ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" квітня 2026 р. Справа № 920/760/25

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Демидової А.М.

суддів: Ткаченка Б.О.

Ходаківської І.П.

за участю секретаря судового засідання: Мельничука О.С.

за участю представників учасників справи:

від позивача: Єфременко О.О. (в режимі відеоконференції)

від відповідача: Потоцький С.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг"

на рішення Господарського суду Сумської області від 02.12.2025 (повне рішення складене та підписане суддею 11.12.2025) (суддя Вдовенко Д.В.)

у справі № 920/760/25 Господарського суду Сумської області

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Брокенергія"

про стягнення 17 118 061,32 грн

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст і підстави позовних вимог

У травні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" (далі - ТОВ "ГК "Нафтогаз Трейдинг", позивач) звернулось до Господарського суду Сумської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Брокенергія" (далі - ТОВ "Брокенергія", відповідач) про стягнення 17 118 061,32 грн, в тому числі: 8 513 926,86 грн заборгованості за спожитий природний газ у лютому, березні 2024 року, 5 706 131,49 грн пені, 618 562,17 грн 3 % річних, 2 279 440,80 грн інфляційних втрат.

Позовні вимоги мотивовано неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за договором постачання природного газу № 6584-ПСО(Т) від 05.10.2023 (далі - Договір) у частині оплати природного газу в повному обсязі та у визначений строк, що стало підставою звернення до суду з позовною вимогою про стягнення заборгованості за спожитий природний газ у лютому, березні 2024 року в розмірі 8 513 926,86 грн. Також позивач нарахував та заявив до стягнення з відповідача 5 706 131,49 грн пені, 618 562,17 грн 3 % річних, 2 279 440,80 грн інфляційних втрат.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його ухвалення

Рішенням Господарського суду Сумської області від 02.12.2025 у справі № 920/760/25 позов задоволено частково та стягнуто з ТОВ "Брокенергія" на користь ТОВ "ГК "Нафтогаз Трейдинг" 6 979 080,11 грн заборгованості, 2 853 065,75 грн пені, 618 562,17 грн 3 % річних, 2 279 440,80 грн інфляційних втрат, 186 998,58 грн витрат по сплаті судового збору.

Провадження у справі в частині стягнення основного боргу в сумі 1 534 846,75 грн закрито. Повернуто ТОВ "ГК "Нафтогаз Трейдинг" з державного бюджету України судовий збір в сумі 18 418,16 грн, сплачений згідно з платіжною інструкцією № від 23.05.2025.

Рішення суду мотивовано тим, що відповідачем порушено договірні зобов`язання щодо своєчасної та повної оплати природного газу за спірний період відповідно до умов договору постачання, у зв`язку із чим позовні вимоги щодо стягнення з відповідача 6 979 080,00 грн основної заборгованості задоволено.

Разом із тим, під час розгляду справи місцевим господарським судом відповідач частково сплатив основний борг, що підтверджується наявними в матеріалах справи платіжними інструкціями за період з 01.05.2025 до 01.12.2025, у зв`язку із чим провадження у справі № 920/760/25 в частині стягнення з відповідача 1 534 846,75 грн заборгованості закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).

Враховуючи факт неналежного виконання відповідачем договірних зобов`язань щодо повної та своєчасної оплати природного газу, місцевий господарський суд дійшов висновку про обґрунтованість заявлених до стягнення з відповідача 3 % річних у загальній сумі 618 562,17 грн, інфляційних втрат у загальному розмірі 2 279 440,80 грн та пені в загальній сумі 5 706 131,49 грн. Підстави для звільнення відповідача від відповідальності за невиконання договірних зобов`язань щодо своєчасної оплати природного газу у вигляді пені судом не встановлені.

Вирішуючи клопотання відповідача про зменшення розміру пені, суд першої інстанції врахував інтереси обох сторін, а також ті обставини, що відповідач є підприємством, основним видом діяльності якого є виробництво електроенергії, виробництво, постачання, транспортування теплової енергії для надання населенню та іншим споживачам послуг з опалення та гарячого водопостачання в місті Охтирка Сумської області, відповідач включений до секторального переліку критичної інфраструктури за типами основної послуги - постачання теплової енергії (сектор - системи життєзабезпечення), затвердженого наказом Міністерства розвитку громад та територій України від 07.09.2022 № 167, обставини пошкодження виробничих потужностей відповідача внаслідок авіаударів РФ, обставини відсутності заборгованості за листопад, грудень 2023 року та січень 2024 року на дату звернення позивача з позовом до суду, в тому числі про стягнення пені за несвоєчасну оплату природного газу за цей період, сплату заборгованості за лютий 2024 року на дату ухвалення судом рішення у справі, відсутність доказів, які б свідчили про погіршення фінансового стану позивача, ускладнення в господарській діяльності чи завдання йому збитків в результаті дій відповідача.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про наявність підстав для зменшення розміру пені, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, на 50 % до 2 853 065,75 грн.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погодившись із рішенням Господарського суду Сумської області від 02.12.2025 у справі № 920/760/25, ТОВ "ГК "Нафтогаз Трейдинг" звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить його скасувати в частині відмови в задоволенні позовних вимог щодо стягнення пені в розмірі 2 853 065,75 грн та прийняти в цій частині нове рішення, яким позовні вимоги ТОВ "ГК "Нафтогаз Трейдинг" щодо стягнення пені в розмірі 2 853 065,75 грн задовольнити.

За доводами скаржника, судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення в частині зменшення пені на 50 % до 2 853 065,75 грн порушено норми матеріального права, зокрема, ст. 525, 526, 551, 599, 625 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), та процесуального права.

Скаржник наголошує на тому, що суд не надав належної уваги ступеню виконання зобов`язання боржником, не виконавши при цьому вимоги закону щодо оцінки майнового стану сторін, які беруть участь у зобов`язанні, та інших інтересів сторін, які заслуговують на увагу; заявлена сума пені не є надмірно великою до боргу відповідача, враховуючи процентне співвідношення виконання зобов`язання; укладаючи Договір, відповідач мав усвідомлювати, що за неналежне виконання умов Договору на нього буде покладена відповідальність, передбачена п. 7.2 Договору; висновок суду щодо наявності підстав для зменшення пені на 50 % суперечить як положенням законодавства, так і матеріалам справи.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 12.01.2026 (колегія суддів у складі: Демидової А.М. - головуючого, Владимиренко С.В., Ходаківської І.П.) відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВ "ГК "Нафтогаз Трейдинг" на рішення Господарського суду Сумської області від 02.12.2025 у справі № 920/760/25; розгляд апеляційної скарги призначено на 10.03.2026 о 10:20; встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу, пояснень, клопотань, заперечень - до 30.01.2026.

У зв`язку з перебуванням судді Владимиренко С.В., яка входить до складу колегії суддів і не є суддею-доповідачем, у відпустці з 17.02.2026 по 18.03.2026, розпорядженням керівника апарату Північного апеляційного господарського суду від 02.03.2026 призначено повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями.

Згідно з витягом з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.03.2026 для розгляду справи № 920/760/25 визначено колегію суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: Демидова А.М. - головуючий суддя, судді: Ходаківська І.П., Євсіков О.О.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 02.03.2026 колегією суддів у складі: Демидової А.М. - головуючого, Ходаківської І.П., Євсікова О.О., апеляційну скаргу ТОВ "ГК "Нафтогаз Трейдинг" на рішення Господарського суду Сумської області від 02.12.2025 у справі № 920/760/25 прийнято до свого провадження; постановлено розгляд апеляційної скарги здійснювати за раніше визначеними датою та часом - 10.03.2026 о 10:20.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 04.03.2026 задоволено заяву ТОВ "ГК "Нафтогаз Трейдинг" про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 10.03.2026 задоволено заяву судді Євсікова О.О. про самовідвід від розгляду справи № 920/760/25 за апеляційною скаргою ТОВ "ГК "Нафтогаз Трейдинг" на рішення Господарського суду Сумської області від 02.12.2025 у справі № 920/760/25; постановлено відвести суддю Північного апеляційного господарського суду Євсікова О.О. від розгляду справи № 920/760/25, матеріали справи № 920/760/25 передати для здійснення визначення складу судової колегії автоматизованою системою відповідно до положень ст. 32 ГПК України.

Згідно з витягом з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.03.2026 для розгляду справи № 920/760/25 визначено колегію суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: Демидова А.М. - головуючий суддя, судді: Ткаченко Б.О., Ходаківська І.П.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 12.03.2026 апеляційну скаргу ТОВ "ГК "Нафтогаз Трейдинг" на рішення Господарського суду Сумської області від 02.12.2025 у справі № 920/760/25 прийнято до провадження у визначеному складі колегії суддів: Демидова А.М. - головуючий суддя, судді - Ткаченко Б.О., Ходаківська І.П.; розгляд апеляційної скарги призначено на 07.04.2026 о 13:30 в режимі відеоконференції.

Позиції учасників справи

Відповідач подав до Північного апеляційного господарського суду відзив на апеляційну скаргу, в якому проти апеляційної скарги заперечує і просить суд залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині - без змін, вказуючи, зокрема, що Господарським судом Сумської області об`єктивно оцінено обставини справи для застосування правового механізму зменшення розміру пені, та з урахуванням засад законності, розумності, добросовісності, справедливості та пропорційності дотримання балансу інтересів сторін, суд дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для зменшення розміру пені, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, на 50 % до 2 853 065,75 грн.

Явка представників учасників справи

У судовому засіданні 07.04.2026 взяли участь представник позивача (в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду) та представник відповідача (в залі суду).

Представник скаржника (позивача) вимоги апеляційної скарги підтримав і просив суд її задовольнити.

Представник відповідача проти апеляційної скарги заперечував і просив суд залишити її без задоволення.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

Як встановлено судом першої інстанції та перевірено судом апеляційної інстанції, 05.10.2023 між сторонами укладений договір № 6584-ПСО(Т)-29 постачання природного газу (Договір), за умовами якого позивач (постачальник) зобов`язався поставити природний газ відповідачу (споживачу), а відповідач зобов`язався прийняти та оплатити газ на умовах Договору (п. 1.1 Договору).

Згідно з п. 2.2 Договору постачальник передає споживачу природний газ у загальному потоці газу. Передача природного газу від постачальника до споживача оформлюється комерційним актом приймання-передачі природного газу відповідно до вимог Кодексу ГТС та цього Договору.

За умовами п. 4.2 Договору оплата за газ проводиться споживачем виключно грошовими коштами на банківський рахунок постачальника шляхом 100 % оплати договірної вартості газу за період постачання наступним чином: 33 % від розрахункової договірної вартості оплачується покупцем до 10 числа періоду постачання включно; 33 % від розрахункової договірної вартості оплачується покупцем до 20 числа періоду постачання включно; 34 % від розрахункової договірної вартості оплачується покупцем до 28 числа періоду постачання включно.

Остаточний розрахунок за фактично переданий у періоді постачання природний газ з урахуванням Договору, здійснюється споживачем на підставі відповідних комерційних актів не пізніше 10 числа місяця (включно), наступного за періодом постачання. В платіжних дорученнях споживач має обов`язково вказувати призначення платежу, номер та дату Договору.

Відповідно до підп. 3.4.1 п. 3.4 Договору споживач зобов`язується забезпечувати своєчасну та повну оплату за газ.

Даний Договір укладений сторонами з відкладальною умовою відповідно до ч. 1 ст. 212 ЦК України, та набуває чинності з дати укладання споживачем, відповідно до п. 3.4.10 та п. 3.4.11 даного Договору, договору про договірне списання з поточних рахунків споживача (зокрема з поточних рахунків із спеціальним режимом використання), призначених для зарахування всіх коштів від ПрАТ "Національна енергетична компанія "Укренерго", і діє в частині поставки газу до 31 березня 2024 (включно), а в частині розрахунків за газ - до повного їх виконання (п. 8.1 Договору в редакції додаткової угоди № 5 від 06.03.2024).

Згідно з комерційними актами приймання-передачі природного газу від 31.10.2023, від 30.11.2023, від 31.12.2023, від 31.01.2024, від 29.02.2024, від 31.03.2024 позивач поставив відповідачу природний газ на загальну суму 44 892 553,26 грн.

Звертаючись із позовом у даній справі, позивач зазначив, що відповідач не виконав договірних зобов`язань щодо повної оплати природного газу, у зв`язку із чим у нього виникла заборгованість перед позивачем у сумі 8 513 926,86 грн за спожитий природний газ у лютому, березні 2024 року. Також позивач нарахував та заявив до стягнення з відповідача 5 706 131,49 грн пені, 618 562,17 грн 3 % річних, 2 279 440,80 грн інфляційних втрат.

Заперечуючи проти задоволення позовних вимог, відповідач вказував, що позивач щоденно отримує на свій рахунок платежі шляхом договірного списання з поточного рахунку відповідача відповідно до укладеного між сторонами договору про договірне списання № 4 від 05.10.2023; відповідач не вбачає порушеного права позивача на стягнення заборгованості за спожитий природний газ, оскільки сторонами було змінено порядок розрахунків за договором постачання природного газу шляхом укладення договору про договірне списання; щодо пені, 3 % річних та інфляційних втрат відповідач зазначив, що позивач не мав права їх нараховувати, оскільки для відповідача діяли форс-мажорні обставини у вигляді бойових дій в Україні; відповідач є підприємством, основним видом діяльності якого є виробництво, постачання та транспортування теплової енергії для надання населенню та іншим споживачам послуг з опалення та гарячого водопостачання в місті Охтирка Сумської області, а також для вироблення теплової енергії для потреб установ і організацій, що фінансуються з державного та місцевих бюджетів; відповідно до ст. 9 Закону України "Про критичну інфраструктуру" та Порядку віднесення об`єктів до об`єктів критичної інфраструктури, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 09.10.2020 № 1109, ТОВ "Брокенергія" включено до секторального переліку критичної інфраструктури за типами основної послуги - постачання теплової енергії, затвердженого наказом Міністерства розвитку громад та територій України від 07.09.2022 № 167; згідно з наказом Міністерства енергетики України від 09.03.2023 № 82 ТОВ "Брокенергія" визнане критично важливим для функціонування економіки та забезпечення життєдіяльності населення м. Охтирка в особливий період; у зв`язку з агресією РФ проти України було пошкоджено виробничі потужності відповідача (Охтирська ТЕЦ); в результаті ракетно-бомбових ударів 26, 28 лютого та 03, 07-08 березня 2022 року було знищено в повному обсязі всю наявну інфраструктуру та документацію підприємства; Товариство намагається за рахунок власних ресурсів відбудовувати потужності Охтирської ТЕЦ із метою безперебійного виробництва електричної та теплової енергії, а тому можливість для розрахунку з контрагентами в повному обсязі у відповідача відсутня; відповідач обслуговує 8 500 абонентів, що складає близько 22 тисяч жителів, 6 закладів шкільної освіти, 7 закладів дошкільної освіти, 4 лікарні, 115 бюджетних установ та організацій, іншого виробника електричної енергії в Охтирській територіальній громаді немає; заборгованість за теплову та електричну енергію контрагентів ТОВ "Брокенергія" складає 142 042 229,12 грн. Разом із тим, невідшкодована державною перед ТОВ "Брокенергія" різниця в тарифах станом на 01.05.2025 складає 57 939 272,91 без ПДВ. Збиток ТОВ "Брокенергія" від провадження діяльності з виробництва теплової енергії за підсумками 2022 року (98 186 тис. грн), 2023 року (34 433 тис. грн) та 2024 року (60 721 тис. грн) підтверджується звітами про фінансові результати (звіт про сукупний дохід) за відповідні роки.

Також відповідачем було подано клопотання про зменшення суми пені на 99,99 % від нарахованої позивачем суми, з урахуванням обставин, на які відповідач вказував у відзиві на позовну заяву.

Разом із тим, під час розгляду даної справи в суді першої інстанції відповідачем у добровільному порядку була перерахована на рахунок позивача частина спірної заборгованості в розмірі 1 534 846,75 грн, що підтверджується наявними в матеріалах справи платіжними інструкціями.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при ухваленні постанови

Згідно зі ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Пунктом 1 частини другої статті 11 ЦК України визначено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Згідно із частиною першою статті 14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Приписами ч. 1 ст. 691 ЦК України унормовано, що покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, або, якщо вона не встановлена у договорі і не може бути визначена виходячи з його умов, - за ціною, що визначається відповідно до ст. 632 цього Кодексу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу.

Згідно із ч. 1 ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до частини першої статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Матеріалами справи підтверджено та місцевим господарським судом встановлено, що відповідач у порушення умов Договору допустив прострочення оплати природного газу за спірний період.

Відповідно до ч. 1, 4 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Як вбачається зі змісту апеляційної скарги, рішення Господарського суду Сумської області від 02.12.2025 у частині закриття провадження зі стягнення основного боргу в сумі 1 534 846,75 грн, а також в частині стягнення з ТОВ "Брокенергія" на користь ТОВ "ГК "Нафтогаз Трейдинг" 6 979 080,11 грн заборгованості, 2 853 065,75 грн пені, 618 562,17 грн 3 % річних та 2 279 440,80 грн інфляційних втрат не оскаржується, відтак, відповідно до ч. 1 ст. 269 ГПК України в цій частині рішення місцевого господарського суду в апеляційному порядку не переглядається. При цьому, підстав для виходу за межі доводів та вимог апеляційної скарги судом апеляційної інстанції не встановлено.

Перевіряючи доводи скаржника щодо відсутності підстав для зменшення пені на 50 % до 2 853 065,75 грн, колегія суддів зазначає таке.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач, заявляючи суду першої інстанції клопотання про зменшення розміру штрафних санкцій на 99 % від заявленої суми, обґрунтовував його, зокрема, тим, що відповідач є підприємством, основним видом діяльності якого є виробництво, постачання та транспортування теплової енергії для надання населенню та іншим споживачам послуг з опалення та гарячого водопостачання в місті Охтирка Сумської області, а також для вироблення теплової енергії для потреб установ і організацій, що фінансуються з державного та місцевих бюджетів; відповідно до ст. 9 Закону України "Про критичну інфраструктуру" та Порядку віднесення об`єктів до об`єктів критичної інфраструктури, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 09.10.2020 № 1109, ТОВ "Брокенергія" включено до секторального переліку критичної інфраструктури за типами основної послуги - постачання теплової енергії, затвердженого наказом Міністерства розвитку громад та територій України від 07.09.2022 № 167; Згідно з наказом Міністерства енергетики України від 09.03.2023 № 82 ТОВ "Брокенергія" визнане критично важливим для функціонування економіки та забезпечення життєдіяльності населення м. Охтирка в особливий період; у зв`язку з агресією РФ проти України було пошкоджено виробничі потужності відповідача (Охтирська ТЕЦ); в результаті ракетно-бомбових ударів 26, 28 лютого та 03, 07-08 березня 2022 року було знищено в повному обсязі всю наявну інфраструктуру та документацію підприємства; Товариство намагається за рахунок власних ресурсів відбудовувати потужності Охтирської ТЕЦ з метою безперебійного виробництва електричної та теплової енергії, а тому можливість для розрахунку з контрагентами в повному обсязі у відповідача відсутня; відповідач обслуговує 8 500 абонентів, що складає близько 22 тисяч жителів, 6 закладів шкільної освіти, 7 закладів дошкільної освіти, 4 лікарні, 115 бюджетних установ та організацій, іншого виробника електричної енергії в Охтирській територіальній громаді немає; заборгованість за теплову та електричну енергію контрагентів ТОВ "Брокенергія" складає 142 042 229,12 грн. Разом із тим, невідшкодована державною перед ТОВ "Брокенергія" різниця в тарифах станом на 01.05.2025 складає 57 939 272,91 без ПДВ. Збиток ТОВ "Брокенергія" від провадження діяльності з виробництва теплової енергії за підсумками 2022 року (98 186 тис. грн), 2023 року (34 433 тис. грн) та 2024 року (60 721 тис. грн) підтверджується звітами про фінансові результати (звіт про сукупний дохід) за відповідні роки.

Також відповідач наголошував на відсутності в матеріалах справи доказів понесення позивачем збитків у результаті порушення відповідачем зобов`язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 233 Господарського кодексу України (далі - ГК України, який діяв на момент виникнення спірних правовідносин сторін і до 28.08.2025) у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Частиною третьою статті 551 ЦК України встановлено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Зменшення неустойки є протидією необґрунтованому збагаченню однією із сторін за рахунок іншої; відповідає цивільно-правовим принципам рівності і балансу інтересів сторін; право на зменшення неустойки направлене на захист слабшої сторони договору, яка в силу зацікавленості в укладенні договору, монополістичного положення контрагента на ринку, відсутності часу чи інших причин не має можливості оскаржити включення в договір завищених санкцій.

З урахуванням вищевикладеного, на підставі ч. 3 ст. 551 ЦК України та ч. 1 ст. 233 ГК України, а також виходячи з принципів добросовісності, розумності, справедливості та пропорційності, суд, в тому числі, і з власної ініціативи, може зменшити розмір неустойки до її розумного розміру.

Вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступеня виконання зобов`язання боржником; причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної особи (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки) тощо.

Аналіз зазначених норм права дозволяє дійти висновку, що право суду зменшити заявлені до стягнення суми штрафних санкцій пов`язане з наявністю виняткових обставин, встановлення яких вимагає надання оцінки як поданим учасниками справи доказам та обставинам, якими учасники справи обґрунтовують наявність підстав для зменшення штрафних санкцій, так і запереченням інших учасників щодо такого зменшення. Обов`язок доведення існування обставин, які можуть бути підставою для зменшення розміру заявлених до стягнення сум штрафних санкцій, покладається на особу, яка заявляє відповідне клопотання.

Зменшення розміру неустойки є правом суду, а за відсутності в законі як переліку виняткових обставин, так і врегульованого розміру (відсоткового співвідношення) можливого зменшення штрафних санкцій, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи, враховуючи загальні засади цивільного законодавства, передбачені ст. 3 ЦК України (справедливість, добросовісність, розумність), та з дотриманням правил ст. 86 ГПК України на власний розсуд, за внутрішнім переконанням, вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе таке зменшення, та конкретний розмір зменшення неустойки.

Отже, питання щодо зменшення розміру штрафних санкцій суд вирішує відповідно до ст. 86 ГПК України за наслідками аналізу, оцінки та дослідження конкретних обставин справи з огляду на фактично-доказову базу, встановлені судами фактичні обставини, що формують зміст правовідносин, умов конкретних правовідносин з урахуванням наданих сторонами доказів, тобто у сукупності з`ясованих ним обставин, що свідчать про наявність/відсутність підстав для вчинення зазначеної дії.

Подібний за змістом висновок щодо застосування норм права, а саме ст. 551 ЦК України та ст. 233 ГК України, неодноразово викладався Верховним Судом у постановах, зокрема від 23.10.2019 у справі № 917/101/19, від 06.11.2019 у справі № 917/1638/18, від 17.12.2019 у справі № 916/545/19, від 13.01.2020 у справі № 902/855/18, від 14.01.2020 у справі № 911/873/19, від 10.02.2020 у справі № 910/1175/19, від 19.02.2020 у справі № 910/1303/19, від 26.02.2020 у справі № 925/605/18, від 17.03.2020 у справі № 925/597/19, від 18.06.2020 у справі № 904/3491/19, від 14.04.2021 у справі № 922/1716/20.

У постановах від 12.06.2019 у справі № 904/4085/18 та від 09.10.2019 у справі № 904/4083/18 Верховний Суд також зазначив, що зменшення розміру пені є правом суду, яке може бути реалізоване ним у кожному конкретному випадку за наслідками оцінки обставин справи, наведених учасниками справи обґрунтувань та дослідження доказів.

Необхідно зауважити, що у вирішенні питання про можливість зменшення неустойки суд бере до уваги майновий стан сторін і оцінює співвідношення розміру заявлених штрафних санкцій, зокрема, з розміром збитків кредитора, враховує інтереси обох сторін. Майновий стан сторін та соціальна значущість підприємства мають значення для вирішення питання про зменшення неустойки.

Разом із тим, приймаючи рішення про зменшення неустойки, суд також повинен виходити із того, що одним із завдань неустойки є стимулювання належного виконання договірних зобов`язань, при цьому надмірне зменшення розміру неустойки фактично нівелює мету існування неустойки як цивільної відповідальності за порушення зобов`язання, що, в свою чергу, може розцінюватися як спосіб уникнення відповідальності та призведе до порушення балансу інтересів сторін.

За наслідками розгляду справи № 911/2269/22 об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у постанові від 19.01.2024 виклала, зокрема, такі висновки: "розмір неустойки у зобов`язальних правовідносинах, право вимоги щодо якої набуде кредитор, обумовлений умовами для її застосування: характером неустойки (договірний або встановлений законом); підставами для її застосування (зазначення в договорі або в законі обставин, за яких її буде застосовано); складом неустойки (пеня, штраф), відповідно, розміром кожної із цих складових; умовами сплати неустойки внаслідок порушення зобов`язання, зокрема, у разі заподіяння збитків; отже, у правовідносинах, хоча і подібних між собою (тотожних) або навіть за участі одних і тих самих сторін, за відмінності, зокрема, в умовах договору, хоча б одного із наведених чинників, якими обумовлюється застосування неустойки за порушення зобов`язання, різниця у розмірі неустойки в кожних конкретних правовідносинах закладається вже на етапі формулювання умов виконання зобов`язання та виникнення зобов`язання; у силу положень статті 3 ЦК України застосування неустойки має здійснюватися із дотриманням принципу розумності, добросовісності та справедливості. Якщо відповідальність боржника перед кредитором за неналежне виконання обов`язку щодо своєчасного розрахунку не обмежена жодними межами, а залежить виключно від встановлених договором процентів (штрафу, пені, річних відсотків), то за певних обставин обсяг відповідальності може бути нерозумним з огляду на його непропорційність наслідкам правопорушення. Він може бути несправедливим щодо боржника, а також щодо третіх осіб, оскільки майновий тягар відповідних виплат може унеможливити виконання боржником певних зобов`язань, зокрема з виплати заробітної плати своїм працівникам та іншим кредиторам, тобто цей тягар може бути невиправдано обтяжливим чи навіть непосильним. У таких випадках невизнання за судом права на зменшення розміру відповідальності може призводити до явно нерозумних і несправедливих наслідків. Тобто має бути дотриманий розумний баланс між інтересами боржника та кредитора;

- зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, а за відсутності у законі вичерпного переліку обставин як підстав для зменшення судом розміру неустойки (частина третя статті 551 ЦК України) господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки;

- у вирішенні судом питання про зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки підлягають врахуванню та оцінці на предмет підтвердженості та обґрунтованості як ті підстави для зменшення неустойки, що прямо передбачені законом (частина третя статті 551 ЦК України, стаття 233 ГК України), так і ті, які хоча прямо і не передбачені законом, однак були заявлені як підстави для зменшення розміру неустойки та мають індивідуальний для конкретних спірних правовідносин характер;

- категорії "значно" та "надмірно", які використовуються в статті 551 ЦК України та в статті 233 ГК України, є оціночними і мають конкретизуватися у кожному окремому випадку, з урахуванням того, що правила наведених статей направлені на запобігання збагаченню кредитора за рахунок боржника, а також недопущення заінтересованості кредитора у порушенні зобов`язання боржником;

- чинники, якими обґрунтовані конкретні умови про неустойку: обставини (їх сукупність), що є підставою для застосування неустойки за порушення зобов`язань, її розмір (пункт 7.14); і обставини (їх сукупність), що є підставою зменшення судом неустойки, у кожних конкретних правовідносинах (справах) мають індивідуальний характер (пункти 7.25-7.30);

- а тому і розмір неустойки, до якого суд її зменшує (на 90 %, 70 % чи 50 % тощо), у кожних конкретно взятих правовідносинах (справах) також має індивідуально-оціночний характер, оскільки цей розмір (частина або процент, на які зменшується неустойка), який обумовлюється встановленими та оціненими судом обставинами у конкретних правовідносинах, визначається судом у межах дискреційних повноважень, наданих суду відповідно до положень частини першої, другої статті 233 ГК України та частини третьої статті 551 ЦК України, тобто у межах судового розсуду;

- поряд з тим сукупність обставин у конкретних правовідносинах (формальні ознаки прострочення боржника, порушення зобов`язання з вини кредитора - стаття 616 ЦК України, тощо) можуть вказувати на несправедливість стягнення з боржника неустойки в будь-якому істотному розмірі. Визначення справедливого розміру неустойки належить до дискреційних повноважень суду…;

- … індивідуальний характер підстав, якими у конкретних правовідносинах обумовлюється зменшення судом розміру неустойки (що підлягає стягненню за порушення зобов`язання), а також дискреційний характер визначення судом розміру, до якого суд її зменшує, зумовлюють висновок про відсутність універсального максимального і мінімального розміру неустойки, на який її може бути зменшено, що водночас вимагає, щоб цей розмір відповідав принципам верховенства права.".

За частиною другою статті 216 ГК України застосування господарських санкцій повинно гарантувати захист прав і законних інтересів громадян, організацій та держави, в тому числі відшкодування збитків учасникам господарських відносин, завданих внаслідок правопорушення, та забезпечувати правопорядок у сфері господарювання.

Господарсько-правова відповідальність базується на принципах, згідно з якими: потерпіла сторона має право на відшкодування збитків незалежно від того, чи є застереження про це в договорі; передбачена законом відповідальність виробника (продавця) за недоброякісність продукції застосовується також незалежно від того, чи є застереження про це в договорі; сплата штрафних санкцій за порушення зобов`язання, а також відшкодування збитків не звільняють правопорушника без згоди другої сторони від виконання прийнятих зобов`язань у натурі; у господарському договорі неприпустимі застереження щодо виключення або обмеження відповідальності виробника (продавця) продукції (частина третя статті 216 ГК України).

Отже, якщо відповідальність боржника перед кредитором за неналежне виконання обов`язку щодо своєчасного розрахунку не обмежена жодними межами, а залежить виключно від встановлених договором процентів (штрафу, пені, річних відсотків), то за певних обставин обсяг відповідальності може бути нерозумним з огляду на його непропорційність наслідкам правопорушення. Він може бути несправедливим щодо боржника, а також щодо третіх осіб, оскільки майновий тягар відповідних виплат може унеможливити виконання боржником певних зобов`язань, зокрема з виплати заробітної плати своїм працівникам та іншим кредиторам, тобто цей тягар може бути невиправдано обтяжливим чи навіть непосильним. У таких випадках невизнання за судом права на зменшення розміру відповідальності може призводити до явно нерозумних і несправедливих наслідків. Тобто має бути дотриманий розумний баланс між інтересами боржника та кредитора.

Колегія суддів зауважує, що вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступеня виконання зобов`язання боржником; причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної особи (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки) тощо, а не лише майнового стану відповідача.

З урахуванням викладеного, апеляційний господарський суд вважає, що судом першої інстанції обґрунтовано взято до уваги обставини, що відповідач є підприємством, основним видом діяльності якого є виробництво електроенергії, виробництво, постачання, транспортування теплової енергії для надання населенню та іншим споживачам послуг з опалення та гарячого водопостачання в місті Охтирка Сумської області; відповідач включений до секторального переліку критичної інфраструктури за типами основної послуги - постачання теплової енергії (сектор - системи життєзабезпечення), затвердженого наказом Міністерства розвитку громад та територій України від 07.09.2022 № 167; обставини пошкодження виробничих потужностей відповідача внаслідок авіаударів РФ; обставини відсутності заборгованості за листопад, грудень 2023 року та січень 2024 року на дату звернення позивача з позовом до суду, в тому числі про стягнення пені за несвоєчасну оплату природного газу за цей період, сплату заборгованості за лютий 2024 року на дату ухвалення судом рішення у справі; відсутність доказів, які б свідчили про погіршення фінансового стану позивача, ускладнення в господарській діяльності чи завдання йому збитків в результаті дій відповідача, з огляду на що, користуючись правом, наданим вищезазначеними положеннями чинного законодавства, та, керуючись засадами справедливості, добросовісності, розумності, пропорційності та співмірності, правомірно зменшено розмір пені на 50 %, а саме до 2 853 065,75 грн.

Суд апеляційної інстанції враховує, що відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 04.02.2020 у справі № 918/116/19, зменшення розміру пені на 99 % фактично нівелює мету існування неустойки як цивільної відповідальності за порушення зобов`язання, що, у свою чергу, може розцінюватися як спосіб уникнення відповідальності та призведе до порушення балансу інтересів сторін.

Апеляційний господарський суд зауважує, що зменшення штрафних санкцій, у даному випадку, до 50 % та стягнення з відповідача пені в сумі 2 853 065,75 грн з 5 706 131,49 грн, заявлених позивачем, та враховуючи, що на час ухвалення оскаржуваного рішення основна заборгованість відповідача перед позивачем становила 6 979 080,11 грн, буде адекватною мірою відповідальності за неналежне виконання відповідачем зобов`язань, проявом балансу між інтересами кредитора і боржника та, одночасно із цим, буде засобом недопущення використання штрафних санкцій як інструменту отримання додаткових доходів кредитором.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

У справі "Трофимчук проти України" (№ 4241/03, § 54, ЄСПЛ, 28 жовтня 2010 року) Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.

Колегія суддів апеляційної інстанції з огляду на викладене зазначає, що в даній справі надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За результатами перегляду даної справи колегія суддів дійшла висновку про те, що місцевим господарським судом було повно, всебічно та об`єктивно з`ясовано обставини, які мають значення для справи, а також правильно застосовано норми матеріального і процесуального права, у зв`язку із чим правові підстави для зміни чи скасування оскаржуваного у даній справі судового рішення відсутні.

За таких обставин, підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Судові витрати

У зв`язку з відсутністю підстав для задоволення апеляційної скарги судові витрати відповідно до ст. 129 ГПК України покладаються на скаржника.

Керуючись ст. 74, 129, 269, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Сумської області від 02.12.2025 у справі № 920/760/25 залишити без змін.

3. Судові витрати за розгляд апеляційної скарги покласти на скаржника.

4. Матеріали даної справи повернути до місцевого господарського суду.

5. Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та строк, передбачені ст. 287-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повна постанова складена 23.04.2026.

Головуючий суддя А.М. Демидова

Судді Б.О. Ткаченко

І.П. Ходаківська