УХВАЛА

13 квітня 2026 року

м. Київ

cправа № 910/9603/25

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Могил С.К. - головуючий (доповідач), Волковицька Н.О., Случ О.В.,

перевіривши матеріали касаційної скарги перевіривши матеріали касаційної скарги Головного центру капітального будівництва, реконструкції та закупівель Державної прикордонної служби України

на постанову Північного апеляційного господарського суду від 03.02.2026

у справі №910/9603/25

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпрошина"

до Головного центру капітального будівництва, реконструкції та закупівель Державної прикордонної служби України

про зобов`язання прийняти товар та стягнення 670 000 грн,-

В С Т А Н О В И В:

До Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду 03.03.2026 надійшла касаційна скарга Головного центру капітального будівництва, реконструкції та закупівель Державної прикордонної служби України на постанову Північного апеляційного господарського суду від 03.02.2026 у справі № 910/9603/25.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.03.2026 вказану касаційну скаргу передано для розгляду колегії суддів у складі: Могил С.К. - головуючий (доповідач), Волковицька Н.О., Случ О.В.

Ухвалою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 18.03.2026 витребувано матеріали справи № 910/9603/25 з Господарського суду м. Києва / Північного апеляційного господарського суду.

На виконання вимог ухвали від 18.03.2026 на адресу Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду надійшли матеріали справи № 910/9603/25.

Здійснивши перевірку матеріалів касаційної скарги на відповідність вимогам Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження з огляду на таке.

До Господарського суду міста Києва звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "Дніпрошина" з позовом зобов`язати Головний центр капітального будівництва, реконструкції та закупівель Державної прикордонної служби України виконати обов`язок за укладеним з Товариством з обмеженою відповідальністю "Дніпрошина" Договором про закупівлю автомобільних шин (лот 1) № 290-25 від 12.06.2025, а саме: прийняти відповідно до умов Договору про закупівлю автомобільних шин (лот 1) № 290-25 від 12.06.2025 Товар - А/шина 265/70R 19.5 TRIANGLE TRD06 140/138M в кількості 100 шт. загальною ціною 670 000,00 грн. та стягнути з Головного центру капітального будівництва, реконструкції та закупівель Державної прикордонної служби України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпрошина" оплату за Товар (А/ шина 265/70R 19.5 TRIANGLE TRD06 140/138M в кількості 100 шт.) за Договором про закупівлю автомобільних шин (лот 1) № 290-25 від 12.06.2025 в сумі 670 000,00 грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 16.10.2025 у справі №910/9603/25 у задоволенні позовних вимог відмовлено в повному обсязі.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 03.02.2026 рішення Господарського суду міста Києва від 16.10.2025 у справі № 910/9603/25 скасовано та ухвалено нове, яким позов задоволено частково, зобов`язано Головний центр капітального будівництва, реконструкції та закупівель Державної прикордонної служби України виконати обов`язок за укладеним з Товариством з обмеженою відповідальністю "Дніпрошина" Договором про закупівлю автомобільних шин (лот 1) № 290-25 від 12.06.2025, а саме: прийняти відповідно до умов Договору Товар - А/шина 265/70R 19.5 TRIANGLE TRD06 140/138M в кількості 100 шт. загальною ціною 670 000,00 грн., що серед іншого має маркування "М+S" та " 3PMSF".4. В решті позовних вимог відмовлено.

Головний центр капітального будівництва, реконструкції та закупівель Державної прикордонної служби України звернувся до суду з касаційною скаргою на постанову Північного апеляційного господарського суду від 03.02.2026 у справі № 910/9603/25, в якій просить скасувати вказану постанову суду апеляційної інстанції, а рішення Господарського суду міста Києва від 16.10.2025 у вказаній справі залишити в силі.

Пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України серед основних засад судочинства закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Наведеним конституційним положенням кореспондує стаття 14 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", частина перша статті 17 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).

Отже, оскарження рішень судів у касаційному порядку можливе лише у випадках, якщо таке встановлено законом.

Приписами пункту 1 частини першої статті 287 ГПК України передбачено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати касаційну скаргу на рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 287 ГПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує п`ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Отже, перелік випадків для касаційного оскарження судових рішень у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує п`ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, наведений у пункті 2 частини другої статті 287 ГПК України, є вичерпним.

За змістом частини сьомої статті 12 ГПК України для цілей цього Кодексу розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.

Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2025 рік" з 01.01.2025 встановлено прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць у розмірі 3 028 гривень.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 163 ГПК України у позовах про стягнення грошових коштів ціна позову визначається сумою, яка стягується, або сумою, оспорюваною за виконавчим чи іншим документом, за якими стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку.

Позовні вимоги Товариство з обмеженою відповідальністю "Дніпрошина" визначило:

- як зобов`язати Головний центр капітального будівництва, реконструкції та закупівель Державної прикордонної служби України - зобов`язання відповідача виконати обов`язок за укладеним Договором про закупівлю автомобільних шин (лот 1) № 290-25 від 12.06.2025, а саме: прийняти відповідно до умов Договору про закупівлю автомобільних шин (лот 1) № 290-25 від 12.06.2025 Товар - А/шина 265/70R 19.5 TRIANGLE TRD06 140/138M в кількості 100 шт. загальною ціною 670 000,00 грн

- стягнення з відповідача оплати за товар в сумі 670 000,00 грн.

Верховний Суд звертається до правового висновку викладеного в постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.08.2020 у справі № 910/13737/19, що майновий позов (позовна вимога майнового характеру) - це вимога про захист права або інтересу, об`єктом якої виступає благо, що підлягає грошовій оцінці.

Відповідно до пункту 3 частини третьої статті 162, пунктів 1, 2, 3 частини першої статті 163 ГПК України позовна заява повинна містити зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці. Ціна позову визначається: 1) у позовах про стягнення грошових коштів - сумою, яка стягується, або сумою, оспорюваною за виконавчим чи іншим документом, за яким стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку; 2) у позовах про визнання права власності на майно або його витребування - вартістю майна; 3) у позовах, які складаються з кількох самостійних вимог, - загальною сумою всіх вимог.

Тобто будь-який майновий спір має ціну. Різновидами майнових спорів є, зокрема, спори, пов`язані з підтвердженням прав на майно та грошові суми, на володіння майном і будь-які форми використання останнього.

Отже, судовий збір з позовної заяви про визнання права власності на майно, стягнення, витребування або повернення майна - як рухомих речей, так і нерухомості - визначається з урахуванням вартості спірного майна, тобто як зі спору майнового характеру.

Наявність вартісного, грошового вираження матеріально-правової вимоги позивача свідчить про її майновий характер, який має відображатися у ціні заявленого позову (пункт 8.12 постанови Великої Палати Верховного Суду від 26.02.2019 у справі № 907/9/17, провадження № 12-76гс18).

Натомість до позовних заяв немайнового характеру відносяться вимоги, які не підлягають вартісній оцінці. Під немайновим позовом слід розуміти вимогу про захист права або інтересу, об`єктом якої виступає благо, що не піддається грошовій оцінці.

Позовна вимога Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпрошина" до Головного центру капітального будівництва, реконструкції та закупівель Державної прикордонної служби України хоч узагальнено сформульовано прийняти товар є вимогою про зобов`язання вчинити певні дії щодо товару вартістю 670 000 грн, що свідчить про її майновий характер.

Отже, позовна вимоги про зобов`язання прийняти товар має вартісну оцінку, адже за договором визначена вартість товару та носить майновий характер, і розмір ставки судового збору за її подання визначається на підставі статті 4 Закону України "Про судовий збір" виходячи з розміру грошових вимог позивача.

Предметом позову у справі № 910/9603/25 є вимоги про зобов`язання прийняти товар вартість якого складає 670 000 грн та стягнення 670 000 грн., отже, ціна позову у цій справі складає 1 340 000 грн і безумовно не перевищує та є меншою п`ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (станом на 2025 рік - 1 514 000, 00 грн).

Верховний Суд звертає увагу на те, що за такого правового регулювання можливість відкриття касаційного провадження у справах з ціною позову, що не перевищує п`ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб залежить виключно від значення кожної з них для формування єдиної правозастосовчої практики та обставин конкретної справи, при наявності випадків, передбачених підпунктами "а" - "г" пункту 2 частини третьою статті 287 ГПК України.

Отже, тягар доказування наявності випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 287 ГПК України, покладається на скаржника.

Верховний Суд відзначає, що, визначені підпунктами "а", "б", "в", "г" пункту 2 частини третьої статті 287 ГПК України випадки, є виключенням із загального правила і необхідність відкриття касаційного провадження у справі на підставі будь-якого з них потребує належних, фундаментальних обґрунтувань, оскільки в іншому випадку принцип "правової визначеності" буде порушено.

Головний центр капітального будівництва, реконструкції та закупівель Державної прикордонної служби України в якості підстави касаційного оскарження постанови Північного апеляційного господарського суду від 03.02.2026 у справі № 910/9603/25 посилається на положення п. 1 ч. 2 ст. 287 ГПК України.

Верховний Суд зазначає, що посилання на положення п. 1 ч. 2 ст. 287 ГПК України не є доводом, який у розумінні пп. "а" - "г" п. 2 ч. 3 ст. 287 цього Кодексу, підтверджує наявність випадку/випадків, який/які дає/дають право вважати судове рішення таким, що підлягає касаційному оскарженню.

Суд відзначає, що незгода із рішеннями судів попередніх інстанцій не свідчить автоматично про неправильність застосування або порушення норм матеріального / процесуального права при ухваленні оскаржуваних судових рішень, як і не може вказувати на таку обставину, як негативні наслідки для скаржника внаслідок прийняття цих рішень, оскільки настання таких наслідків у випадку прийняття судових рішень не на користь відповідача є звичайним передбачуваним процесом.

Водночас скаржником взагалі не обґрунтовано виключних випадків для відкриття касаційного провадження, передбачених пп. "а"-"г" п. 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України, за наявності яких справу з ціною позову, що не перевищує п`ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, може бути переглянуто в касаційному порядку.

Як визначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі "Пелевін проти України" (заява № 24402/02), право на доступ до суду не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг (п. 27). Отже, кожна держава встановлює правила судової процедури, зокрема й процесуальні заборони та обмеження, спрямовані на недопущення безладного перебігу судового процесу. Такі обмеження дозволяються опосередковано, оскільки право на доступ до суду "за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання, що може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб і ресурсів суспільства та окремих осіб" [рішення від 28 травня 1985 року у справі "Ешингдейн проти Сполученого Королівства" (пункт 57)].

У рішенні Європейського суду з прав людини від 23.10.1996 "Справа "Леваж Престасьон Сервіс проти Франції" (Levages Prestations Services v. France, заява № 21920/93, п. 48) вказано, що зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, роль якого обмежено перевіркою правильності застосування норм закону, процесуальні процедури у такому суді можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється після його розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 18.05.2021 (справа № 914/1570/20, провадження № 12-90гс20) зазначила, що тенденції нормативно - правового регулювання національної моделі касаційного оскарження свідчать про перехід на конституційному рівні до моделі обмеженої касації, що реалізується, зокрема, за допомогою введення переліку випадків, коли рішення підлягає касаційному оскарженню, а також низки процесуальних фільтрів. Встановлення в процесуальному кодексі виняткових підстав для касаційного оскарження у тих випадках, коли таке оскарження є дійсно необхідним, має слугувати формуванню дієвої судової системи, що гарантуватиме особі право на остаточне та обов`язкове судове рішення. Введення процесуальних фільтрів не порушує права на доступ до суду, оскільки таке право вже реалізоване при зверненні до суду першої та апеляційної інстанцій, та можна стверджувати, що введення процесуальних фільтрів допуску до перегляду судових рішень касаційним судом не порушує права доступу до правосуддя.

За змістом ст. 7 ГПК України правосуддя в господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх юридичних осіб незалежно від організаційно - правової форми, форми власності, підпорядкування, місцезнаходження, місця створення та реєстрації, законодавства, відповідно до якого створена юридична особа, та інших обставин; рівності фізичних та юридичних осіб незалежно від будь-яких ознак чи обставин.

Відповідно до ч. 1 ст. 46 ГПК України сторони користуються рівними процесуальними правами.

На підставі наведеного надання стороні будь - яких переваг, зважаючи на сферу її діяльності, правовий статус, предмет спірних відносин, призведе до порушення однієї з основних засад господарського судочинства - рівності учасників судового процесу перед законом і судом.

За приписами п. 1 ч. 1 ст. 293 ГПК України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Оскільки з матеріалів касаційної скарги не вбачається, а скаржником не обґрунтовано випадків, зазначених у пп. "а"-"г" п. 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України, Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Головного центру капітального будівництва, реконструкції та закупівель Державної прикордонної служби України на постанову Північного апеляційного господарського суду від 03.02.2026 у справі № 910/9603/25, оскільки вона подана на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст. ст. 163, 234, 287, 293 ГПК України, Суд, -

У Х В А Л И В:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Головного центру капітального будівництва, реконструкції та закупівель Державної прикордонної служби України на постанову Північного апеляційного господарського суду від 03.02.2026 у справі № 910/9603/25.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Головуючий суддя Могил С.К.

Судді: Волковицька Н.О.

Случ О.В.