ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2026 р. Справа № 906/146/26

Господарський суд Житомирської області у складі: судді Кравець С.Г.,

секретаря судового засідання: Виговської Д.Ю.,

за участю представників сторін:

від позивача: Довгалюк В.С. - довіреність №27 від 08.01.2026,

від відповідача: Чайковська О.С. - довіреність №250 від 14.04.2025,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі за правилами загального

позовного провадження справу

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Газорозподільні мережі України" в

особі Житомирської філії Товариства з обмеженою відповідальністю "Газорозподільні

мережі України"

до: Комунального підприємства "Бердичівтеплоенерго"

про стягнення 1 980 393,26грн.

Процесуальні дії суду по справі.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Газорозподільні мережі України" в особі Житомирської філії Товариства з обмеженою відповідальністю "Газорозподільні мережі України" (далі - позивач, Товариство) звернулось до Господарського суду Житомирської області з позовом до Комунального підприємства "Бердичівтеплоенерго" (далі - відповідач, Комунальне підприємство) про стягнення 1 929 410,16грн, з яких: 1 895 958,19грн основного боргу, 30 491,16грн пені, 2 960,81грн 3% річних, а також судових витрат.

Ухвалою від 09.02.2026 вказану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі №906/146/26 за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 11.03.2026.

Ухвалою від 11.03.2026 поновлено позивачу строк для подання доказів, долучених до відповіді на відзив та прийнято їх до розгляду. Прийнято до розгляду заяву позивача від 26.02.2026 про зміну предмета позову та збільшення позовних вимог, постановлено здійснювати подальший розгляд справи в межах поданих змін, а саме про стягнення з КП "Бердичівтеплоенерго" на користь ТОВ "Газорозподільні мережі України" в особі Житомирської філії ТОВ "Газорозподільні мережі України" 1 980 393,26грн, з яких: 1 895 958,19грн основного боргу, 64 774,24грн пені, 6 389,12грн 3% річних, 13 271,71грн інфляційних втрат, а також судових витрат. Закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 16.04.2026.

До початку розгляду справи по суті 09.04.2026 через систему "Електронний суд" від представника КП "Бердичівтеплоенерго" надійшла заява від 09.04.2026, у якій відповідач визнає позовні вимоги в частині стягнення 1 895 958,19грн основного боргу, 6 389,12грн 3% річних та 13 271,71грн інфляційних втрат, а також просить суд зменшити розмір пені на 90%.

Представник позивача у судовому засіданні 16.04.2026 при розгляді справи по суті підтримав позовні вимоги, з урахуванням заяви позивача від 26.02.2026 про зміну предмета позову та збільшення позовних вимог, з підстав, викладених у позовній заяві. Заперечив проти задоволення клопотання відповідача про зменшення розміру пені на 90%, просив враховувати судову практику апеляційної інстанції у справі №906/588/25.

Представник відповідача підтримала позицію щодо визнання позову в частинах стягнення 1 895 958,19грн основного боргу, 6 389,12грн 3% річних, 13 271,71грн інфляційних втрат та просила врахувати часткове визнання позову при розподілі судового збору. Просила суд зменшити розмір пені на 90% з підстав, викладених у клопотанні від 19.02.2026.

У судовому засіданні 16.04.2026 судом оголошено скорочене (вступна та резолютивна частини) рішення.

Виклад позицій учасників справи.

Позовні вимоги позивача обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за Типовим договором розподілу природного газу, укладеним шляхом підписання заяви-приєднання №OZ00DT023 від 01.09.2023 до умов договору розподілу природного газу (для споживача, що не є побутовим) в частині оплати послуг з розподілу природного газу, наданих у грудні 2025 року. Позивач посилається на те, що у грудні 2025 року Товариство надало відповідачу послуги з розподілу природного газу на загальну суму 1 895 958,19грн, які відповідач не оплатив, що стало підставою для звернення позивача до суду з позовом про стягнення з КП "Бердичівтеплоенерго" заборгованості у розмірі 1 980 393,26грн, з якої: 1 895 958,19грн основного боргу, 64 774,24грн пені, 6 389,12грн 3% річних, 13 271,71грн інфляційних втрат, а також судових витрат (а.с.1-5).

Відповідач у відзиві на позовну заяву зазначає, що основна заборгованість за надані позивачем послуги утворилася у зв`язку із скрутним фінансовим становищем КП "Бердичівтеплоенерго", оскільки в умовах воєнного стану відбулось значне погіршення платоспроможності споживачів (населення, бюджетних установ та організацій, юридичних осіб) та, як наслідок, зменшилось надходження грошових коштів за отримані послуги. Зазначає, що Підприємство є об`єктом критичної інфраструктури та єдиним постачальником комунальних послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання у м. Бердичеві. Вказує, що відповідач виконує положення чинного законодавства щодо непідвищення тарифів на теплову енергію та послуги з централізованого опалення. У відзиві на позовну заяву відповідач просить зменшити розмір пені на 90% (а.с.71-76).

У відповіді на відзиві позивач заперечує проти зменшення розміру пені на 90%. За доводами останнього, таке зменшення призведе до втрати пенею свого призначення, як засобу забезпечення виконання зобов`язання, що не відповідатиме принципам ділової практики та справедливого співвідношення інтересів сторін (а.с.176-180).

Відповідач у запереченнях підтримує раніше викладену позицію та просить зменшити розмір пені на 90% (а.с.193-197).

До початку розгляду справи по суті відповідачем подано заяву від 09.04.2026 про часткове визнання позову, у якій останній визнає позовні вимоги в частині стягнення 1 895 958,19грн основного боргу, 6 389,12грн 3% річних, 13 271,71грн інфляційних втрат, а також просить повернути позивачу 50% судового збору, сплаченого при поданні позову.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

01.09.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Газорозподільні мережі України" в особі Житомирської філії Товариства з обмеженою відповідальністю "Газорозподільні мережі України" (оператор ГРМ) та Комунальним підприємством "Бердичівтеплоенерго" (споживач) укладено Типовий договір розподілу природного газу (для споживача, що не є побутовим), шляхом підписання споживачем заяви-приєднання №OZ00DT023 від 01.09.2023 (на звороті а.с.36).

Відповідно до п.1.3 Типового договору розподілу природного газу, цей договір є договором приєднання, що укладається з урахуванням вимог статей 633, 634, 641 та 642 Цивільного Кодексу України на невизначений строк. Фактом приєднання споживача до умов цього договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти договір, зокрема надання підписаної споживачем заяви-приєднання за формою, наведеною у додатку 1 (для побутових споживачів) або у додатку 2 (для споживачів, що не є побутовими) до цього договору, яку в установленому порядку оператор ГРМ направляє споживачу інформаційним листом за формою, наведеною у додатку 3 до цього договору, та/або сплата рахунка оператора ГРМ, та/або документально підтверджене споживання природного газу.

Пунктом 2.1 Типового договору розподілу природного газу встановлено, що за цим договором оператор ГРМ зобов`язується надати споживачу послугу з розподілу природного газу, а споживач зобов`язується прийняти зазначену послугу та сплатити її вартість у розмірі, строки та порядку, визначені цим договором.

У відповідності до п.6.1 Типового договору розподілу природного газу, оплата вартості послуги оператора ГРМ з розподілу природного газу здійснюється споживачем за тарифом, встановленим регулятором для оператора ГРМ, що сплачується як плата за річну замовлену потужність, з урахуванням вимог кодексу газорозподільних систем.

Згідно з п.6.4 Типового договору розподілу природного газу, розрахунковим періодом за цим Договором є календарний місяць.

При цьому, відповідно до п.6.6 Типового договору розподілу природного газу, оплата вартості послуги з розподілу природного газу за цим договором здійснюється споживачем, який не є побутовим, на умовах попередньої оплати до початку розрахункового періоду на підставі рахунка оператора ГРМ. Якщо згідно із законодавством споживач має сплачувати оператору ГРМ за послуги з розподілу природного газу зі свого поточного рахунку із спеціальним режимом використання, оплата послуг розподілу природного газу здійснюється з поточного рахунку із спеціальним режимом використання споживача на поточний рахунок оператора ГРМ кожного банківського дня згідно з алгоритмом розподілу коштів, встановленим регулятором, та зараховується як плата за послуги розподілу природного газу в тому місяці, в якому надійшли кошти. Остаточний розрахунок за надані у звітному місяці послуги проводиться споживачем до десятого числа місяця, наступного за звітним, відповідно до акта наданих послуг та з урахуванням раніше перерахованих коштів.

Відповідно до вимог п.8.2 Типового договору розподілу природного газу, у разі порушення споживачем, що не є побутовим, строків оплати за цим договором він сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

01.09.2023 між сторонами складено та підписано акти розмежування балансової належності та експлуатаційної відповідальності сторін щодо об`єктів споживача, які приєднані та забезпечені цілодобовим доступом до газорозподільної системи (а.с.37-59).

Загальний обсяг річної замовленої КП "Бердичівтеплоенерго" потужності на 2025 рік розрахований у розмірі 11 152 695,29 м.куб., з яких за грудень 2025 року - 929 391,27 м.куб. Вартість послуг за грудень 2025 року складає 1 895 958,19грн (на звороті а.с.63).

Згідно акту про надані послуги №ЖИТ024655 від 31.12.2025 у грудні 2025 року позивачем надано відповідачу послуги з розподілу природного газу на суму 1 895 958,19грн (а.с.64).

Відповідач послуги у встановлений договором строк не оплатив.

У зв`язку з чим ТОВ "Газорозподільні мережі України" в особі Житомирської філії ТОВ "Газорозподільні мережі України" звернулося до суду з позовом про стягнення з КП "Бердичівтеплоенерго" (з урахуванням заяви позивача від 26.02.2026 про зміну предмета позову та збільшення позовних вимог) заборгованості у розмірі 1 980 393,26грн, з якої: 1 895 958,19грн основного боргу, 64 774,24грн пені, 6 389,12грн 3% річних, 13 271,71грн інфляційних втрат, а також судових витрат.

Норми права та мотиви, якими керувався суд при ухваленні рішення.

Як встановлено судом, ТОВ "Газорозподільні мережі України" в особі Житомирської філії ТОВ "Газорозподільні мережі України" з 01.09.2023 здійснює господарську діяльність з розподілу природного газу та відповідає за безаварійну (безперебійну) роботу газорозподільної системи у межах Житомирської області та частини Вінницької області (Вінницький район: село Бухни; село Морозівка; Хмільницький район: село Махаринці).

Право позивача на провадження господарської діяльності з розподілу природного газу визначено постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 26.12.2022 №1839 "Про видачу ліцензії з розподілу природного газу ТОВ "Газорозподільні мережі України" (надалі - НКРЕКП) від 26.12.2022 №1839 (з врахуванням змін та доповнень, що внесені постановами НКРЕКП від 31.08.2023 №1596 та від 22.02.2024 №371) (а.с.16-31).

За приписами частини 1 ст.40 Закону України "Про ринок природного газу", розподіл природного газу здійснюється на підставі та умовах договору розподілу природного газу в порядку, передбаченому кодексом газорозподільних систем та іншими нормативно-правовими актами. За договором розподілу природного газу оператор газорозподільної системи зобов`язується забезпечити замовнику послуги розподілу природного газу на період та умовах, визначених договором розподілу природного газу, а замовник зобов`язується сплатити оператору газорозподільної системи вартість послуг розподілу природного газу.

Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 №2498 затверджено Типовий договір розподілу природного газу (на звороті а.с.9-15).

Згідно частин 2, 6 ст.633 ЦК України, умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Умови публічного договору, які суперечать ч.2 цієї статті та правилам, обов`язковим для сторін при укладенні і виконанні публічного договору, є нікчемними.

З матеріалів справи вбачається, що 01.09.2023 КП "Бердичівтеплоенерго" підписало заяву-приєднання №OZ00DT023 до умов Типового договору розподілу природного газу (для споживача, що не є побутовим) (на звороті а.с.36).

Цього ж дня, між сторонами складено та підписано акти розмежування балансової належності та експлуатаційної відповідальності сторін від 01.09.2023 щодо об`єктів відповідача, які приєднані та забезпечені цілодобовим доступом до газорозподільної систем (а.с.37-59).

Згідно з пунктом 4 глави 1 розділу І Кодексу газорозподільних систем (далі - Кодексу ГРМ), договір розподілу природного газу - правочин, укладений між оператором газорозподільної системи та споживачем (у тому числі побутовим споживачем) відповідно до вимог цього Кодексу, згідно з яким забезпечується фізична доставка природного газу, належного споживачу, та/або цілодобовий доступ об`єкта споживача до газорозподільної системи.

Згідно з пунктом 1 глави 6 розділу VI Кодексу ГРМ, розрахунки споживача за послугу розподілу природного газу, що надається оператором ГРМ за договором розподілу природного газу, здійснюються виходячи з величини річної замовленої потужності об`єкта (об`єктів) споживача та оплачуються споживачем рівномірними частками протягом календарного року.

Місячна вартість послуги розподілу природного газу визначається як добуток 1/12 річної замовленої потужності об`єкта (об`єктів) споживача на тариф, встановлений регулятором для відповідного оператора ГРМ із розрахунку місячної вартості одного кубічного метра замовленої потужності.

При цьому, згідно з абз.1 п.1 гл.6 розд. VI Кодексу ГРМ, річна замовлена потужність (за замовчуванням) об`єкта (об`єктів) споживача на розрахунковий календарний рік визначається оператором ГРМ виходячи з фактичного обсягу споживання природного газу цим об`єктом за газовий рік, що передував розрахунковому календарному року, який визначається відповідно до вимог цього кодексу, крім випадків, передбачених цією главою.

Так, за період з жовтня 2023 року по березень 2024 року, відповідачем сумарно спожито 11 152 695,29 м.куб. природного газу, що підтверджується актами приймання-передачі природного газу, а саме: №3604 від 31.10.2023, №6520 від 30.11.2023, №8458 від 31.12.2023, №1986 від 31.01.2024, №4115 від 29.02.2024 та №6246 від 31.03.2024 (на звороті а.с.59-62).

У п.6.1 Типового договору розподілу природного газу закріплено, що оплата вартості послуги оператора ГРМ з розподілу природного газу здійснюється споживачем за тарифом, встановленим регулятором для оператора ГРМ , що сплачується як плата за річну замовлену потужність, з урахуванням вимог Кодексу газорозподільних систем.

При цьому, відповідно до п.6.2 Типового договору розподілу природного газу, тариф, встановлений згідно з п.6.1 цього розділу, є обов`язковим для сторін з дати набрання чинності постановою регулятора щодо його встановлення.

Відповідно до постанови НКРЕКП №1944 від 30.12.2022 (з урахуванням змін, внесених постановою НКРЕКП №1598 від 31.08.2023) для Житомирської філії ТОВ "Газорозподільні мережі України" визначено тариф на послуги розподілу природного газу в розмірі 1,70грн за 1 куб.м. (без урахування ПДВ) (а.с.32-36).

З урахуванням ПДВ даний тариф становить 2,04грн за 1 куб.м.

Судом встановлено, що місячна вартість послуг з розподілу природного газу для відповідача у грудні 2025 році становить 1 895 958,19грн (на звороті а.с.63).

Згідно п.10 гл.6 розд. VI Кодексу ГРМ, надання оператором ГРМ послуги споживачу, що не є побутовим, за договором розподілу природного газу підтверджується підписаним між ними актом наданих послуг.

Як встановлено судом, згідно акту про надані послуги з розподілу природного газу №ЖИТ024655 від 31.12.2025, у грудні 2025 року позивач надав відповідачу послуги з розподілу природного газу на загальну суму 1 895 958,19грн (а.с.64).

Вказаний акт підписаний обома сторонами та скріпленим печатками.

При цьому, відповідно до п.6.6 Типового договору розподілу природного газу, оплата вартості послуги з розподілу природного газу за цим договором здійснюється споживачем, який не є побутовим, на умовах попередньої оплати до початку розрахункового періоду на підставі рахунка оператора ГРМ. Остаточний розрахунок за надані у звітному місяці послуги проводиться споживачем до 10 (десятого) числа місяця, наступного за звітним, відповідно до акта наданих послуг та з урахуванням раніше перерахованих коштів.

Відтак, відповідач був зобов`язаний оплатити послуги за грудень 2025 року у строк до 12.01.2026 (оскільки 10.01.2026 припало на вихідний день - суботу).

Доказів оплати відповідачем послуг з розподілу природного газу за грудень 2025 року у строк, встановлений п.6.6 Типового договору, матеріали справи не містять.

Відповідач визнав позовні вимоги Товариства в частині стягнення 1 895 958,19грн основного боргу за грудень 2025 року у повному обсязі.

Згідно зі статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до частини 1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 525 ЦК України обумовлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

З огляду на наявні у матеріалах справи докази, враховуючи визнання відповідачем суми основного боргу, господарський суд дійшов висновку про обґрунтованість та правомірність вимог позивача про стягнення з відповідача 1 895 958,19грн основного боргу за послуги з розподілу природного газу за грудень 2025 року, у зв`язку з чим суд задовольняє позовні вимоги в цій частині у повному обсязі.

Щодо позовних вимог в частині стягнення 6 389,12грн 3% річних та 13 271,71грн інфляційних втрат.

Згідно зі статтею 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до частини 1 ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (частина 2 ст.625 ЦК України).

Вказані інфляційні нарахування на суму боргу не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті.

Вимагати сплати суми боргу з врахуванням індексу інфляції та 3% річних є правом кредитора, яким останній наділений в силу нормативного закріплення зазначених способів захисту майнового права та інтересу.

Перевіривши проведені позивачем нарахування 3% річних у загальному розмірі 6 389,12грн, які нараховані за періоди (а.с.65, 210):

- з 13.01.2026 по 31.01.2026 на суму заборгованості 1 895 958,19грн - у розмірі 2 960,81грн;

- з 01.02.2026 по 22.02.2026 на суму заборгованості 1 895 958,19грн - у розмірі 3 428,31грн,

а також інфляційні втрати у розмірі 13 271,71грн, які нараховані у період з 13.01.2026 по 31.01.2026 на суму заборгованості 1 895 958,19грн (на звороті а.с.210), господарський суд встановив, що нарахування 3% річних та інфляційних втрат здійснено відповідно до приписів чинного законодавства та є арифметично вірними, тому позовні вимоги в цих частинах також підлягають задоволенню у повному обсязі.

Щодо позовних вимог в частині стягнення 64 774,24грн пені.

Відповідно до пункту 3 частини 1 ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Частиною 1 ст.549 ЦК України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина 3 ст.549 ЦК України).

Пунктом 8.2 Типового договору передбачено, що у разі порушення споживачем, що не є побутовим строків оплати за цим договором він сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

Позивачем заявлено до стягнення з відповідача 64 774,24грн пені, яка нарахована за періоди (на звороті а.с.64, 209):

- з 13.01.2026 по 31.01.2026 на суму заборгованості 1 895 958,19грн - у розмірі 30 491,16грн;

- з 01.02.2026 по 22.02.2026 на суму заборгованості 1 895 958,19грн - у розмірі 34 283,08грн.

Перевіривши розрахунок пені, суд встановив, що проведені позивачем нарахування у розмірі 64 774,24грн здійснені відповідно до умов договору, приписів чинного законодавства та є арифметично вірними.

Щодо клопотання відповідача про зменшення розміру пені на 90%.

КП "Бердичівтеплоенерго" у відзиві від 19.02.2026 та клопотанні від 19.02.2026 (вх.№01-44/714/26) просить суд застосувати частину 3 ст.551 Цивільного кодексу України та зменшити розмір заявленої до стягнення пені на 90%. В обґрунтування вказаного клопотання відповідач посилається на те, що прострочення виконання грошових зобов`язань перед позивачем зумовлене об`єктивними, незалежними від нього обставинами, зокрема:

- дією воєнного стану на території України, який суттєво вплинув на фінансово-економічну діяльність підприємства та платоспроможність споживачів;

- запровадженням мораторію на підвищення тарифів у сфері теплопостачання відповідно до Закону України №2479-ІХ від 29.07.2022, що призвело до збитковості тарифів і неможливості покриття фактичних витрат;

- наявністю значної заборгованості держави з компенсації різниці в тарифах, яка становить понад 198 304 077,39грн, що позбавляє підприємство обігових коштів;

- дією постанови Кабінету Міністрів України №812 від 19.07.2022, якою встановлено спеціальний механізм розподілу коштів, отриманих від споживачів, у співвідношенні - 65% на користь ТОВ "Нафтогаз Трейдинг" і 35 % на користь теплопостачальних підприємств, що фактично обмежує можливість відповідача самостійно розпоряджатися власними коштами;

- низьким рівнем розрахунків споживачів за теплову енергію, у тому числі населенням та бюджетними установами, внаслідок чого утворилася значна дебіторська заборгованість.

Також відповідач посилається на збитковість підприємства та зазначає, що всі кошти, які залишаються після примусового перерахування на рахунок постачальника природного газу, спрямовуються на виплату заробітної плати, сплату податків і забезпечення безперебійної роботи систем теплопостачання. За наведених обставин, відповідач вважає, що розмір заявленої пені є надмірним і неспівмірним наслідкам порушення зобов`язання, оскільки несвоєчасна оплата не була наслідком його недобросовісних дій, а спричинена державним регулюванням тарифів, воєнними обставинами та обмеженням у розпорядженні коштами.

Обґрунтовуючи заперечення стосовно зменшення пені, позивач вказує, що заявлений розмір пені не є надмірним і пов`язаний виключно з тривалим простроченням зобов`язань відповідача за договором. Позивач зазначає, що він є оператором газорозподільної системи, відноситься до об`єктів критичної інфраструктури і в рамках покладених на нього функцій та обов`язків повинен забезпечувати сталість та безперебійність роботи газорозподільної системи у рамках зони ліцензійної діяльності, а також є тарифним підприємством, тому виконання покладених на нього функцій здійснюється за рахунок коштів тарифної виручки, що підкреслює важливість своєчасних та повних розрахунків з позивачем за отримані послуги. Зауважує, що порушення з боку відповідача мають систематичний характер, що свідчить про відсутність підстав для зменшення пені (а.с.177-180).

Відповідно до частини 3 ст.551 Цивільного кодексу України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Отже, за змістом зазначеної норми ЦК України, суд має право зменшити розмір штрафних санкцій, зокрема, з таких підстав, якщо: належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора. Разом з тим, такий перелік підстав для зменшення розміру штрафних санкцій не є вичерпним, оскільки частина третя статті 551 ЦК України визначає, що суд має таке право і за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Застосоване у ст.551 ЦК України словосполучення "може бути зменшений за рішенням суду" свідчить про те, що саме суди першої та апеляційної інстанцій користуються певною можливістю розсуду щодо зменшення розміру штрафних санкцій (неустойки), оцінюючи розмір збитків та інші обставини, які мають істотне значення (постанови Верховного Суду від 10.11.2022 у справі №910/15705/21, від 01.02.2023 у справі №914/3203/21, від 22.05.2024 у справі №911/95/20, від 18.12.2024 у справі №921/320/24).

Відповідно до усталеної практики Верховного Суду право суду зменшити заявлені до стягнення суми штрафних санкцій пов`язане з наявністю виняткових обставин, встановлення яких вимагає надання оцінки поданим учасниками справи доказам та обставинам, якими учасники справи обґрунтовують як наявність підстав для зменшення розміру штрафних санкцій, так і заперечення щодо такого зменшення.

Вирішуючи питання про зменшення розміру пені, яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, суд повинен з`ясувати наявність значного перевищення розміром неустойки розміру збитків, а також об`єктивно оцінити, чи є цей випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов`язань, причин неналежного виконання, незначного прострочення у виконанні зобов`язання, невідповідності розміру неустойки наслідкам порушення, негайного добровільного усунення стороною порушення та/або його наслідків тощо.

При цьому обов`язок доведення існування обставин, які можуть бути підставою для зменшення розміру заявленої до стягнення суми неустойки, покладається на особу, яка заявляє відповідне клопотання.

Встановивши відповідні обставини, суд вирішує питання стосовно можливості зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки, що є правом суду, яке реалізується ним на власний розсуд (відповідний висновок викладено у постановах Верховного Суду від 04.05.2018 у справі №917/1068/17, від 22.01.2019 у справі №908/868/18).

Визначення конкретного розміру зменшення штрафних санкцій належить до дискреційних повноважень суду. При цьому, реалізуючі дискреційні повноваження, які передбачені ст.551 ЦК України щодо права на зменшення розміру належних до сплати штрафних санкцій, суд, враховуючи загальні засади цивільного законодавства, передбачені ст.3 ЦК України, має забезпечити баланс інтересів сторін та з дотриманням правил ст.86 ГПК України визначити конкретні обставини справи, які мають юридичне значення, і з огляду на мотиви про компенсаційний, а не каральний характер заходів відповідальності з урахуванням встановлених обставин справи не допускати фактичного звільнення від їх сплати без належних правових підстав (відповідний правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 08.10.2020 у справі №904/5645/19, від 14.04.2021 у справі №922/1716/20).

Чинним законодавством не врегульований розмір (відсоткове співвідношення) можливого зменшення розміру штрафних санкцій. Відповідно, таке питання вирішується господарським судом згідно із статтею 86 ГПК України, тобто за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (правові висновки Верховного Суду у постановах від 05.03.2019 у справі №923/536/18, від 10.04.2019 у справі №905/1005/18, від 06.09.2019 у справі №914/2252/18, від 14.07.2021 у справі №916/878/20).

Враховуючи наведені висновки щодо підстав та умов зменшення судом неустойки, що підлягає стягненню за порушення господарського (договірного) зобов`язання за правилами частини 3 ст.551 ЦК України, суд бере до уваги: принципи справедливості, добросовісності та розумності; інтереси обох сторін, враховуючи що позивач і відповідач відносяться до об`єктів критичної інфраструктури; поведінку відповідача, яка полягає в частковому визнанні суми боргу; відсутність доказів понесення позивачем збитків; стягнення пені не є основним доходом позивача і не може впливати на його господарську діяльність; пеня є лише санкцією за невиконання зобов`язання, а не основним боргом, а тому при зменшенні її розміру позивач не несе значного негативного наслідку в своєму фінансовому становищі з урахуванням задоволення позовних вимог про стягнення 3% річних та інфляційних втрат.

Враховуючи наведене, виходячи із загальних засад цивільного законодавства, господарський суд дійшов висновку про наявність підстав для реалізації права щодо зменшення розміру пені на 50% від заявленої до стягнення суми пені, відповідно стягненню з відповідача на користь позивача підлягає пеня в сумі 32 387,12грн. У частині стягненні 32 387,12грн пені суд відмовляє.

Відповідно до ст.73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ст.ст.76, 77 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі ст.74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст.86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Беручи до уваги викладене, господарський суд дійшов висновку, що позовні вимоги ТОВ "Газорозподільні мережі України" в особі Житомирської філії ТОВ "Газорозподільні мережі України" підлягають частковому задоволенню, а саме з відповідача на користь позивача підлягають стягненню: 1 895 958,19грн основного боргу, 32 387,12грн пені, 6 389,12грн 3% річних та 13 271,71грн інфляційних втрат. У задоволенні вимог в частині стягнення пені у розмірі 32 387,12грн суд відмовляє.

Судові витрати за результатом розгляду справи.

Відповідно до пункту 2 частини 1 ст.129 ГПК України, судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При цьому суд враховує, що судовий збір, у разі зменшення судом розміру неустойки, покладається на відповідача повністю без урахування відповідних зменшень, оскільки таке зменшення є наслідком не необґрунтованості позовних вимог, а виключно застосуванням судом права на таке зменшення.

Враховуючи часткове визнання відповідачем позову до початку розгляду справи по суті, на останнього покладається 12 271,01грн витрат по сплаті судового збору (50% від судового збору за позовні вимоги, які відповідач визнав, що становить 11 493,71грн та 100% від судового збору за позовні вимоги в частині стягнення пені, що становить 773,30грн).

Керуючись статтями 123, 129, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,

УХВАЛИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Комунального підприємства "Бердичівтеплоенерго" (13312, Житомирська область, місто Бердичів, вул. Шевченка, будинок 23; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Газорозподільні мережі України" (04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 1, ) в особі Житомирської філії Товариства з обмеженою відповідальністю "Газорозподільні мережі України" (10002, Житомирська область, м. Житомир, вул. Фещенка-Чопівського, 35, ):

- 1 895 958,19грн основного боргу,

- 32 387,12грн пені,

- 6 389,12грн 3% річних,

- 13 271,71грн інфляційних втрат,

- 12 271,01грн витрат по сплаті судового збору.

3. Відмовити у задоволенні вимог в частині стягнення пені у розмірі 32 387,12грн.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга на рішення може бути подана до Північно-західного апеляційного господарського суду.

Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення суду або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 22.04.26

Суддя Кравець С.Г.

Направити:

1 - позивачу та представнику - електронний кабінет,

2 - відповідачу - електронний кабінет.