ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2026 рокум. ЛьвівСправа № 914/318/26

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді (судді-доповідача) Прядко О.В.,

суддів: Рима Т. Я., Манюка П. Т.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Стронг-Бізнес" від 16.03.2026 (вх. № апеляційного суду 01-05/778/26 від 17.03.2026)

на ухвалу Господарського суду Львівської області від 04.03.2026 про зупинення провадження

у справі № 914/318/26

за позовом Дрогобицької окружної прокуратури в інтересах держави в особі позивача Трускавецької міської ради Львівської області

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Стронг-Бізнес"

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача Приватного акціонерного товариства "Трускавецькурорт"

про припинення права володіння гідротехнічними спорудами, усунення перешкод у здійсненні права користування та розпоряджання гідротехнічними спорудами шляхом скасування державної реєстрації права власності із закриттям розділу та реєстраційної справи,

УСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог.

На розгляд Господарського суду Львівської області від керівника Дрогобицької окружної прокуратури в інтересах держави в особі Трускавецької міської ради Львівської області надійшла позовна заява з вимогами до Товариства з обмеженою відповідальністю "Стронг-Бізнес" (далі ТОВ "Стронг-Бізнес") про:

- припинення права володіння ТОВ "Стронг-Бізнес" на гідротехнічні споруди, що розташовані за адресою: вул. Бориславська, м. Трускавець, Дрогобицький р-н, Львівська обл., а саме: земляну дамбу (І) та донний водопуск (ІІ) (земельна дамба - існуюча забудова літера І, висота 6 м, протяжність 213 м, рік завершення будівництва 1980; донний водопуск - існуюча забудова літера ІІ, площа основи (забудови) 31,9 м.кв, висота 5,5 м, рік завершення будівництва 1980) (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 020);

- усунення перешкод у здійсненні державою в особі Трускавецької міської ради Львівської області права користування та розпорядження гідротехнічними спорудами, що розташовані за адресою: вул. Бориславська, м. Трускавець, Дрогобицький р-н, Львівська обл., а саме: земляною дамбою (І) та донним водопуском (ІІ) (земельна дамба - існуюча забудова літера І, висота 6 м, протяжність 213 м, рік завершення будівництва 1980; донним водопуском - існуюча забудова літера ІІ, площа основи (забудови) 31,9 м.кв, висота 5,5 м, рік завершення будівництва 1980) (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 020), шляхом скасування у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державної реєстрації права приватної власності ТОВ "Стронг-Бізнес" на них (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 020) із закриттям відповідного розділу та реєстраційної справи № 020, у тому числі у всіх невід`ємних архівних складових частинах Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що спірні гідротехнічні споруди (земляна дамба та донний випуск) фактично знаходяться на земельних ділянках з кадастровими номерами :12:001:0001, :12:001:0002 та :05:000:0002, загальною площею 15,53158 га, які належать Трускавецькій міській раді на праві власності. Спірні гідротехнічні споруди належать до водного об`єкта, нерозривно пов`язані з ним та не можуть бути відокремлені без втрати цільового призначення, тобто не є окремим об`єктом права власності, а є приналежністю до головної речі, а тому не підлягають державній реєстрації як окремий об`єкт нерухомого майна і не можуть перебувати у приватній власності, за винятком випадків, передбачених законом. Право власності на гідротехнічну споруду може належати лише власнику земельної ділянки водного фонду. Реєстрація права власності на спірні гідротехнічні споруди фактично спрямована на завуальоване набуття у власність землі під ними, що суперечить вимогам ст. 377 ЦК України, ст. 120, ч. 2 ст. 134, ст. 59 ЗК України, порушує інтереси держави в особі Трускавецької міської ради щодо володіння, належного користування та розпорядження земельними ділянками водного фонду, а також ставком, що розташований на цій земельній ділянці.

Ухвалою від 09.02.2026 у справі № 914/318/26 Господарський суд Львівської області, зокрема, прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі за правилами загального позовного провадження, залучив до участі у справі третю особу - Приватне акціонерне товариство "Трускавецькурорт".

Короткий зміст оскаржуваної ухвали місцевого господарського суду та мотиви її прийняття.

Ухвалою від 04.03.2026 Господарський суд Львівської області з власної ініціативи зупинив провадження у справі № 914/318/26 до закінчення перегляду у касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду судових рішень у справі № 915/268/24 та оприлюднення у встановленому законом порядку повного тексту судового рішення, ухваленого за результатами такого перегляду.

Ухвалу суду мотивовано тим, що із загального змісту судових рішень у справі № 915/268/24 вбачається, що правовідносини виникли у межах спору щодо законності приватизації гідротехнічної споруди - дамби ставка, правомірності набуття спірної гідротехнічної споруди у приватну власність та ефективного способу захисту у сфері права власності на гідротехнічні споруди, а отже результати розгляду та вирішення правових питань, які поставлені перед Великою Палатою Верховного Суду у справі № 915/268/24, мають істотне значення для розгляду справи № 914/318/26.

Короткий зміст вимог та узагальнені доводи апеляційної скарги.

Не погодившись із зупиненням провадження у справі № 914/318/26, ТОВ "Стронг-Бізнес" подало до Західного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу від 16.03.2026, у якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Львівської області від 04.03.2026 у справі № 915/268/24 та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Скаржник вважає висновки місцевого господарського суду щодо подібності правовідносин та наявності істотного значення результатів розгляду Великою Палатою Верховного Суду справи № 915/268/24 для вирішення цієї справи безпідставними і такими, що зроблені без повного та всебічного з`ясування обставин справи № 914/318/26.

На думку скаржника, подібність правовідносин у справах № 915/268/24 та № 914/318/26 полягає виключно у тому, що такі виникли щодо застосування приписів, зокрема, ч. 4 ст. 5 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" у контексті того, що інженерна (гідротехнічна) споруда - дамба не є частиною чи приналежністю головної речі, тому належить до нерухомого майна, щодо якого має проводитись державна реєстрація права. Однак така подібність жодним чином не впливає на вирішення справи № 914/318/26, оскільки спірне майно ніколи не перебувало і не перебуває у комунальній власності територіальної громади м. Трускавця, а тому державна реєстрація права власності на такі споруди за ТОВ "Стронг-Бізнес" не створює для територіальної громади жодних перешкод незалежно від того, чи гідротехнічні споруди можуть бути самостійними об`єктами права власності, чи ні, що у свою чергу є самостійною і достатньою підставою для відмови у задоволенні позовних вимог.

Короткий зміст відзиву на апеляційну скаргу, узагальнені доводи та заперечення учасників справи.

Згідно з відзивом на апеляційну скаргу від 23.03.2026, поданим до Західного апеляційного господарського суду першим заступником керівника Львівської обласної прокуратури Давидовим Д.О., Львівська обласна прокуратура не погоджується з доводами апеляційної скарги, вважає її необґрунтованою і такою, що не підлягає задоволенню, а висновки суду першої інстанції - обґрунтованими і такими, що відповідають вимогам процесуального законодавства.

Прокурор зазначає, що предметом позову у справі № 914/318/26 є припинення володіння гідротехнічною спорудою, усунення перешкод у здійсненні права користування та розпоряджання гідротехнічною спорудою шляхом скасування державної реєстрації права власності. Прокурор посилається на те, що спірні гідротехнічні споруди, в силу положень ст. ст. 181-187 ЦК України, нерозривно пов`язані з водним об`єктом, є приналежною річчю водойми, тобто головної речі, та, з огляду на специфіку водних ресурсів, не можуть бути відокремлені від водного об`єкта, а отже не можуть бути окремими об`єктами права власності. Перебування спірних гідротехнічних споруд у приватній власності суперечить вимогам діючого законодавства, а тому прокурор заявив негаторний позов про усунення перешкод у користуванні майном шляхом скасування державної реєстрації права власності. Оцінюючи подібність правовідносин у справах № 914/318/26 та № 915/268/24, спільними для них є зміст спірних правовідносин, пов`язаних із визначенням правового статусу гідротехнічних споруд як об`єктів цивільного права, допустимістю їх окремої державної реєстрації та вибором належного й ефективного способу судового захисту у разі протиправного набуття/реєстрації таких об`єктів.

Позивач і третя особа не скористалися правом подати відзив на апеляційну скаргу в межах установленого апеляційним господарським судом процесуального строку, що, відповідно до ч. 3 ст. 263 ГПК України, не перешкоджає перегляду оскаржуваного судового рішення.

Рух справи, заяви, клопотання, процесуальні дії в суді апеляційної інстанції.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.03.2026, апеляційну скаргу у справі № 914/318/26 розподілено колегії суддів Західного апеляційного господарського суду у складі: головуючого судді Прядко О.В., суддів: Манюка П.Т., Рима Т.Я.

18.03.2026 від ТОВ "Стронг-Бізнес" надійшло клопотання від 18.03.2026, до якого додано платіжну інструкцію №1231 від 17.03.2026 на підтвердження сплати судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 2662,40 грн.

Суд апеляційної інстанції встановив, що матеріали апеляційної скарги ТОВ "Стронг-Бізнес" від 16.03.2026 (з урахуванням клопотання ТОВ "Стронг-Бізнес" від 18.03.2026) відповідають вимогам, визначеним у ст.ст. 254-259 ГПК України, а відтак ухвалою від 19.03.2026 відкрив апеляційне провадження у справі та, згідно з ч. 13 ст. 8, ч. 2 ст. 271 ГПК України, призначив апеляційну скаргу до розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Ухвалу від 19.03.2026 про відкриття апеляційного провадження у справі № 914/318/26 в електронному вигляді доставлено до електронних кабінетів учасників справи (т. 3, а.с.64-67).

Матеріали справи № 914/318/26 надійшли до апеляційного суду 24.03.2026.

Згідно з ч. 1 ст. 271 ГПК України, апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції першої інстанції розглядається протягом тридцяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження у справі (ч. 1 ст. 273 ГПК України).

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції під час ухвалення постанови. Оцінка аргументів учасників справи і висновків суду першої інстанції.

Відповідно до ч. ч. 1-5 ст. 236 ГПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно з приписами ч. ч. 1, 2 ст. 269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Предметом апеляційного перегляду є ухвала про зупинення провадження у справі на підставі п. 7 ч. 1 ст. 228 ГПК України.

Зупинення провадження у справі - це тимчасове або повне припинення усіх процесуальних дій у справі, викликане настанням зазначених у законі причин, що перешкоджають подальшому руху процесу і щодо яких невідомо, коли вони можуть бути усунені.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 228 ГПК України, суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадку перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (в іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду. У такому випадку, за приписами п. 11 ч. 1 ст. 229 ГПК України, провадження у справі зупиняється до закінчення перегляду в касаційному порядку.

За змістом вказаної норми, зупинення провадження у справі з цієї підстави є правом, а не обов`язком суду. Таке право може бути реалізовано за наявності двох умов: 1) правовідносини є подібними; 2) палата, об`єднана палата, Велика Палата Верховного Суду здійснює перегляд справи (аналогічні висновки викладено у постановах Верховного Суду від 31.01.2022 у справі № 910/22748/16, від 13.01.2023 у справі № 911/3023/19, від 20.11.2023 у справі № 910/14224/20, від 18.11.2024 у справі № 907/1115/23, від 22.01.2025 у справі № 910/8568/23).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12.10.2021 у справі № 233/2021/19 (провадження № 14-166цс20) звертає увагу на те, що у кожному випадку порівняння правовідносин і їхнього оцінювання на предмет подібності слід насамперед визначити, які правовідносини є спірними. А тоді порівнювати права й обов`язки сторін саме цих відносин згідно з відповідним правовим регулюванням (змістовий критерій) і у разі необхідності, зумовленої цим регулюванням, - суб`єктний склад спірних правовідносин (види суб`єктів, які є сторонами спору) й об`єкти спорів. Тому з метою застосування відповідних приписів процесуального закону не будь-які обставини справи є важливими для визначення подібності правовідносин.

На предмет подібності слід оцінювати саме ті правовідносини, які є спірними у порівнюваних ситуаціях. Встановивши учасників спірних правовідносин, об`єкт спору (які можуть не відповідати складу сторін справи та предмету позову) і зміст цих відносин (права й обов`язки сторін спору), суд має визначити, чи є певні спільні риси між спірними правовідносинами насамперед за їхнім змістом. А якщо правове регулювання цих відносин залежить від складу їх учасників або об`єкта, з приводу якого вони вступають у правовідносини, то у такому разі подібність слід також визначати за суб`єктним і об`єктним критеріями відповідно. Для встановлення подібності спірних правовідносин у порівнюваних ситуаціях суб`єктний склад цих відносин, предмети, підстави позовів і відповідне правове регулювання не обов`язково мають бути тотожними, тобто однаковими.

Під час розгляду апеляційної скарги ТОВ "Стронг-Бізнес" колегія суддів апеляційного суду встановила, що ухвалою від 09.09.2025 Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду на підставі ч. ч. 3, 5 ст. 302 ГПК України передав на розгляд Великої Палати Верховного Суду справу № 915/268/24 за позовом заступника керівника Первомайської окружної прокуратури Миколаївської області в інтересах держави до: 1) Синюхино-Брідської сільської ради, 2) Галімона Юрія Васильовича про усунення перешкод в користуванні та розпорядженні майном шляхом визнання недійсними та скасування рішень сільської ради, визнання недійсними результатів електронного аукціону, визнання недійсним договору купівлі-продажу та зобов`язання повернути гідротехнічну споруду.

Мотивуючи підстави для передачі справи № 915/268/24 на розгляд Великої Палати Верховного Суду, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду зазначив, зокрема, про наявність юридичної колізії правових норм, яка виникає з розбіжностей визначення правового статусу гідротехнічних споруд як об`єктів цивільного права, а також про принципово різний підхід судів різних юрисдикцій при кваліфікації таких споруд та застосуванні способів захисту у спорах про неправомірне набуття права приватної власності на гідротехнічну споруду, що у свою чергу свідчить про те, що питання статусу гідротехнічних споруд та способу захисту прав містить виключну правову проблему.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду констатував, що наразі висновок суду касаційної інстанції у подібних правовідносинах відсутній. Більше того, у правозастосуванні наявна виключна правова проблема визначення правового статусу гідротехнічних споруд та визначення належного та ефективного способу судового захисту, який відновить порушене право, відповідатиме змісту цього права та характеру його порушення, а також сприятиме досягненню мети правосуддя та процесуальній економії, ураховуючи, у тому числі, зміни, які відбулися у чинному законодавстві щодо застосування положень статей 261, 388, 390, 391 ЦК України у контексті посилення захисту прав добросовісного набувача.

Велика Палата Верховного Суду ухвалою від 29.10.2025 прийняла до свого провадження справу № 915/268/24 та призначила її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи.

Колегія суддів апеляційного господарського суду враховує, що у справі № 914/318/26 вирішується, зокрема, питання про правомірність набуття відповідачем права власності на гідротехнічні споруди, що розташовані на орендованих ним земельних ділянках.

Керуючись практикою оцінки подібності правовідносин, зокрема правовими висновками Великої Палати Верховного Суду щодо критеріїв встановлення відповідної подібності, викладеними у постанові від 12.10.2021 у справі № 233/2021/19 (провадження № 14-166цс20), колегія суддів дійшла висновку про подібність правовідносин у справі № 914/318/26 та у справі № 915/268/24, спільними для яких є зміст спірних правовідносин, пов`язаних із визначенням правового статусу гідротехнічних споруд як об`єктів цивільного права, допустимістю окремої державної реєстрації таких об`єктів та вибором належного й ефективного способу судового захисту у разі їх протиправного набуття/реєстрації.

Таким чином колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що результати розгляду та вирішення правових питань, які поставлені перед Великою Палатою Верховного Суду у справі № 915/268/24, зокрема питання статусу гідротехнічних споруд та визначення належного й ефективного способу судового захисту у такій категорії спорів, мають істотне значення для розгляду справи № 914/318/26, а тому наявні підстави для зупинення провадження у справі № 914/318/26 до закінчення перегляду у касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду судових рішень у справі № 915/268/24.

Забезпечення єдності судової практики є реалізацією принципу правової визначеності, що є одним із фундаментальних аспектів верховенства права та гарантує розумну передбачуваність судового рішення. Крім того, саме така діяльність Верховного Суду забезпечує дотримання принципу рівності усіх осіб перед законом, який втілюється шляхом однакового застосування судом тієї самої норми закону в однакових справах щодо різних осіб.

Колегія суддів також наголошує, що зупинення провадження у цій справі, беручи до уваги існування об`єктивної необхідності у такому зупиненні внаслідок перегляду судових рішень у подібних правовідносинах Великою Палатою Верховного Суду, жодним чином не порушує права учасників справи на її розгляд протягом розумного строку, натомість зумовлює зупинення перебігу процесуальних строків та сприяє дотриманню судом повноти і всебічності встановлення обставин справи з одночасним збереженням єдності судової практики, що спрямовано саме на дотримання ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а не навпаки.

З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів дійшла висновку про необґрунтованість апеляційної скарги та відсутність підстав для її задоволення. Доводи скаржника не спростовують висновків суду першої інстанції, не доводять неповне з`ясування ним обставин, що мають значення для справи, та порушення норм процесуального права під час постановлення оскаржуваної ухвали.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 275 ГПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно з ч. 1 ст. 276 ГПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла до висновку про залишення апеляційної скарги ТОВ "Стронг-Бізнес" від 16.03.2026 без задоволення, а ухвали Господарського суду Львівської області від 04.03.2026 про зупинення провадження у справі № 914/318/26 - без змін.

Розподіл судових витрат.

У силу приписів ст. 129 ГПК України, витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги залишаються за скаржником.

Керуючись ст.ст. 236, 269, 270, 271, 275, 276, 281-284 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Стронг-Бізнес" від 16.03.2026 залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду Львівської області від 04.03.2026 у справі № 914/318/26 залишити без змін.

3. Матеріали справи № 914/318/26 повернути до Господарського суду Львівської області.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та строки, визначені ст.ст. 287-291 ГПК України.

Головуючий суддя (суддя-доповідач) Прядко О.В.

Суддя Рим Т.Я.

Суддя Манюк П.Т.