РІШЕННЯ

Іменем України

23 квітня 2026 року м. Чернігівсправа № 927/63/26

Господарський суд Чернігівської області у складі судді Кузьменко Т.О., за участю секретаря судового засідання Заєць І.М., розглянувши у порядку загального позовного провадження справу

за позовом: Регіонального відділення Фонду Державного майна України по Київській, Черкаській та Чернігівській областях (), проспект Голосіївський, 50, м. Київ, 03039

до відповідача: Селянського фермерського господарства "КРОКУС" (), вул. Перемоги, 8, с. Вербичі, Чернігівський район, Чернігівська область, 15015

про розірвання договору купівлі-продажу та зобов`язання повернути державне майно

за участю представників учасників справи:

від позивача: Руденко Н.В., представник;

від відповідача: не з`явився

Суть спору. Позиції учасників справи, їх заяви і клопотання та процесуальні дії суду щодо розгляду справи.

До Господарського суду Чернігівської області через підсистему "Електронний суд" 29.01.2026 від Регіонального відділення Фонду Державного майна України по Київській, Черкаській та Чернігівській областях подано позов до Селянського фермерського господарства "КРОКУС" про:

- розірвання договору купівлі - продажу державного майна об`єкту незавершеного будівництва одноквартирного житлового будинку, що знаходиться за адресою: Чернігівська область, Чернігівський (Ріпкинський) район, с. Вербичі, вул. Перемоги, 8-А, від 28.12.2000 року, зареєстрованого в реєстрі за № 2730 (зі змінами від 22.01.2010 № 28, від 22.06.2015 № 342, від 29.07.2021 № 584), укладеного між Регіональним відділенням Фонду Державного майна України по Київській, Черкаській та Чернігівській областях та селянським (фермерським) господарством "КРОКУС";

- зобов`язання селянського фермерського господарства "КРОКУС" повернути Регіональнму відділенню Фонду Державного майна України по Київській, Черкаській та Чернігівській областях державне майно - незавершене будівництво одноквартирного житлового будинку, що знаходиться за адресою: Чернігівська область, Чернігівський (Ріпкинський) район, с. Вербичі, вул. Перемоги, 8-А, шляхом підписання акту прийому - передачі.

Позовні вимоги обґрунтовано неналежним виконанням відповідачем умов договору купівлі-продажу державного майна від 28.12.2000 року №2730 (зі змінами) в частині завершення будівництва об`єкта, який є предметом спірного договору.

Ухвалою суду від 02.02.2026 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 03.03.2026, встановлено сторонам строки для подання відзиву на позові, відповіді на відзив, заперечень.

Відповідно до наявних у матеріалах справи довідок про доставку електронного листа, сторони отримали ухвалу про відкриття провадження у справі 02.02.2026.

Отже, в розумінні статті 242 ГПК України сторони належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи в суді, про встановлені судом строки для подання відзиву на позов, відповіді на відзив, заперечень.

Відповідач своїм правом на подання відзиву у визначений судом строк не скористався, відзиву на позов не надав, як і не надав жодних доказів у справі. Так само від відповідача не надходило клопотань (заяв) і щодо продовження встановленого судом процесуального строку для подання відзиву.

У підготовчому засіданні 03.03.2026 суд продовжив строк підготовчого провадження на 30 днів та відклав підготовче засідання до 25.03.2026 на 10:30 год.

З огляду на вирішення у підготовчому засіданні зазначених у частині 2 статті 182 ГПК України питань, що підлягали з`ясуванню судом, у підготовчому засіданні 25.03.2026, суд постановив протокольну ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті на 08.04.2026.

У судовому засіданні 08.04.2026 суд оголосив перерву до 23.04.2026

Будь-яких інших заяв та клопотань від сторін не надходило.

23.04.2026 у судовому засіданні проголошено скорочене рішення на підставі ст. 240 ГПК України.

Зважаючи на забезпечену можливість реалізації сторонами своїх процесуальних прав сторони у господарському процесі, у тому числі права на судових захист, рішення приймається за наявними матеріалами справи на підставі частини 9 статті 165, частини 2 статті 178 ГПК України.

Фактичні обставини справи, встановлені судом.

28.12.2000 між регіональним відділенням Фонду державного майна України по Чернігівській області (продавець) та Селянським (фермерським) господарством Крокус (покупець) укладений договір № 54/74 купівлі-продажу державного майна об`єкта незавершеного будівництва одноквартирного житлового будинку, що знаходиться за адресою: Чернігівська область, Ріпкинський район, с. Вербичі, вул. Ленінградська, 8, посвідчений державним нотаріусом Ріпкинської державної нотаріальної контори Давиденко Н. В., зареєстрований в Реєстрі за № 2730 (далі - Договір).

За змістом пунктів 1.1. 1.3. Договору продавець зобов`язався передати в власність покупця державне майно незавершене будівництво одноквартирного житлового будинку з господарчим блоком, розташованого за адресою: Чернігівська область, Ріпкинський район, с. Вербичі, вул. Ленінградська, 8, загальною будівельною готовністю 30% на земельній ділянці площею 0,125 га, яке знаходиться на балансі управління капітального будівництва Чернігівської облдержадміністрації, а покупець зобов`язався прийняти зазначене майно та сплатити ціну відповідно до умов цього договору. Право власності на об`єкт незавершеного будівництва виникає в покупця з моменту підписання акту прийому-передачі.

Згідно з актом оцінки вартості незавершеного будівництва одноквартирного житлового будинку, затвердженим наказом РВ ФДМУ по Чернігівській області від 03.10.2000 № 489, вартість об`єкта визначена в сумі 1123 грн (без вартості земельної ділянки).

Зазначений у цьому Договорі об`єкт проданий шляхом його викупу за ціною 1123 грн (без земельної ділянки).

Відповідно до п. 4.1. Договору кожна сторона зобов`язується виконувати обов`язки, покладені на неї цим Договором, сприяти другій стороні у виконанні її обов`язків.

В пунктах 5.1.3., 5.2. Договору з-поміж іншого сторони встановили такі обов`язки покупця:

покупець зобов`язаний завершити будівництво об`єкта без збереження основного профілю до 01.01.2010. У разі неможливості завершення будівництва в установлені строки, за наявності відповідних обґрунтувань, строки завершення будівництва можуть змінюватись за рішенням органу приватизації та органу місцевого самоврядування шляхом укладення додаткової угоди;

покупець не має права на відчуження об`єкта незавершеного будівництва та земельної ділянки, на якій розташований цей об`єкт, до завершення будівництва, введення об`єкта в експлуатацію та повної сплати за нього.

Пунктом 11.3. Договору обумовлено, у разі невиконання однією із сторін умов цього Договору він може бути змінений або розірваний на вимогу іншої сторони за рішенням суду.

29.01.2001 на виконання пунктів 1.1., 3.2. договору сторонами підписано акт прийому-передачі об`єкта незавершеного будівництва державної власності, одноквартирного житлового будинку, що знаходиться за адресою: Чернігівська область, Ріпкинський район, с. Вербичі, вул. Ленінградська, 8, за яким РВ ФДМУ по Чернігівській області передало, а Селянське (фермерське) господарство Крокус прийняло шляхом викупу вказаний об`єкт нерухомості.

В подальшому шляхом укладення 22.01.2010, 22.06.2015, 29.07.2021 договорів про внесення змін до договору купівлі-продажу від 28.12.2000 № 2730 об`єкту незавершеного будівництва - одноквартирного житлового будинку, що розташований за адресою: Чернігівська область, Ріпкинський район, с. Вербичі, вул. Ленінградська, 8, сторони внесли зміни до п. 5.1.3. договору та відтермінували строк завершення покупцем будівництва об`єкту, без збереження основного профілю до 01.01.2015, 01.01.2020 та 01.01.2025 відповідно.

Рішенням Вербицької сільської ради від 27.06.2001 року вулицю «Ленінградську» в с. Вербичі перейменовано на «Перемоги».

Рішенням Ріпкинської селищної ради від 30.10.2025 року № 270 упорядковано нумерацію об`єкта нерухомого майна по вул. Перемоги, 8 в с. Вербичі, змінено нумерацію з будинку № 8 на будинок № 8-А.

19.12.2025 року регіональним відділенням Фонду державного майна України по Київській, Черкаській та Чернігівській областях було проведено поточну перевірку виконання умов договору купівлі продажу державного майна об`єкту незавершеного будівництва одноквартирного житлового будинку, що знаходиться за адресою: Чернігівська область, Чернігівський (Ріпкинський) район, с. Вербичі, вул. Перемоги (Ленінградська), 8-А (8), від 28.12.2000 реєстровий № 2730 (із змінами від 22.01.2010 № 28, від 22.06.2015 № 342, від 29.07.2021 № 584), за результатами перевірки складено акт №11.37.

В акті поточної перевірки № 11.37 зафіксовано невиконання СФГ «Крокус» п. 5.1.3 Договору щодо завершення будівництва об`єкта без збереження основного профілю до 01.01.2025 року.

Також в акті сторони погодили, що Акт є підставою для розірвання договору купівлі-продажу від 28.12.2000 № 2730 (зі змінами) та повернення у державну власність об`єкта незавершеного будівництва одноквартирного житлового будинку, що знаходиться за адресою: Чернігівська область, Чернігівський (Ріпкинський) район, с. Вербичі, вул. Перемоги (Ленінградська), 8-А, у зв`язку з невиконанням Покупцем взятих на себе зобов`язань щодо добудови об`єкта.

Акт перевірки підписаний представником СФГ «Крокус» без зауважень.

Селянське (фермерське) господарство «Крокус» листом від 17.12.2025 року №б/н повідомило Регіональне відділення, що виконання п. 5.1.3 договору купівлі-продажу від 28.12.2000 № 2730 щодо завершення будівництва не здійснено у зв`язку із відсутністю фінансових можливостей, недоцільністю подальшої добудови об`єкта та дією воєнного стану.

Причиною виникнення спору у справі стало питання щодо наявності чи відсутності правових підстав для розірвання договору купівлі-продажу об`єкта незавершеного будівництва, укладеного між позивачем та відповідачем у зв`язку з його істотним порушенням покупцем, а також зобов`язання відповідача повернути позивачу об`єкт незавершеного будівництва.

Нормативно-правове обґрунтування, оцінка доказів та висновки суду.

Відповідно до частин 1, 2 статті 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з частиною 1 статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

В частині 1 статті 638 ЦК України зазначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Договір є обов`язковим до виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Укладений між позивачем та відповідачем Договір № 54/74 від 28.12.200 з огляду на встановлений статтею 204 ЦК України принцип правомірності правочину, є належною підставою у розумінні статті 11 ЦК України для виникнення у сторін взаємних цивільних прав і обов`язків, враховуючи що сторони досягли всіх істотних умов, притаманних вказаному виду договору.

Суд при вирішенні спору враховує, що укладений між сторонами договір за своєю правовою природою та змістом є договором купівлі-продажу.

Відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу України, за договором купівлі - продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною 5 ст. 656 Цивільного кодексу України регламентовано, що особливості договору купівлі-продажу окремих видів майна можуть встановлюватися законом.

Відповідно до пункту 4 рішення Конституційного Суду України від 01.07.98 справа № 9-рп "угоди приватизації" є особливими договорами купівлі-продажу державного майна, на які поширюються відповідні норми цивільного законодавства про угоди, якщо інше не випливає із законодавства про приватизацію. Нормами зобов`язального права регулюється питання невиконання або часткового невиконання умов договору купівлі-продажу державного майна.

Відповідно до частини 8 статті 23 Закону України "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)" (чинної на час виникнення спірних правовідносин) органи приватизації здійснюють контроль за виконанням покупцем умов договору купівлі-продажу, а в разі їх невиконання застосовують санкції, передбачені чинним законодавством, та можуть у встановленому порядку порушувати питання про розірвання договору.

За змістом статті 19 Закону України "Про особливості приватизації об`єктів незавершеного будівництва" (чинної на час виникнення спірних правовідносин) обов`язковими умовами приватизації об`єктів незавершеного будівництва, крім продажу під розбирання, є:

- встановлення строку завершення будівництва об`єкта незавершеного будівництва;

- забезпечення вимог екологічної безпеки, охорони навколишнього природного середовища під час добудови та подальшого введення в експлуатацію об`єкта приватизації. У разі неможливості завершення будівництва в установлені строки за наявності відповідних обґрунтувань строки завершення будівництва можуть бути змінені за рішенням органу приватизації та органу місцевого самоврядування, про що укладається додатковий договір.

У разі невиконання умов, зазначених у цій статті, договір купівлі-продажу підлягає розірванню в установленому законодавством порядку. При цьому покупець, з яким розірвано договір купівлі-продажу, повертає об`єкт приватизації в державну власність за актом приймання-передачі, а також відшкодовує державі збитки, завдані невиконанням умов договору.

Таким чином, редакцією Закону України "Про особливості приватизації об`єктів незавершеного будівництва", яка діяла на час укладення спірного договору, було передбачено, що у разі невиконання умов договору, зокрема, щодо завершення будівництва об`єкта незавершеного будівництва у визначені договором строки, договір купівлі-продажу підлягає розірванню в установленому законодавством порядку, а об`єкт приватизації - поверненню в державну власність за актом приймання-передачі.

Аналогічні положення містить чинний Закон України "Про приватизацію державного і комунального майна".

Відповідно до положень пункту 2 частини 3 статті 26 цього Закону виключними умовами для розірвання договору купівлі-продажу об`єкта приватизації в порядку, передбаченому законодавством, є невиконання умов продажу об`єкта і зобов`язань покупця, визначених договором купівлі-продажу, в установлений таким договором строк. Згідно з частинами 9, 10, 11 статті 26 цього ж Закону на вимогу однієї із сторін договір купівлі-продажу може бути розірвано, у тому числі за рішенням суду, в разі невиконання іншою стороною зобов`язань, передбачених договором купівлі-продажу, у визначені строки або визнано недійсним за рішенням суду. У разі розірвання в судовому порядку договору купівлі-продажу у зв`язку з невиконанням покупцем договірних зобов`язань приватизований об`єкт підлягає поверненню в державну (комунальну) власність. Порядок повернення в державну (комунальну) власність об`єктів приватизації в разі розірвання або визнання недійсними договорів купівлі-продажу таких об`єктів затверджується Фондом державного майна України.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. При цьому, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 611 Цивільного кодексу України унормовано, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору.

Згідно з частиною першою статті 188 ГК України зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором.

За частиною першою статті 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до частини п`ятої статті 27 Закону України "Про приватизацію державного майна" (чинному на момент виникнення спірних правовідносин) на вимогу однієї із сторін договір купівлі-продажу може бути розірвано або визнано недійсним за рішенням суду в разі невиконання іншою стороною зобов`язань, передбачених договором купівлі-продажу, у визначені строки.

Зі змісту наведених норм вбачається, що до розірвання договору купівлі-продажу об`єкта приватизації застосуються загальні правила щодо порядку розірвання договору, визначені положеннями Цивільного кодексу України та Господарського кодексу України.

При вирішенні питання щодо розірвання договору з підстави, передбаченої договором, застосуванню також підлягають положення частини другої статті 651 ЦК України, згідно з якою договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї зі сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Отже, однією з підстав розірвання договору є істотне порушення стороною цього договору.

Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору (частина друга статті 651 Цивільного кодексу України).

З аналізу змісту статті 651 Цивільного кодексу України вбачається, що йдеться про таке порушення договору однією зі сторін, яке тягне для другої сторони неможливість досягнення нею цілей договору. Істотність порушення визначається виключно за об`єктивними обставинами, що склалися у сторони, яка вимагає розірвання договору. У такому випадку вина (як суб`єктивний чинник) сторони, що припустилася порушення договору, не має будь-якого значення і для оцінки порушення як істотного, і для виникнення права вимагати розірвання договору на підставі частини другої статті 651 Цивільного кодексу України. Іншим критерієм істотного порушення договору закон визнає розмір завданої порушенням шкоди, який не дозволяє потерпілій стороні отримати очікуване при укладенні договору. Водночас, йдеться не лише про грошовий вираз завданої шкоди, прямі збитки, а й випадки, коли потерпіла сторона не зможе використати результати договору. Вирішальне значення для застосування зазначеного положення закону має співвідношення шкоди з тим, що могла очікувати від виконання договору сторона.

Схожа правова позиція викладена у Постановах Верховного Суду від 16.10.2018 у справі № 910/3568/18, від 17.04.2019 у справі № 910/6381/18, від 14.08.2019 у справі № 910/8819/18 тощо.

Крім того, оцінка істотного порушення договору здійснюється судом відповідно до критеріїв, що встановлені законом. Вирішуючи питання про оцінку істотності порушення стороною договору, суди повинні встановити не лише наявність істотного порушення договору, але й наявність шкоди, завданої цим порушенням другою стороною, яка може бути виражена у вигляді реальних збитків та (або) упущеної вигоди, її розмір, який не дозволяє потерпілій стороні отримати очікуване при укладенні договору, а також установити, чи є справді істотною різниця між тим, на що має право розраховувати сторона, укладаючи договір, і тим, що в дійсності вона змогла отримати.

Схожа правова позиція викладена у Постановах Верховного Суду від 17.04.2019 у справі № 910/6381/18, від 28.08.2019 у справі № 910/5381/18 тощо.

Суд встановив, що згідно з п. 4.1. Договору кожна сторона зобов`язується виконувати обов`язки, покладені на неї Договором, сприяти іншій стороні у виконанні її обов`язків і має право вимагати від іншої сторони виконання належним чином її обов`язків.

Водночас підпунктом 5.1.3 Договору (в редакції Договору від 29.07.2021) визначено, що покупець зобов`язаний завершити будівництво об`єкта без збереження основного профілю до 01.01.2010. У разі неможливості завершення будівництва в установлені строки, за наявності відповідних обґрунтувань, строки завершення будівництва можуть змінюватися за рішенням органу приватизації та органу місцевого самоврядування шляхом укладення додаткової угоди.

Встановлений підпунктом 5.1.3 Договору строк завершення будівництва неодноразово продовжувався на підставі відповідних договорів. В останній редакції Договору від 29.07.2021 строк виконання обов`язку покупця завершити будівництво об`єкта встановлений до 01.01.2025.

Згідно з п. 5.4. Договору покупець на вимогу продавця зобов`язаний надати останньому необхідні матеріали, відомості, документи тощо щодо виконання умов цього Договору.

На запит регіонального відділення відповідач листом від 17.12.2025 повідомив з-поміж іншого, що завершення будівництва у визначений договором строк не здійснено, що свідчить про порушення п.п. 5.1.3 Договору.

Крім того, Актом поточної перевірки № 11.37 від 19.12.2025 підтверджено невиконання СФГ «Крокус» п. 5.1.3 Договору щодо завершення будівництва об`єкта без збереження основного профілю у встановлений Договором строк: до 01.01.2025 року.

Доказів протилежного суду не надано.

Згідно ч. 2 ст. 651 Цивільного кодексу України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Суд зауважує, що підписавши Договір купівлі-продажу та сплативши відповідну суму за Об`єкт приватизації, СФГ «Крокус» взяло на себе зобов`язання за вказаним Договором та погодилось їх виконувати, зобов`язався, зокрема, до 01.01.2025 добудувати придбаний за Договором об`єкт незавершеного будівництва одноквартирний житловий будинок з господарчим блоком.

Втім, внаслідок невиконання відповідачем умов Договору не досягнуто цілей приватизації спірного об`єкту, зокрема держава в особі органу приватизації не отримала те, на що розраховувала при укладенні договору - добудований об`єкт інфраструктури, що є істотним порушення відповідачем умов цього договору.

Пунктом 11.3. Договору передбачено, що у разі невиконання однією зі сторін умов цього Договору, він може бути розірваний на вимогу іншої сторони за рішенням суду. При цьому об`єкт повертається в державну власність у порядку, встановленому чинним законодавством України.

Таким чином, невиконання відповідачем обов`язків, передбачених п.п. 5.1.3 Договору, є достатньою підставою для розірвання спірного Договору.

Враховуючи встановлені судом фактичні обставини стосовно невиконання відповідачем зобов`язань щодо закінчення будівництва, відсутність доказів на спростування вказаних обставин, а також законодавче визначення можливості розірвання договору на вказаній підставі, суд дійшов висновку про задоволення позовної вимоги про розірвання Договору купівлі продажу об`єкта незавершеного будівництва від 28.12.2000.

Аналогічних висновків про обґрунтованість вимог Регіонального відділення ФДМУ про розірвання договору у зв`язку з істотним порушенням відповідачем своїх зобов`язань за договором купівлі-продажу об`єкта незавершеного будівництва дійшов Верховний Суд у постанові від 04.10.2018 у справі № 911/2509/16.

У разі зміни або розірвання договору зобов`язання змінюється або припиняється з моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни. Якщо договір змінюється або розривається у судовому порядку, зобов`язання змінюється або припиняється з моменту набрання рішенням суду про зміну або розірвання договору законної сили (ч. 3 ст. 653 ЦК України).

Відповідно до ч. 10 ст. 26 Закону України "Про приватизацію державного і комунального майна", у разі розірвання в судовому порядку договору купівлі-продажу у зв`язку з невиконанням покупцем договірних зобов`язань приватизований об`єкт підлягає поверненню в державну (комунальну) власність.

Відносини, пов`язані з поверненням у державну (комунальну) власність об`єкта приватизації, відчуженого за результатами його продажу на аукціоні або шляхом викупу, у разі розірвання договору купівлі-продажу цього об`єкта за згодою сторін, за рішенням суду у зв`язку з невиконанням умов договору або визнанням його судом недійсним регулюються Порядком повернення у державну (комунальну) власність об`єктів приватизації в разі розірвання або визнання недійсними договорів купівлі-продажу таких об`єктів, затвердженим Наказом Фонду державного майна України 18.10.2018 № 1331.

Згідно вказаного Порядку об`єкт приватизації повертається до сфери управління органу приватизації, що проводив його відчуження за договором купівлі-продажу, для здійснення управління цим об`єктом згідно із законодавством до дати відчуження його в результаті повторного продажу.

Відповідно до п. 1 Розділу IV цього Порядку повернення у державну (комунальну) власність об`єкта приватизації у примусовому порядку поширюється на випадки розірвання договору купівлі-продажу за рішенням суду у зв`язку з невиконанням умов договору купівлі-продажу або визнанням його судом недійсним.

Враховуючи задоволення позовних вимог в частині розірвання договору, вимога про повернення об`єкту незавершеного будівництва за актом приймання-передачі також підлягає задоволенню.

Відповідно ст.ст. 13, 76, 77, 86 ГПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

При цьому судом було вжито усіх заходів для забезпечення реалізації сторонами своїх процесуальних прав та з`ясовано усі основні питання, винесені на його розгляд, які входять до предмету доказування у даній справі та виникають при кваліфікації спірних відносин як в матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Регіонального відділенням Фонду Державного майна України по Київській, Черкаській та Чернігівській областях є правомірними, такими, що підтверджені матеріалами справи, а відтак підлягають задоволенню у повному обсязі.

Розподіл судових витрат.

Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 237 ГПК України при ухваленні рішення суд вирішує питання, зокрема, про розподіл між сторонами судових витрат.

Статтею 129 ГПК України передбачено, що судовий збір покладається: у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З огляду на те, що позовні вимоги задоволені у повному обсязі, судовий збір в сумі 5324,80 грн покладається на відповідача.

Керуючись статтями 129, 236-239, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Розірвати договір купівліпродажу державного майна об`єкту незавершеного будівництва одноквартирного житлового будинку, що знаходиться за адресою: Чернігівська область, Чернігівський (Ріпкинський) район, с. Вербичі, вул. Перемоги, 8-А, від 28.12.2000 року, зареєстрований в реєстрі за № 2730 (зі змінами від 22.01.2010 № 28, від 22.06.2015 № 342, від 29.07.2021 № 584), укладений між Регіональним відділенням Фонду Державного майна України по Київській, Черкаській та Чернігівській областях та селянським (фермерським) господарством "КРОКУС".

3. Зобов`язати Селянське (фермерське) господарство Крокус (вул. Перемоги, 8, село Вербичі, Чернігівський район, Чернігівська область, 15015, ) повернути Регіональнму відділенню Фонду Державного майна України по Київській, Черкаській та Чернігівській областях державне майно - незавершене будівництво одноквартирного житлового будинку, що знаходиться за адресою: Чернігівська область, Чернігівський (Ріпкинський) район, с. Вербичі, вул. Перемоги, 8-А, шляхом підписання акту прийому - передачі.

4. Стягнути з Селянського (фермерського) господарства Крокус (вул. Перемоги, 8, село Вербичі, Чернігівський район, Чернігівська область, 15015, ) на користь Регіонального відділення Фонду державного майна України по Київській, Черкаській та Чернігівській областях (р/р № UA0140075, ДКСУ у м. Києві, , МФО 820172) судовий збір в сумі 5324 грн. 80 коп.

5. Накази видати після набрання рішення законної сили.

Відповідно до статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення Господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду згідно зі статтями 256, 257 Господарського процесуального кодексу України подається безпосередньо до Північного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повідомити учасників справи про можливість одержання інформації по справі у Єдиному державному реєстрі судових рішень: http://reyestr.court.gov.ua/.

Повне рішення складено 23.04.2026.

Суддя Т.О.Кузьменко