаток №1), кошторис на проектні роботи (додаток №2), додатковий договір від 29.05.2013 до вказаного договору, протокол погодження кошторисної вартості до вказаного договору (додаток №1), кошторис на проектні роботи (додаток №2), акти приймання передачі виконаних робіт від 31.08.2011, 24.06.2011, 27.06.2012, 30.11.2012, 26.12.2012, 30.07.2013, 30.09.2013; договір між ДП Поліське лісове господарство та ВРФ ДП Центр ДЗК від 13.10.2011 про розробку науково-технічної продукції №00 07-23-0071 розробки проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок лісового господарства для ведення лісового господарства на території Маневицького району (в тому числі у межах Новорудської сільської ради ), протокол погодження кошторисної вартості до вказаного договору (додаток №1), кошторис на проектні роботи (додаток №2), акт приймання передачі виконаних робіт від 31.10.2011; вирок Луцького міськрайонного суду від 15.08.2019 у кримінальній справі №164/1491/17 про обвинувачення ОСОБА_1 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст.191, ч.2 ст. 28, ч.1 ст.366 КК України (кримінальне провадження № 0000107), лист Камінь-Каширської окружної прокуратури від 06.04.2026 (запит Камінь-Каширської окружної прокуратури №51/1-620ВИХ-26 від 26.03.2026, відповідь ДП Ліси України від 06.04.2026 з долученими схемами розташування земельної ділянки, каталогом координат, викопіюваннями з Графічних матеріалів) були отримані для встановлення обставин на виконання вказівок, викладених у постанові Верховного Суду від 23.01.2026, зазначені докази не могли бути поданими прокурором одночасно із поданням позову, оскільки були здобуті після цього.

Посилаючись на ст.80 ГПК України, прокурор просить суд: визнати поважними причини неподання Волинською обласною прокуратурою у строк, встановлений ст. 80 ГПК України зазначені докази, а також поновити строк для подачі даних документів; долучити до матеріалів справи № 903/20/25 зазначені докази.

Враховуючи строки підготовчого провадження, клопотання прокурора про долучення доказів, з метою надання учасникам справи ознайомитись із поданим клопотанням, забезпечення можливості реалізації сторонами своїх процесуальних прав, повного та всебічного розгляду справи, виконання мети підготовчого провадження, ухвалою суду від 07.04.2026 відкладено підготовче засідання на 15 квітня 2026 року на 12:30 год.

15.04.2026 від Маневицької селищної ради надійшло заперечення на клопотання про прийняття до розгляду письмових доказів, в яких відповідач зазначає, що подане клопотання не може бути задоволеним, оскільки суперечить принципу правової визначеності. Надані копії документів та інформація не є доказами, на підставі яких можливо встановити наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення цієї справи, вони не становлять предмета доказування, а також є зайвими доказами, оскільки вони не мають зв`язку із фактами, що підлягають установленню, вони не стосуються предмета доказування, є неналежними, недопустимими і недостовірними доказами. Просить суд відмовити у прийнятті до розгляду письмових доказів.

За змістом статті 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Принцип рівності сторін у процесі у розумінні "справедливого балансу" між сторонами вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представити справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище стосовно другої сторони.

Статтею 80 ГПК України унормовано, що учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви. Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.

Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу; у випадку визнання поважними причин неподання учасником справи доказів у встановлений законом строк суд може встановити додатковий строк для подання вказаних доказів. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Верховний Суд сформулював усталений правовий висновок про те, що єдиний винятковий випадок, коли можливе прийняття судом доказів з порушеннями встановленого процесуальним законом порядку, - це наявність об`єктивних обставин, які унеможливлюють своєчасне вчинення такої процесуальної дії з причин, що не залежали від нього, тягар доведення яких покладений на учасника справи (подібні за змістом висновки щодо застосування статті 269 ГПК України викладено Верховним Судом, зокрема, у постановах від 18.06.2020 у справі N 909/965/16, від 26.02.2019 у справі N 913/632/17, від 13.01.2021 у справі N 10/Б-921/1442/2013, від 27.03.2024 N 907/439/22).

Докази, що підтверджують заявлені вимоги, мають бути подані учасниками справи одночасно з заявами по суті справи у суді першої інстанції, а неможливість подання доказів у цей строк повинна бути письмово доведена позивачем суду та належним чином обґрунтована. При цьому докази, якими учасники справи обґрунтовують свої вимоги, повинні існувати на момент звернення до суду з відповідним позовом, і саме на учасника справи покладено обов`язок подання таких доказів одночасно з позовною заявою. Єдиний винятковий випадок, коли можливим є прийняття судом доказів з порушенням встановленого строку, - наявність об`єктивних обставин, які унеможливлюють своєчасне вчинення такої процесуальної дії (наприклад, якщо стороні не було відомо про існування доказів), тягар доведення яких також покладений на учасника справи (аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 13.04.2021 у справі N 909/722/14 (врахована судом апеляційної інстанції), від 27.06.2023 у справі N 910/161/181/18, від 28.02.2024 N 910/12005/22).

Велика Палата Верховного Суду також виснувала, що поважними визнаються лише обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення сторони і пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення сторонами у справі процесуальних дій (див. постанову від 08.12.2022 у справі N 990/102/22).

Звертаючись із клопотанням про прийняття до розгляду письмових доказів Волинська обласна прокуратура доводить, що вказані докази, з урахуванням принципу вірогідності доказів, підтверджують обставини про те, що спірна земельна ділянка не відносилася до земель сільськогосподарського призначення, а відтак розпайована та із 2000 року віднесена до земель лісогосподарського призначення та перебувала і перебуває у державній власності. Зазначає, що оскільки вказані докази отримані на виконання вказівок Верховного Суду, що надані у постанові від 23.01.2026 у даній справі, а тому не надані одночасно із поданням позову до суду.

У судовому засіданні 15.04.2026 прокуратура підтримала клопотання про прийняття до розгляду письмових доказів та просила його задовольнити.

Представники відповідача щодо поданого клопотання заперечили та просили відмовити у його задоволенні.

Розглянувши клопотання Волинської обласної прокуратури про прийняття до розгляду письмових доказів та заслухавши пояснення учасників справи, з метою забезпечення можливості реалізації сторонами своїх процесуальних прав, дотримання засад рівності всіх учасників процесу перед законом і судом, принципу змагальності в судочинстві, повного та об`єктивного розгляду справи, суд визнав поважними причини неподання прокуратурою доказів у встановлений строк та протокольною ухвалою від 15.04.2026 поновив строк для подання доказів та долучив відповідні докази до матеріалів справи.

Враховуючи відсутність не розглянутих заяв/клопотань, виконання мети підготовчого провадження, суд протокольною ухвалою від 15.04.2026 закрив підготовче провадження та призначив розгляд справи по суті на 06.05.2026 на 14:00 год.

Згідно із ч. 2 ст. 120 ГПК України суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою.

Відтак, суд вважає за необхідне постановити ухвалу про повідомлення учасників справи про закриття підготовчого провадження, призначення розгляду справи по суті.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 42, 120, 232-235 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

УХВАЛИВ:

1. Повідомити учасників справи про закриття підготовчого провадження та призначення розгляду справи по суті на 06 травня 2026 року о 14:00 год.

2. Явку учасників справи у судове засідання визнати не обов`язковою.

Ухвала господарського суду набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає. Ухвала суду підписана 15.04.2026.

Суддя С. В. Бідюк