РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

13.04.2026Справа № 911/2481/24
За позовом Заступника керівника Івано-Франківської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Івано-Франківської обласної ради

до 1) Комунального некомерційного підприємства "Обласна клінічна лікарня Івано-Франківської обласної ради"

2) Товариства з обмеженою відповідальністю "Євро Трейд Енерджі"

про визнання додаткових угоди недійсними та стягнення 582285,72 грн

Суддя Усатенко І.В.

Секретар судового засідання Шокало О.В.

Представники сторін: згідно протоколу судового засідання

В судовому засіданні 13.04.2026 на підставі ст. 240 ГПК України прийнято скорочене рішення суду.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Заступник керівника Івано-Франківської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Івано-Франківської обласної ради звернувся до Господарського суду Київської області з позовом до 1) Комунального некомерційного підприємства "Обласна клінічна лікарня Івано-Франковської обласної ради" та 2) Товариства з обмеженою відповідальністю "Євро Трейд Енерджі" про визнання додаткових угод недійсними та стягнення 582285,72 грн.

В обґрунтуванні позовних вимог прокурор посилався на те, що оспорювані додаткові угоди укладено з порушенням норм чинного законодавства, а отже отримання в їх виконання грошових коштів є безпідставним.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 30.09.2024 позовну заяву передано за підсудністю до Господарського суду міста Києва.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу №911/2481/24 було розподілено для розгляду судді Усатенко І.В.

Ухвалою суду від 04.11.2024 позовну заяву залишено без руху, надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви.

11.11.2024 від позивача через канцелярію суду надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви на виконання ухвали від 04.11.2024.

Ухвалою суду від 18.11.2024 відкрито провадження у справі. Розгляд справи вирішено здійснювати у порядку загального позовного провадження. Підготовче засідання у справі призначено на 12.12.2024.

04.12.2024 від відповідача-2 до суду надійшов відзив на позовну заяву.

У підготовчому засіданні 12.12.2024 суд протокольною ухвалою оголосив перерву до 27.01.2025.

17.12.2024 від позивача до суду надійшла відповідь на відзив та відзив.

20.01.2025 від відповідача-2 до суду надійшли заперечення на відповідь на відзив.

Ухвалою суду від 27.01.2025 закрито підготовче провадження у справі, призначено справу до розгляду по суті на 20.02.2025.

В судовому засіданні 20.02.2025 оголошено перерву до 20.03.2025.

06.03.2025 від прокуратури надійшли витребувані судом копії документів належної якості, які первинно були долучені до позовної заяви (в не належній якості).

18.03.2025 від відповідача-2 надійшло клопотання про повернення до розгляду справи в підготовчому провадженні та зупинення провадження у справі до закінчення перегляду Великою Палатою Верховного Суду справи № 920/19/24.

В судове засідання 20.03.2025 представники позивача та відповідача-1 на з`явились, про дату та час судового розгляду були повідомлені належним чином.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.03.2025 суд повернувся до розгляду справи № 911/2481/24 у підготовчому провадженні, задовольнив клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Євро Трейд Енерджі" про зупинення провадження у справі та зупинив провадження у справі №911/2481/24 за позовом заступник керівника Івано-Франківської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Івано-Франківської обласної ради до 1) Комунального некомерційного підприємства "Обласна клінічна лікарня Івано-Франковської обласної ради" та 2) Товариства з обмеженою відповідальністю "Євро Трейд Енерджі" про визнання додаткових угод недійсними та стягнення 582285,72 грн до закінчення перегляду Великою Палатою Верховного Суду справи № 920/19/24 та оприлюднення в установленому законом порядку повного тексту судового рішення, зобов`язав учасників справи повідомити суд про результати розгляду Великою Палатою Верховного Суду справи №920/19/24.

03.12.2025 від прокуратури надійшли пояснення.

22.12.2025 до суду від прокуратури надійшло клопотання про поновлення провадження у справі №911/2481/24.

Ухвалою суду від 26.01.2026 поновлено провадження у справі №911/2481/24, призначено підготовче засідання у справі на 23.02.2026, зобов`язано сторін надати письмові пояснення щодо предмету спору з урахуванням висновків викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21.11.2025 у справі №920/19/24.

Ухвалою суду від 23.02.2026 закрито підготовче провадження у справі, призначено справу до розгляду по суті на 13.04.2026.

25.02.2026 від прокуратури надійшли пояснення, в яких прокурор підтримав позов, оскільки, шляхом укладення спірних додаткових угоди, було збільшено вартість електричної енергії на 69,7%, крім того, документально не підтверджено наявність підстав для укладення відповідних додаткових угод.

В судове засідання 13.04.2026 представники позивача та відповідачів не з`явились, про дату та час судового розгляду були повідомлені належним чином.

В судовому засіданні 13.04.2026 представник прокуратури підтримав обставини, викладені в заявах по суті спору на підтвердження позовних вимог.

Відповідно до ст. 217 ГПК України про закінчення з`ясування обставин та перевірки їх доказами суд зазначає в протоколі судового засідання і переходить до судових дебатів.

В судових дебатах представник прокуратури підтримав позовні вимоги, просив суд задовольнити позов.

Заслухавши пояснення представників учасників справи, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд м. Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом. Аналогічна за змістом правова норма закріплена у статті 53 ГПК України.

Питання представництва інтересів держави прокурором у суді врегульовано у статті 23 Закону України "Про прокуратуру", у частині 1 якої зазначено, що представництво прокурором держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів держави, у випадках та порядку, встановлених законом.

Згідно з абзацами 1 та 2 частини 3 статті 23 Закону України "Про прокуратуру" прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною 4 цієї статті.

Станом на день звернення прокурора до суду з позовом повноваженими на вчинення дій щодо захисту інтересів держави органами не вчинялись необхідні дії.

Івано-Франківською обласною прокуратурою в порядку ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» скеровано лист № 15-902вих-23 від 26.10.2023 до КНП "Обласна клінічна лікарня Івано-Франковської обласної ради", в якому повідомлено про порушення вимог Закону України «Про публічні закупівлі» внаслідок укладення Додаткових угод до Договору № 420 від 27.05.2021 про постачання електричної енергії.

Листом № 12-120/1076/174 від 01.12.2023 Івано-Франківська обласна рада у відповідь інформувала обласну прокуратуру про те, що комунальне підприємство має право укладати угоди, набувати майнові та особисті немайнові права, а лист для вивчення питання щодо здійснення претензійно-позовної роботи скеровано до підприємства.

Також Івано-Франківською обласною прокуратурою в порядку ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» скеровано лист № 15-1118 вих-24 від 19.12.2023 до Івано-Франківської обласної ради, в якому повідомлено про порушення вимог Закону України «Про публічні закупівлі» внаслідок укладення Додаткових угод до Договору № 420 від 27.05.2021 про постачання електричної енергії та про заявлення обласною прокуратурою позову.

Івано-Франківською обласною радою не вжито заходів, спрямованих на усунення порушень вимог Закону України «Про публічні закупівлі», в тому числі про визнання оспорюваних Додаткових угод недійсними в судовому порядку.

З огляду на викладене підставою для представництва прокурором інтересів держави в суді є належне обґрунтування, підтверджене достатніми доказами, зокрема, але не виключно, повідомленням прокурора на адресу відповідного органу про звернення до суду від його імені, відповідними запитами, а також копіями документів, отриманих від органу, що свідчать про наявність підстав для такого представництва.

Щодо звернення прокурора в інтересах держави в особі Івано-Франківської обласної ради.

Згідно з даними Єдиного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань засновником КНП "Обласна клінічна лікарня Івано-Франковської обласної ради" є Івано-Франківська обласна рада.

Відповідно до п. 1.4 Статуту КНП «Обласна клінічна лікарня Івано-Франківської обласної ради», затвердженого рішенням Івано-Франківської обласної ради № 1227 30/2019 від 20.09.2019, власником підприємства є територіальні громади сіл, селищ, міст Івано-Франківської області в особі Івано-Франківської обласної ради.

Згідно з п. 7.3 Статуту власник здійснює контроль за ефективністю використання майна, що є спільною власністю територіальних громад сіл, селищ, міст Івано Франківської області та закріплене за підприємством на праві оперативного управління.

Відповідно ч. 3 ст. 16 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» матеріальною і фінансовою основою місцевого самоврядування є доходи місцевих бюджетів, інші кошти, що є у комунальній власності територіальної громади міста.

До відання обласних рад належить вирішення в установленому законом порядку питань щодо управління об`єктами спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах, що перебувають в управлінні обласних рад ( пп. 20 ч. 1 ст. 43 Закону України "Про місцеве самоврядування").

Оскільки засновником комунального підприємства та власником його майна є територіальна громада Івано-Франківської області в особі обласної ради, яка фінансує і контролює його діяльність, а також зобов`язана контролювати виконання обласного бюджету, зокрема законність та ефективність використання підприємством коштів цього бюджету за договорами про закупівлю товарів, тому обласна рада є особою, уповноваженою на вжиття заходів представницького характеру щодо захисту інтересів територіальної громади, інтереси якої є складовою інтересів держави, пов`язаних із законним та ефективним витрачанням коштів обласного бюджету.

Відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Матеріальною і фінансовою основою місцевого самоврядування визначено рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, земля, природні ресурси, що є у комунальній власності територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах, розпорядження якими від імені та в інтересах територіальних громад здійснюють органи місцевого самоврядування (ч. 3 ст. 16, ч. 5 ст. 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»).

Використання коштів місцевого бюджету з порушенням вимог законодавства підриває матеріальну і фінансову основу місцевого самоврядування, якими за ст. 142 Конституції України, у тому числі, є доходи і кошти місцевих бюджетів, що у свою чергу, завдає шкоду інтересам держави, яка згідно зі ст. 7 Конституції України гарантує місцеве самоврядування.

Відповідно до Звіту про виконання договору про закупівлю UA-2021-03-04-002170-а, розміщеного на вебпорталі електронної системи публічних закупівель «Prozorro», джерелом фінансування закупівлі стали кошти місцевого бюджету.

Проте не зважаючи на виявлені порушення вимог законодавства про державні закупівлі, органом, уповноваженим на здійснення відповідних функцій держави у спірних правовідносинах - Івано-Франківською обласною радою не вжито жодних заходів, спрямованих на їх усунення.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 22 Бюджетного кодексу України (далі - БК України) головними розпорядниками бюджетних коштів за бюджетним призначенням, визначеними іншими рішеннями про місцеві бюджети, - місцеві державні адміністрації, виконавчі органи та апарати місцевих рад (секретаріат Київської міської ради), структурні підрозділи місцевих державних адміністрацій, виконавчих органів місцевих рад в особі їх керівників.

Згідно з п. 7 ч. 5 ст. 22 БК України головний розпорядник бюджетних коштів затверджує кошториси розпорядників здійснює управління бюджетними коштами у межах встановлених йому бюджетних повноважень, забезпечуючи ефективне, результативне і цільове використання бюджетних коштів, організацію та координацію роботи розпорядників бюджетних коштів нижчого рівня та одержувачів бюджетних коштів у бюджетному процесі.

Правовідносини, пов`язані з використанням бюджетних коштів, становлять суспільний інтерес, а незаконність додаткових угод до Договору, на підставі якої ці кошти витрачено, такому суспільному інтересу не відповідає. Виконання зобов`язання за Додатковими угодами до Договору, укладених з порушенням законодавства у сфері публічних закупівель, призвело до нераціонального та неефективного використання бюджетних коштів, що не відповідає меті Закону України «Про публічні закупівлі» та принципам, за якими мають здійснюватися публічні закупівлі, закріпленим в ст. 3 даного Закону. Використання коштів на оплату електричної енергії на підставі укладених додаткових угод за рахунок коштів місцевого бюджету є порушенням економічних інтересів держави.

З урахуванням вищезазначеного позов в інтересах держави в особі Івано-Франківської обласної ради щодо визнання недійсними додаткових угод та стягнення коштів до суду був поданий обґрунтовано з дотриманням приписів ГПК України та Закону України "Про прокуратуру".

Як зазначає прокурор у позовній заяві, прокуратурою вивчено інформацію, оприлюднену на вебпорталі електронної системи публічних закупівель "Prozorro", за результатами опрацювання якої встановлено, що Комунальним некомерційним підприємством "Обласна клінічна лікарня Івано-Франковської обласної ради" проведено відкриті торги щодо закупівлі "ДК 021:2015:09310000-5-"Електрична енергія", 1173960 кВт/год з очікуваною вартістю 2958379,20 грн.

Оголошення про проведення відкритих торгів оприлюднено 11.01.2021 в мережі Інтернет на вебпорталі "Prozorro" за № UA-2021-03-04-002170-а.

За результатом проведених торгів переможцем вказаного аукціону визначено Товариство з обмеженою відповідальністю "Євро Трейд Енерджі".

В подальшому, між Комунальним некомерційним підприємством "Обласна клінічна лікарня Івано-Франковської обласної ради" (споживач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Євро Трейд Енерджі" (постачальник) укладено договір № 420 від 27.05.2021 про закупівлю електричної енергії.

Відповідно до п. 2.1, 2.2 договору за цим договором постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість використаної електричної енергії. Кількість електричної енергії на 2021 рік визначено в обсязі 1173960 кВт/год відповідно до додатку 3 до цього договору. Для цілей Закону України "Про публічні закупівлі" предметом закупівлі за цим договором відноситься до коду ДК 021:2015 - 09310000-5-"Електрична енергія".

Згідно п. 2.5 договору період постачання електричної енергії за цим договором з 30.05.2021 до 31.12.2021.

Ціна цього договору без ПДВ становить 2455533,00 грн, крім того ПДВ 491106,60 грн, всього з ПДВ 2946639,60 грн. Кількість товару та ціна за одиницю товару визначаються у додатку № 3 до договору (п. 5.1, 5.2 договору).

Відповідно до п. 5.5 договору ціна цього договору та ціна за одиницю товару може змінюватись у випадках, передбачених ст. 41 Закону України "Про публічні закупівлі".

Згідно п. 13.1 договору цей договір набирає чинності з дня його підписання, а в частині постачання електричної енергії з 30.05.2021 і діє до 31.12.2021, а в частині розрахунків - до його повного виконання.

Відповідно до п. 13.6 договору істотні умови цього договору не можуть змінюватись після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадків, передбачених ст. 41 Закону України «Про публічні закупівлі»: 13.6.1 зменшення обсягів закупівлі, зокрема з урахуванням фактичного обсягу видатків замовника; 13.6.2 збільшення ціни за одиницю товару до 10 відсотків пропорційно збільшенню ціни такого товару на ринку у разі коливання ціни такого товару на ринку за умови, що така зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю, - не частіше ніж один раз на 90 днів з моменту підписання договору про закупівлю. Обмеження щодо строків зміни ціни за одиницю товару не застосовуються у випадках зміни умов договору про закупівлю бензину та дизельного пального, газу та електричної енергії. У випадку коливання ціни електричної енергії на ринку в бік збільшення, Постачальник має право письмово звернутись до Споживача з відповідною пропозицією, при цьому, така пропозиція в кожному окремому випадку, коли на ринку відбувається об`єктивне коливання ціни за одиницю товару в бік збільшення, повинна бути обґрунтована і документально підтверджена. Постачальник разом із письмовою пропозицією щодо внесення змін до договору надає документ (або документи), що підтверджує збільшення середньоринкової ціни (діапазону цін тощо) за одиницю товару в тих межах/розмірах, на які Постачальник пропонує змінити ціну товару. Документ повинен бути наданий у формі належним чином оформленої довідки/інформації (або в іншій документальній формі), виданої Торгово-промисловою палатою України, або Регіональною торгово-промисловою палатою, або органами державної статистики.

В додатку № 3 до договору "Договірна ціна" сторони обумовили вартість електричної енергії у кількості 1173960 кВт/год по 2,09166667 грн за 1 кВт/год без ПДВ та по 2,51 грн за 1 кВт/год з ПДВ.

До Споживача надійшли пропозиції Постачальника щодо укладення додаткових угод до Договору через коливання ціни електричної енергії на ринку, що згідно з п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону України "Про публічні закупівлі" дає підстави Товариству з обмеженою відповідальністю "Євро Трейд Енерджі" підвищити ціни на постачання електроенергії.

В подальшому, між Комунальним некомерційним підприємством "Обласна клінічна лікарня Івано-Франковської обласної ради" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Євро Трейд Енерджі" укладено додаткові угоди, якими збільшено ціну електричної енергії та відповідно зменшено обсяги товару, що підлягав поставці, а саме:

- укладено додаткову угоду № 1 від 27.05.2021 до Договору № 420 від 27.05.2021 щодо зменшення обсягу закупівель до 1023960 кВт/год. Внесено відповідні зміни до п. 2.1, 5.2 договору та додатку № 3 до договору. Загальну вартість товару, що підлягав поставці, визначено у обсязі 1023960 кВт/год.

- укладено додаткову угоду № 3 від 06.09.2021 про зміну ціни за одиницю товару до Договору № 420 від 27.05.2021, якою внесено зміни до п. 2.1. Договору та додатку 3. Вартість електричної енергії у кількості 236381 кВт/год визначена за ціною 2,51 грн з ПДВ, а вартість 716240,3225 кВт/год електричної енергії визначено за ціною 2,76 грн з ПДВ.

- укладено додаткову угоду № 4 від 27.09.2021 про зміну ціни за одиницю товару до Договору № 420 від 27.05.2021, якою внесено зміни до п. 2.1. Договору та додатку 3. Вартість електричної енергії у кількості 236381 кВт/год визначена за ціною 2,51 грн з ПДВ, а вартість 658941,0967 кВт/год електричної енергії визначено за ціною 3,00 грн з ПДВ.

- укладено додаткову угоду № 5 від 15.10.2021 про зміну ціни за одиницю товару до Договору № 420 від 27.05.2021, якою внесено зміни до п. 2.1. Договору та додатку 3. Вартість електричної енергії у кількості 858179,82 кВт/год визначена за ціною 3,288 грн з ПДВ.

- укладено додаткову угоду № 6 від 26.10.2021 про зміну ціни за одиницю товару до Договору № 420 від 27.05.2021, якою внесено зміни до п. 2.1. Договору та додатку 3. Вартість електричної енергії у кількості 830300,96 кВт/год визначена за ціною 3,55 грн з ПДВ.

- укладено додаткову угоду № 7 від 12.11.2021 (описка в даті укладення додаткової угоди виправлена додатковою угодою № 8 від 16.11.2021) про виправлення арифметичної помилки, допущеної в додатковій угоді № 6 у ціні електричної енергії без ПДВ;

- укладено додаткову угоду № 9 від 10.12.2021 про зміну ціни за одиницю товару до Договору № 420 від 27.05.2021, якою внесено зміни до п. 2.1. Договору та додатку 3. Вартість електричної енергії у кількості 699772,0144 кВт/год визначена за ціною 3,876 грн з ПДВ.

- укладено додаткову угоду № 11 від 14.12.2021 про зміну ціни за одиницю товару до Договору № 420 від 27.05.2021, якою внесено зміни до п. 2.1. Договору та додатку 3. Вартість електричної енергії у кількості 690412,2385 кВт/год визначена за ціною 4,26 грн з ПДВ.

Обгрунтовуючи наявність підстав для внесення змін до договору та збільшення вартості одиниці товару, відповідачем-2 надано відповідачу-1 наступні документи:

- по додатковій угоді № 3 від 06.09.2021: довідки ДП "Держзовнішінформ" від 11.08.2021 № 121/154 про те, що середньозважена ціна електричної енергії за 1 МВт/год. станом на 27.05.2021 (дату укладення договору) становить 713,87 грн без ПДВ, а на 01.07.2021 - 1450,65 грн без ПДВ, а тому коливання ціни становить 103,21 %;

- по додатковій угоді № 4 від 27.09.2021: довідка ДП "Держзовнішінформ" від 19.08.2021 № 121/164 про те, що середньозважена ціна електричної енергії за 1 МВт/год. станом на 06.08.2021 становить 1993,30 грн без ПДВ, а на 09.08.2021 - 2240,53 грн без ПДВ, а тому коливання ціни становить 12,40 %;

- по додатковій угоді № 5 від 15.10.2021: довідка ДП "Держзовнішінформ" від 24.09.2021 № 121/233 про те, що середньозважена ціна електричної енергії за 1 МВт.год. станом на 14.09.2021 становить 2596,47 грн без ПДВ, а на 09.08.2021 - 2240,53 грн без ПДВ, а тому коливання ціни становить 15,89 %;

- по додатковій угоді № 6 від 26.10.2021 та № 7 від 12.11.2021: довідка ДП "Держзовнішінформ" від 07.10.2021 № 121/250 про те, що середньозважена ціна електричної енергії за 1 МВт.год. станом на 23.09.2021 становить 2805,51 грн без ПДВ, а на 14.09.2021 - 2596,47 грн без ПДВ, а тому коливання ціни становить 8,05 %;

- по додатковій угоді № 9 від 10.12.2021: довідка ДП "Держзовнішінформ" від 10.12.2021 № 121/316 про те, що середньозважена ціна електричної енергії за 1 МВт.год. станом на 30.10.2021 становить 3064,32 грн без ПДВ, а на 23.09.2021 - 2805,51 грн без ПДВ, а тому коливання ціни становить 9,23 %;

- по додатковій угоді № 11 від 14.12.2021: довідка ДП "Держзовнішінформ" від 23.11.2021 № 25/78 про те, що середньозважена ціна електричної енергії за 1 МВт.год. станом на 02.11.2021 становить 3455,48 грн без ПДВ, а на 30.10.2021 - 3064,32 грн без ПДВ, а тому коливання ціни становить 12,76 %.

З приводу долучених доказів коливання ціни суд зазначає наступне.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 51 Закону України "Про ринок електричної енергії", оператор ринку забезпечує функціонування ринку "на добу наперед" та внутрішньодобового ринку, а також здійснює організацію купівлі-продажу електричної енергії для доби постачання на підставі ліцензії. Оператор ринку створює організаційні, технологічні, інформаційні та інші умови для здійснення регулярних торгів за правилами ринку "на добу наперед" та внутрішньодобового ринку, укладання і виконання договорів та розрахунків за ними, зокрема визначає уповноважений банк.

AT "Оператор ринку" уповноважений розраховувати середньозважені ціни купівлі-продажу електроенергії на ринках РДН/ВДР згідно Правил ринку "на добу наперед" та внутрішньодобового ринку, затверджених постановою НКРЕКП від 14.03.2018 № 308.

Таким чином, AT "Оператор ринку" розміщує на своєму веб-сайті (https://www.oree.com.ua) та надає на запит інформацію щодо цін на ринку електроенергії в Україні, їх коливання у відповідні періоди (денний, декадний, місячний тощо), яка може використовуватись як орієнтир (індикатор) різними учасниками ринку в залежності від їхніх потреб та специфіки відносин, у тому числі замовниками, постачальниками та Торгово-промисловою палатою України.

Як зазначено прокурором за інформацією з веб-сайту АТ «Оператор ринку» (https://www.oree.com.ua) вбачається, що середньозважена ціна на РДН України складала станом на 27.05.2021 (дата укладення Договору) - 713,87 грн/МВт год, станом на 06.09.2021 (дата Додаткової угоди) - 2261,59 грн/МВт год, станом на 01.08.2021 (дата внесення змін) - 2119,14 грн/МВт год.

Отже за інформацією з сайту АТ "Оператор ринку" вбачається значне коливання середньозваженої ціни електроенергії в бік збільшення порівняно з ціною станом на дату укладення договору та датою ініціювання і в подальшому укладення додаткової угоди № 3 від 06.09.2021.

Договором чітко не визначено вимоги до доказів, які мають бути подані для внесення змін в договір щодо зміни вартості товару. Поданими постачальником доказами має бути підтверджено коливання ціни товару в бік збільшення.

На думку суду, довідка від 11.08.2021 № 121/154 хоч і носить інформаційний характер, проте сформована на підставі інформації, розміщеної на своєму сайті АТ "Оператор ринку" підтверджує значне коливання ціни електроенергії в бік збільшення від дати укладення договору до дати ініціювання внесення змін в договір та і на дату укладення додаткової угоди № 3 від 06.09.2021.

Уклавши додаткову угоду № 3 від 06.09.2021 сторони збільшили вартість частини електричної енергії, що мала бути поставлена з 2,51 грн за 1 кВт/год до 2,76 грн за 1 кВт/год. Тобто вартість електричної енергії додатковою угодою № 3 від 06.09.2021 була збільшена на 9,96%.

Умовами додаткової угоди № 4 від 27.09.2021 вартість електричної енергії була встановлена у розмірі 3,00 грн, що в порівнянні з ціною, визначеною в договорі, призвело до збільшення вартості електричної енергії за 1 кВт/год на 19,52 %.

Загалом, в результаті укладення додаткових угод щодо збільшення вартості товару, його вартість зросла на 1,75 грн за 1 кВт/год., що становить 69,72 %, а обсяг поставки значно зменшився.

Правові та економічні засади здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для забезпечення потреб держави та територіальної громади визначено Законом України "Про публічні закупівлі" (далі - Закон), відповідно до пункту 6 частини 1 статті 1 якого договір про закупівлю - господарський договір, що укладається між замовником і учасником за результатами проведення процедури закупівлі/спрощеної закупівлі та передбачає платне надання послуг, виконання робіт або придбання товару.

Договір про закупівлю укладається відповідно до норм Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) з урахуванням особливостей, визначених цим Законом (частина 1 статті 41 Закону).

Згідно з частиною 1 статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Частиною 3 статті 215 ЦК України передбачено, що якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, встановлені у статті 203 ЦК України, відповідно до якої зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх і непрацездатних дітей.

Вирішуючи спори про визнання правочинів недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання таких правочинів недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин. Тобто, для того щоб визнати той чи інший правочин недійсним, позивач по справі має довести, що такий правочин, саме в момент його укладання, зокрема, суперечив Цивільному кодексу України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Судом встановлено, що Комунальним некомерційним підприємством "Обласна клінічна лікарня Івано-Франковської обласної ради" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Євро Трейд Енерджі" укладено договір за результатами процедури відкритих торгів на виконання вимог Закону України "Про публічні закупівлі", який установлює правові та економічні засади здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для забезпечення потреб держави та територіальної громади.

У частині 4 статті 41 цього Закону України "Про публічні закупівлі" визначено, що умови договору про закупівлю не повинні відрізнятися від змісту тендерної пропозиції/пропозиції за результатами електронного аукціону (у тому числі ціни за одиницю товару) переможця процедури закупівлі/спрощеної закупівлі або узгодженої ціни пропозиції учасника у разі застосування переговорної процедури, крім випадків визначення грошового еквівалента зобов`язання в іноземній валюті та/або випадків перерахунку ціни за результатами електронного аукціону в бік зменшення ціни тендерної пропозиції/пропозиції учасника без зменшення обсягів закупівлі.

Істотні умови договору визначені ГК України (чинного на момент виникнення та існування спірних правовідносин). Так, статтею 180 цього Кодексу встановлено, що при укладенні господарського договору сторони зобов`язані у будь-якому разі погодити: предмет, ціну та строк дії договору. Умови про предмет у господарському договорі повинні визначати найменування (номенклатуру, асортимент) та кількість продукції (робіт, послуг), а також вимоги до їх якості. Ціна у господарському договорі визначається в порядку, встановленому цим Кодексом, іншими законами, актами Кабінету Міністрів України. Строком дії господарського договору є час, впродовж якого існують господарські зобов`язання сторін, що виникли на основі цього договору.

Відповідно до положень частин 1, 2 статті 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Стаття 652 ЦК України передбачає, що у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов`язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах. Через зміну істотних обставин договір може бути змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов: 1) у момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане; 2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися; 3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору; 4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.

За змістом частини 5 статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі" істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадків: 1) зменшення обсягів закупівлі, зокрема з урахуванням фактичного обсягу видатків замовника; 2) збільшення ціни за одиницю товару до 10 відсотків пропорційно збільшенню ціни такого товару на ринку у разі коливання ціни такого товару на ринку за умови, що така зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю, - не частіше ніж один раз на 90 днів з моменту підписання договору про закупівлю/внесення змін до такого договору щодо збільшення ціни за одиницю товару. Обмеження щодо строків зміни ціни за одиницю товару не застосовується у випадках зміни умов договору про закупівлю бензину та дизельного пального, природного газу та електричної енергії; 3) покращення якості предмета закупівлі, за умови що таке покращення не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю; 4) продовження строку дії договору про закупівлю та строку виконання зобов`язань щодо передачі товару, виконання робіт, надання послуг у разі виникнення документально підтверджених об`єктивних обставин, що спричинили таке продовження, у тому числі обставин непереборної сили, затримки фінансування витрат замовника, за умови що такі зміни не призведуть до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю; 5) погодження зміни ціни в договорі про закупівлю в бік зменшення (без зміни кількості (обсягу) та якості товарів, робіт і послуг), у тому числі у разі коливання ціни товару на ринку; 6) зміни ціни в договорі про закупівлю у зв`язку зі зміною ставок податків і зборів та/або зміною умов щодо надання пільг з оподаткування - пропорційно до зміни таких ставок та/або пільг з оподаткування; 7) зміни встановленого згідно із законодавством органами державної статистики індексу споживчих цін, зміни курсу іноземної валюти, зміни біржових котирувань або показників Platts, ARGUS регульованих цін (тарифів) і нормативів, що застосовуються в договорі про закупівлю, у разі встановлення в договорі про закупівлю порядку зміни ціни; 8) зміни умов у зв`язку із застосуванням положень частини шостої цієї статті. У зв`язку з необхідністю забезпечення потреб оборони під час дії правового режиму воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях можуть бути змінені істотні умови договору про закупівлю (після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі) замовником, визначеним у Законі України "Про оборонні закупівлі", а саме: обсяг закупівлі, сума договору, строк дії договору та виконання зобов`язань щодо передання товару, виконання робіт, надання послуг.

Таким чином системний аналіз положень статей 651, 652 ЦК України та положень пункту 2 частини 5 статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі" дає підстави для висновку про те, що зміна істотних умов договору про закупівлю (збільшення ціни за одиницю товару) є правомірною виключно за таких умов: відбувається за згодою сторін; порядок зміни умов договору має бути визначений самим договором (відповідно до проекту, який входив до тендерної документації); підстава збільшення - коливання ціни такого товару на ринку (обґрунтоване і документально підтверджене постачальником); ціна за одиницю товару може збільшуватися не більше ніж на 10%; загальна сума (ціна) договору не повинна збільшуватися. Аналогічний правовий висновок наведений у постановах Верховного Суду від 09.06.2022 у справі № 927/636/21, від 07.12.2022 у справі № 927/189/22, від 16.02.2023 у справі № 903/383/22.

24 січня 2024 року Велика Палата Верховного Суду прийняла постанову у справі № 922/2321/22, в якій вирішувалось питання про те, чи дозволяють норми пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону № 922-VIII (у редакції Закону № 114-ІХ) збільшувати ціну товару більш ніж на 10 % від початково встановленої ціни в договорі про закупівлю.

У пунктах 88-90 наведеної постанови Велика Палата Верховного Суду виснувала, що ціна товару є істотною умовою договору про закупівлю. Зміна ціни товару в договорі про закупівлю після виконання продавцем зобов`язання з передачі такого товару у власність покупця не допускається.

Зміна ціни товару в бік збільшення до передачі його у власність покупця за договором про закупівлю можлива у випадку збільшення ціни такого товару на ринку, якщо сторони договору про таку умову домовились. Якщо сторони договору про таку умову не домовлялись, то зміна ціни товару в бік збільшення у разі зростання ціни такого товару на ринку можлива, лише якщо це призвело до істотної зміни обставин, у порядку статті 652 ЦК України, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.

У будь-якому разі ціна за одиницю товару не може бути збільшена більше ніж на 10 % від тієї ціни товару, яка була визначена сторонами в договорі за результатами процедури закупівлі, незалежно від кількості та строків зміни ціни протягом строку дії договору. Тобто під час дії договору про закупівлю сторони можуть неодноразово змінювати ціну товару в бік збільшення за наявності умов, встановлених у статті 652 ЦК України та пункті 2 частини п`ятої статті 41 Закону № 922-VIII, проте загальне збільшення такої ціни не повинне перевищувати 10 % від тієї ціни товару, яка була визначена сторонами при укладенні договору за результатами процедури закупівлі.

Такий правовий висновок неодноразово також був викладений у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 11 квітня 2024 року у справі № 922/433/22, від 01 жовтня 2024 року у справі № 918/779/23, від 06 лютого 2025 року у справі № 910/5182/24, від 18 лютого 2025 року у справі № 925/889/23 тощо, де інтерпретовано та застосовано положення пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону № 922-VIII як імперативну норму, яка визначає верхню межу дозволеного відсоткового збільшення ціни за одиницю товару - не більше 10 % від ціни товару, погодженої сторонами в договорі про закупівлю.

Також Велика Палата Верховного Суду в постанові від 21.11.2025 № 920/19/24 зробила висновок, що визначене законодавцем відсоткове значення обмеження суми є граничним (пороговим) і відповідний ліміт зміни ціни слід враховувати при кожному внесенні змін до договору про закупівлю, а не застосовувати щоразу до кожного окремого випадку внесення змін. Іншими словами, це означає, що сукупне значення збільшення ціни при послідовних змінах до договору (у разі коливання ціни товару на ринку) не може перевищувати нормативно закріпленого 10 % значення для зміни ціни, визначеної в договорі про закупівлю.

Судом встановлено, що істотна умова договору - ціна, була змінена додатковими угодами № 3-7, 9, 11.

Як було встановлено судом, уклавши додаткову угоду № 3 від 06.09.2021 сторони збільшили вартість частини електричної енергії, що мала бути поставлена з 2,51 грн за 1 кВт/год до 2,76 грн за 1 кВт/год. Тобто вартість електричної енергії додатковою угодою № 3 від 06.09.2021 була збільшена на 9,96%.

Крім того, на думку суду, матеріалами справи підтверджено істотне коливання цін на електричну енергію в період між укладенням договору та додаткової угоди № 3 у бік збільшення.

За таких умов, суд дійшов висновку, що оспорена додаткова угода № 3 від 06.09.2021, була укладена обгрунтовано, згідно чинного законодавства, а тому суд не вбачає підстав для визнання її недійсною. Суд відзначає, що при укладенні додаткової угоди № 3 сторонами не було перевищено граничний 10% поріг збільшення ціни товару, передбачений ст 41 Закону України "Про публічні закупівлі".

Умовами додаткової угоди № 4 від 27.09.2021 вартість електричної енергії була встановлена у розмірі 3,00 грн, що в порівнянні з ціною, визначеною в договорі, призвело до збільшення вартості електричної енергії за 1 кВт/год на 19,52 %.

Загалом, в результаті укладення додаткових угод №3-7, 9, 11 щодо збільшення вартості товару, його вартість зросла на 1,75 грн за 1 кВт/год., що становить 69,72 %, а обсяг поставки значно зменшився.

З аналізу вказаних вище правових норм та практики Верховного Суду вбачається, що ціна за одиницю товару не може бути збільшена більше ніж на 10 % від тієї ціни товару, яка була визначена сторонами в договорі за результатами процедури закупівлі, незалежно від кількості та строків зміни ціни протягом строку дії договору. Тобто під час дії договору про закупівлю сторони можуть неодноразово змінювати ціну товару в бік збільшення за наявності умов, встановлених у статті 652 ЦК України та пункті 2 частини 5 статті 41 Закону, проте загальне збільшення такої ціни не повинно перевищувати 10 % від тієї ціни товару, яка була визначена сторонами при укладенні договору за результатами процедури закупівлі.

У іншому випадку не досягається мета Закону, яка полягає в забезпеченні ефективного та прозорого здійснення закупівель, створенні конкурентного середовища у сфері публічних закупівель, запобіганні проявам корупції в цій сфері та розвитку добросовісної конкуренції, оскільки продавці з метою перемоги можуть під час проведення процедури закупівлі пропонувати ціну товару, яка нижча за ринкову, а в подальшому, після укладення договору про закупівлю, вимагати збільшити цю ціну, мотивуючи коливаннями ціни такого товару на ринку. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 24.01.2024 у справі № 922/2321/22.

Оскільки, при укладенні додаткової угоди № 4 від 27.09.2021 сторони перетнули допустимий (нормативний) 10% поріг збільшення ціни, то означена додаткова угода та всі подальші додаткові угоди про збільшення ціни товару №3-7, 9, 11 (призвели до загального збільшення вартості товару на 69,72 %) суперечать ст 41 Закону України "Про публічні закупівлі", а тому підлягають визнанню недійсними.

Щодо доказів коливання ціни на електричну енергію, що стали підставою для укладення додаткових угод №4-7, 9, 11, вони враховані судом, проте не впливають на результат вирішення спору, з огляду на перевищення граничного розміру (10%) підвищення ціни за одиницю товару.

Вимоги прокуратури щодо визнання недійсними додаткових угод № 4 від 27.09.2021, № 5 від 15.10.2021, № 6 від 26.10.2021, № 7 від 12.11.2021, № 9 від 10.12.2021, № 11 від 14.12.2021 визнаються судом обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог про стягнення з 582285,72 грн слід зазначити таке.

Відповідно до частини першої статті 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю.

Згідно зі статтею 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 669 ЦК України визначено, що кількість товару, що продається, встановлюється у договорі купівлі-продажу у відповідних одиницях виміру або грошовому вираженні.

Відповідно до частини першої статті 670 ЦК України у випадку, якщо продавець передав покупцеві меншу кількість товару, ніж це встановлено договором купівлі-продажу, покупець має право вимагати передання кількості товару, якої не вистачає, або відмовитися від переданого товару та його оплати, а якщо він оплачений, - вимагати повернення сплаченої за нього грошової суми.

Застосування у даній категорії справ саме частини першої статті 670 ЦК України є сталою та послідовною правовою позицією (постанови Верховного Суду від 16.02.2023 у справі № 903/383/22, від 13.04.2023 у справі № 908/653/22).

До матеріалів справи надано акти приймання-передачі електричної енергії за 2021 рік та докази оплати отриманого за актами товару у вигляді платіжних доручень. Сторонами не висловлювались заперечення щодо обсягу та вартості поставленої електричної енергії в 2021 році та їх оплати відповідачем-1.

Відповідачем-2 було поставлено відповідачу-1 електричну енергію у кількості 791973,657 кВт/год, за яку було сплачено 2570139,60 грн.

Згідно умов додаткової угоди № 3 від 06.09.2021 електрична енергія у кількості 236381 кВт/год продавалась за ціною 2,51 грн, що загалом становить 593316,31 грн. Решта електричної енергії мала постачатись за ціною 2,76 грн. Тобто решта поставленої за договором електричної енергії у кількості 555592,657 кВт/год (791973,657-236381) коштувала 1533435,73 грн (555592,657 кВт/год*2,76 грн).

Отже загальна вартість поставленої електричної енергії за договором з урахуванням умов додаткової угоди № 3 становить 2126752,04 грн (1533435,73+593316,31). Тобто

Таким чином, відповідач-1 надмірно сплатив за поставлену за договором електричну енергію грошові кошти у сумі 443387,56 грн (2570139,60-2126752,04).

Так, в результаті укладення сторонами з порушеннями вимог Закону додаткових угод, якими незаконно збільшено ціну, з відповідачем-1 безпідставно та у надмірній сумі сплачено відповідачу-2 бюджетні кошти у сумі 443387,56 грн.

А отже вимоги в цій частині підлягають частковому задоволенню.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 28.05.2020 у справі № 909/636/16.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів учасників справи та їх відображення у судовому рішенні, суд першої інстанції спирається на висновки, що зробив ЄСПЛ від 18.07.2006 у справі "Проніна проти України", в якому ЄСПЛ зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

У рішенні ЄСПЛ "Серявін та інші проти України" (Заява N 4909/04) вказано, що усталеною практикою ЄСПЛ, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункті 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 09.12.1994, серія A, N303-A, п. 29).

Аналогічна правова позиція викладена у постанові від 13.03.2018 Верховного Суду по справі № 910/13407/17.

З огляду на вищевикладене та встановлені фактичні обставини справи, суд надав вичерпну відповідь на всі питання, що входять до предмета доказування у даній справі та виникають при кваліфікації спірних відносин, як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.

При цьому, суд зазначає, що іншим доводам учасників справи оцінка судом не надається, адже, вони не спростовують встановлених судом обставин, та не впливають на результат прийнятого рішення.

Відповідно до статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 73 ГПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно із статтею 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

За таких обставин, враховуючи подані учасниками справи докази, позов підлягає частковому задоволенню.

За приписами статті 129 ГПК України витрати зі сплати судового збору за подання позову суд покладає на відповідача-2 пропорційно задоволеним вимогам.

Керуючись ст. ст. 129, 236-238, 240, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд,

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Визнати недійсною додаткову угоду № 4 від 27.09.2021 до договору про закупівлю електричної енергії № 420 від 27.05.2021, укладену між Товариством з обмеженою відповідальністю "Євро Трейд Енерджі" та Комунальним некомерційним підприємством "Обласна клінічна лікарня Івано-Франківської обласної ради".

3. Визнати недійсною додаткову угоду № 5 від 15.10.2021 до договору про закупівлю електричної енергії № 420 від 27.05.2021, укладену між Товариством з обмеженою відповідальністю "Євро Трейд Енерджі" та Комунальним некомерційним підприємством "Обласна клінічна лікарня Івано-Франківської обласної ради".

4. Визнати недійсною додаткову угоду № 6 від 26.10.2021 до договору про закупівлю електричної енергії № 420 від 27.05.2021, укладену між Товариством з обмеженою відповідальністю "Євро Трейд Енерджі" та Комунальним некомерційним підприємством "Обласна клінічна лікарня Івано-Франківської обласної ради".

5. Визнати недійсною додаткову угоду № 7 від 12.11.2021 до договору про закупівлю електричної енергії № 420 від 27.05.2021, укладену між Товариством з обмеженою відповідальністю "Євро Трейд Енерджі" та Комунальним некомерційним підприємством "Обласна клінічна лікарня Івано-Франківської обласної ради".

6. Визнати недійсною додаткову угоду № 9 від 10.12.2021 до договору про закупівлю електричної енергії № 420 від 27.05.2021, укладену між Товариством з обмеженою відповідальністю "Євро Трейд Енерджі" та Комунальним некомерційним підприємством "Обласна клінічна лікарня Івано-Франківської обласної ради".

7. Визнати недійсною додаткову угоду № 11 від 14.12.2021 до договору про закупівлю електричної енергії № 420 від 27.05.2021, укладену між Товариством з обмеженою відповідальністю "Євро Трейд Енерджі" та Комунальним некомерційним підприємством "Обласна клінічна лікарня Івано-Франківської обласної ради".

8. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Євро Трейд Енерджі" (02121, м. Київ, Харківське шосе, 201-203, корпус 2-А, нежитлове приміщення № 4, ідентифікаційний код 42819343) на користь Івано-Франківської обласної ради (76004, Івано-Франківська область, м. Івано-Франківськ, вул. М. Грушевського, 21, ідентифікаційний код 00022510) грошові кошти у розмірі 443387 (чотириста сорок три тисячі триста вісімдесят сім) грн 56 коп.

9. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Євро Трейд Енерджі" (02121, м. Київ, Харківське шосе, 201-203, корпус 2-А, нежитлове приміщення № 4, ідентифікаційний код 42819343) на користь Івано-Франківської обласної прокуратури (76018, Івано-Франківська область, м. Івано-Франківськ, вул. Грюнвальдська, 11, ідентифікаційний код 03530483) судовий збір у розмірі 19855 (дев`ятнадцять тисяч вісімсот п`ятдесят п`ять) грн 05 коп.

10. В частині позовних вимог про визнання недійсною додаткової угоду № 3 від 06.09.2021 до договору про закупівлю електричної енергії № 420 від 27.05.2021 та в частині вимог про стягнення грошових коштів у розмірі 138898,16 грн - відмовити.

11. Після набрання рішенням законної сили, видати наказ.

Відповідно до частини 1 статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, а на ухвалу суду - протягом десяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення суду або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (частина 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України).

Повне рішення складено 21.04.2026

Суддя І.В.Усатенко