ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"17" квітня 2026 р.м. Одеса Справа № 916/1431/26

Господарський суд Одеської області у складі судді Щавинської Ю.М., розглянувши матеріали вх.№1466/26

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Запоріжжяелектропостачання" (69063, Запорізька обл., місто Запоріжжя, вулиця Олександрівська, будинок 35)

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Централ Парк 2020" (65005, Одеська обл., місто Одеса, вулиця Бугаївська, будинок 21, офіс 805)

про стягнення 81 622,51 грн

ВСТАНОВИВ:

15.04.2026 Товариство з обмеженою відповідальністю "Запоріжжяелектропостачання" звернулося до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Централ Парк 2020", в якій просить суд стягнути з відповідача заборгованість в загальному розмірі 81 622,51 грн, яка складається з заборгованості за спожиту електричну енергію у період за вересень - грудень 2025 року в сумі 80 253,69 грн, 3% річних у сумі 682,70 грн та інфляційних втрат у сумі 696,12 грн, а також судовий збір у розмірі 3 328 грн.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає про порушення відповідачем взятих на себе зобов`язань за договором №17451 від 01.07.2025 про постачання електричної енергії споживачу постачальником універсальних послуг у частині повної та своєчасної оплати спожитої електричної енергії.

Дослідивши матеріали позовної заяви за вх.№1466/26 від 15.04.2026, суд дійшов наступних висновків.

У параграфі 3 глави 2 розділу І ГПК України сформульовані правила територіальної юрисдикції (підсудності). У вказаному параграфі ГПК України встановлені вимоги щодо визначення загальної підсудності (стаття 27), особливості визначення підсудності справи, у якій однією зі сторін є суд або суддя (стаття 28), правила альтернативної підсудності (стаття 29) та правила виключної підсудності (стаття 30).

Відповідно до ч.1,2 ст.27 ГПК України позов пред`являється до господарського суду за місцезнаходженням чи місцем проживання відповідача, якщо інше не встановлено цим Кодексом. Для цілей визначення підсудності відповідно до цього Кодексу місцезнаходження юридичної особи та фізичної особи-підприємця визначається згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

В ч.5 ст.29 ГПК України закріплено право позивача пред`являти також за місцем виконання договорів позови у спорах, що виникають з договорів, в яких визначено місце виконання або виконувати які через їх особливість можна тільки в певному місці.

Правила виключної територіальної підсудності передбачені у статті 30 ГПК України, перелік категорій справ у якій розширеному тлумаченню не підлягає.

Виключна підсудність є особливим видом територіальної підсудності, правила якої забороняють застосування при пред`явленні позову інших норм, що регулюють інші види територіальної підсудності, передбачені у статтях 27-29 ГПК України.

У чинній редакції ГПК України ч.3 ст.30 цього Кодексу вказує на виключну підсудність справ у спорах, що виникають з приводу нерухомого майна, господарським судам за місцезнаходженням майна або основної його частини.

За визначенням, що дає Академічний тлумачний словник української мови, слово сполука ,,з приводу означає ,,у зв`язку з чим-небудь, тому словосполучення ,,з приводу нерухомого майна треба розуміти як будь-який спір у зв`язку з нерухомим майном або певними діями, пов`язаними з цим майном.

Аналізуючи логічну послідовність зміни формулювання положень процесуального законодавства щодо правил розгляду позовів за виключною підсудністю, убачається її спрямованість на визначення виключної підсудності в цілому для всіх спорів, які виникають у межах відповідних правовідносин у зв`язку з нерухомим майном, безвідносно до предмета конкретного спору.

Отже, слід дійти висновку, що за правилами чинного ГПК України виключна підсудність застосовується до тих спорів, вимоги за якими стосуються нерухомого майна як безпосередньо, так і опосередковано, а спір може стосуватися як правового режиму нерухомого майна, так і інших прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном.

Тому на спори, предметом яких є стягнення заборгованості, яка виникла внаслідок невиконання зобов`язань за договором, який укладений щодо користування нерухомим майном, поширюється норма ч.3 ст.30 ГПК України.

Відповідна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 09.09.2020 у справі №910/6644/18 та у постанові Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2020 у справі №910/10647/18.

Крім того, Велика Палата Верховного Суду в постанові від 16.02.2021 у справі №911/2390/18 зробила висновок, що словосполучення ,,з приводу нерухомого майна у ч.3 ст.30 ГПК України необхідно розуміти таким чином, що правила виключної підсудності поширюються на будь-які спори, які стосуються прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном. У таких спорах нерухоме майно не обов`язково виступає як безпосередньо об`єкт спірного матеріального правовідношення.

Як вбачається з поданої позовної заяви, спір між сторонами виник у зв`язку з неоплатою відповідачем послуги з постачання електричної енергії в належні відповідачу приміщення, розташовані в місті Запоріжжя, а саме, як вбачається з наданої позивачем заяви-приєднання до умов договору про постачання електричної енергії споживачу постачальником універсальних послуг, електрична енергія за договором постачалася для потреб КТП (трансформаторна, що розташована в будівлі літ. Б) для електропостачання багатофункціонального житлового будинку за адресою: м.Запоріжжя, вул. Тбіліська буд. 23.

При цьому, відповідач зареєстрований в місті Одеса, про що свідчать відомості Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

В контексті підсудності справи перед Господарським судом Одеської області постає питання, чи застосовуються до спорів про стягнення боргу за комунальні послуги правила ч.3 ст.30 ГПК України, оскільки в описаних постановах Верховного Суду саме такий предмет позову не досліджувався.

Відповідаючи на зазначене питання, Господарський суд Одеської області, врахувавши згідно ч.4 ст.236 ГПК України наведені вище висновки Верховного Суду щодо застосування норм процесуального права, зазначає, що вжите законодавцем в ч.3 ст.30 ГПК України формулювання ,,з приводу нерухомого майна розповсюджується і на позови про стягнення заборгованості за комунальні послуги, надання яких відбувається з метою утримання нерухомого майна.

Відтак, позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Запоріжжяелектропостачання" повинен був пред`являтися за місцезнаходженням майна, до якого, як зазначає позивач, постачалася електрична енергія.

Аналогічний висновок зроблено Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 10.04.2019 по справі №638/1988/17, який теж враховується судом згідно ч.4 ст.236 ГПК України, незважаючи на те, що у цій справі за правилами ЦПК України вирішувався спір про стягнення боргу за послуги водопостачання, адже, по-перше, як водопостачання, так і теплопостачання відносяться до житло-комунальних послуг, а, по-друге, ГПК та ЦПК України містять тотожні приписи відносно розгляду спорів ,,з приводу нерухомого майна судом за місцем знаходження цього майна.

Аналогічної правової позиції дотримався й Південно-західний апеляційний господарський суд у постанові від 19.09.2023 по справі №916/920/23.

Згідно з п.1 ч.1 ст.31 ГПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Відповідно до ч.3 вказаної статті, передача справи на розгляд іншого суду за встановленою цим Кодексом підсудністю з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої цієї статті, здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги - не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

Спори між судами щодо підсудності не допускаються (ч.6 ст.31 ГПК України).

Враховуючи викладене, позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Запоріжжяелектропостачання" (вх.№1466/26 від 15.04.2026) і додані до неї документи слід передати за виключною підсудністю на розгляд до Господарського суду Запорізької області в електронному вигляді.

Керуючись ст.30, 31, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Запоріжжяелектропостачання" (вх.№1466/26 від 15.04.2026) і додані до неї документи передати за виключною підсудністю на розгляд до Господарського суду Запорізької області в електронному вигляді.

Ухвала набрала чинності 17.04.2026 та може бути оскаржена в порядку ст.256 ГПК України.

Суддя Ю.М. Щавинська