ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

"23" квітня 2026 р. Справа№ 873/52/22

Північний апеляційний господарський суд

суддя: Євсіков О.О.

за участю:

секретаря судового засідання Лукінчук І.А.,

представників сторін:

згідно з протоколом судового засідання,

розглянувши у відкритому судовому засіданні

заяву Фермерського господарства «Стоянова І.С.»

про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню

у третейській справі №873/52/22

за результатами розгляду заяви

Товариства з обмеженою відповідальністю «Нор-Ест Агро»

про видачу виконавчого документа на примусове виконання рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків від 24.06.2022 у справі №11/22

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Нор-Ест Агро»

до Фермерського господарства «Стоянова І.С.»

про стягнення донарахованого розміру грошових коштів у зв`язку з неналежним та несвоєчасним здійсненням виконання зобов`язань,

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю «НОР-ЕСТ АГРО» (далі - ТОВ «Нор-Ест Агро», Товариство) звернулося до Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків (далі Третейський суд) з позовом про стягнення з Фермерського господарства «СТОЯНОВА І.С.» (далі ФГ «Стоянова І.С.», Господарство) донарахованого розміру грошових коштів (пені, відсотків річних та інфляційних втрат) у зв`язку з неналежним та несвоєчасним здійсненням виконання грошового зобов`язання за договорами купівлі-продажу від 12.03.2020 №37/20/60 та від 26.03.2020 №63/20/60.

Рішенням Третейського суду у третейській справі №11/22 задоволено частково позов ТОВ «Нор-Ест Агро» до ФГ «Стоянова І.С.» про стягнення грошових коштів у зв`язку з неналежним та несвоєчасним здійсненням виконання зобов`язань. Стягнуто з ФГ «Стоянова І.С.» на користь ТОВ «Нор-Ест Агро» донарахований розмір грошових коштів, у зв`язку з неналежним та несвоєчасним здійсненням виконання зобов`язань за договорами купівлі-продажу №37/20/60 від 12.03.2020 та №63/20/66 від 26.03.2020 у сумі 409 681,26 грн, а також третейський збір у сумі 4 496,81 грн.

ТОВ «Нор-Ест Агро» звернулось до Північного апеляційного господарського суду із заявою, у якій просило видати наказ на примусове виконання рішення Третейського суду від 24.06.2022 у справі №11/22 та стягнути з ФГ «Стоянова І.С.» судовий збір за видачу виконавчого документа на примусове виконання рішення третейського суду, сплачений ТОВ «Нор-Ест Агро» у розмірі 1 240,50 грн.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 29.09.2022 у cправі №873/70/22, залишеною без змін постановою Верховного Суду 22.11.2022, відмовлено у задоволенні заяви ФГ «Стоянова І.С.» про скасування рішення Третейського суду при Асоціації українських банків від 24.06.2022 у третейській справі №11/22 та залишено вказане рішення третейського суду без змін.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 25.01.2023 заяву ТОВ «Нор-Ест Агро» про видачу виконавчого документа на примусове виконання рішення Третейського суду від 24.06.2022 у справі №11/22 задоволено. Видано наказ на примусове виконання рішення Третейського суду від 24.06.2022 у справі №11/22. Стягнуто з ФГ «Стоянова І.С.» на користь ТОВ "Нор-Ест Агро" донарахований розмір грошових коштів у зв`язку з неналежним та несвоєчасним здійсненням виконання зобов`язань за договором купівлі-продажу №37/20/60 від 12.03.2020, договором купівлі-продажу №63/20/66 від 26.03.2020 у сумі 409 681,26 грн, третейський збір у сумі 4 496,81 грн, судовий збір за розгляд заяви про видачу наказу на примусове виконання рішення третейського суду у сумі 1 240,50 грн.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 15.02.2023 заяву представника ТОВ «Нор-Ест Агро» адвоката Василя Бонтлаба про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу задоволено частково. Стягнуто з ФГ «Стоянова І.С.» на користь ТОВ «Нор-Ест Агро» 10 300,00 грн витрат на професійну правничу допомогу, понесених в межах справи №873/52/22 за заявою ТОВ «Нор-Ест Агро» про видачу виконавчого документа на примусове виконання рішення Третейського суду від 24.06.2022 у справі №11/22. В решті вимог заяви відмовлено.

Постановою Верховного Суду від 22.02.2023 апеляційну скаргу ФГ «Стоянова І.С.» залишено без задоволення; ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 25.01.2023 у справі №873/52/22 залишено без змін.

Додатковою постановою Верховного Суду від 08.03.2023 заяву ТОВ «Нор-Ест Агро» про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу у справі №873/52/22 задоволено частково. Стягнуто з ФГ "Стоянова І.С." на користь ТОВ "Нор-Ест Агро" 5 300,00 грн судових витрат на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції. У задоволенні заяви ТОВ "Нор-Ест Агро" про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу в іншій частині відмовлено. Видачу наказу доручено Північному апеляційному господарському суду.

16.03.2023 на виконання вказаних вище ухвал Північного апеляційного господарського суду та додаткової постанови Верховного Суду видано відповідні накази.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 12.10.2023 скаргу Товариства на бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Шипкова Є.О. задоволено частково. Визнано неправомірною бездіяльність Приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Шипкова Є.О. у виконавчому провадженні №71394339 (зведене виконавче провадження №71395168) щодо примусового виконання наказів Північного апеляційного господарського суду від 16.03.2023 по справі №873/52/22, котра виразилась у порушенні строків та порядку вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні №71394339 (зведене виконавче провадження №71395168) щодо примусового виконання наказів Північного апеляційного господарського суду від 16.03.2023 у справі №873/52/22 з урахуванням норм та положень Закону України «Про виконавче провадження».

Додатковою ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 31.10.2023 заяву представника Товариства адвоката Василя Бонтлаба про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу задоволено частково. Стягнуто з приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Шипкова Є.О. на користь Товариства 3 125,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 07.11.2024 скаргу Товариства на бездіяльність державного виконавця ВПВР управління ЗПВР в Одеській області Південного МРУ Міністерства юстиції (м. Одеса) Косюти В.І. у виконавчих провадженнях №75085046, №75085109, №75085080, №75085190 та №75085152 щодо примусового виконання наказів Північного апеляційного господарського суду від 16.03.2023 у справі №873/52/22 задоволено частково.

Додатковою ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 21.11.2024 заяву представника Товариства адвоката Василя Бонтлаба вих. №08-1/11 від 08.11.2024 задоволено частково. Стягнуто з Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) на користь Товариства 5 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу. У задоволенні решти вимог заяви відмовлено.

15.04.2026 до Північного апеляційного господарського суду від представника ФГ «Стоянова І.С.» Ошаріна Д.С. надійшла заява про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, оскільки представник заявника вважає, що Третейський суд допустив грубе порушення процесуального законодавства, в результаті чого з ФГ «Стоянова І.С.» було безпідставно стягнуто неіснуючу заборгованість, що і було встановлено Господарським судом Одеської області під час вирішення питання про відкриття провадження у справі про банкрутство ФГ «Стоянова І.С.».

На обґрунтування поданої заяви ФГ «Стоянова І.С.» зазначає, що Товариство звернулось до Господарського суду Одеської області із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство Господарства, посилаючись на заборгованість Господарства у розмірі 456 918, 57 грн та на положення Кодексу України з процедур банкрутства.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 21.01.2026 заяву Товариства було прийнято та призначено до розгляду, справі присвоєно №916/136/26.

З метою повного, всебічного та неупередженого розгляду справи та з`ясування всіх обставин стосовно наявності підстав для відкриття провадження у справі про банкрутство Господарства Господарський суд Одеської області ухвалою від 11.02.2026 зобов`язав кредитора надати: уточнення до заяви про відкриття провадження у справі з урахуванням положень ч. 3 ст. 34 Кодексу України з процедур банкрутства щодо зазначення основного боргу та розрахунку неустойки (штрафу, пені); документи, що підтверджують заявлені грошові вимоги до боржника (договори, додатки, бухгалтерські документи та інші).

На виконання вказаної ухвали Товариство надало письмові пояснення, у яких повторно зазначило, що вимоги кредитора до боржника підтверджені судовими рішеннями, про які було зазначено у заяві про відкриття провадження у справі про банкрутство. Інших доказів на підтвердження наявності та розміру заборгованості Господарства перед Товариством до господарського суду не надано. Пояснень щодо викладених у відзиві боржником обставин щодо погашення заборгованості за договорами №37/20/60 від 12.03.2020 та №63/20/66 від 26.03.2020 та неправомірності нарахування 30% річних, інфляційних втрат та пені за період з 16.02.2021 по 22.05.2022 на грошові зобов`язання за договорами №37/20/60 від 12.03.2020 та №63/20/66 від 26.03.2020, які були фактично виконані кредитором, до господарського суду не надано.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 03.03.2026 у справі №916/136/26 відмовлено у відкритті провадження у справі про банкрутство Господарства за заявою кредитора Товариства.

Досліджуючи питання наявності у Товариства грошових вимог до Господарства станом на 2026 рік, суд встановив, що суми основного зобов`язання за договорами №37/20/60 від 12.03.2020 та №63/20/66 від 26.03.2020 були повністю погашені у жовтні 2021 року, а саме 13.10.2021 за договором №37/20/60 від 12.03.2020 та 20.10.2021 за Договором №63/20/66 від 26.03.2020. З наданих суду боржником доказів вбачається, що погашення зобов`язань за вказаними договорами відбувалось частинами, а саме:

1) за договором №37/20/60 від 12.03.2020 сума заборгованості за поставлений товар складала 630 154, 72 грн, яку було погашено: 24.05.2021 на суму 30 154,72 грн (платіжне доручення №769 від 16.07.2021); 16.07.2021 на суму 30 000,00 грн (платіжне доручення №1 від 16.07.2021); 13.10.2021 на суму 567 173,71 грн (платіжне доручення №14 від 13.10.2021). Також, з банківських рахунків Господарства у примусовому порядку було стягнуто суму 2 826,29 грн (меморіальний ордер №L0721TBXKT від 21.07.2021 на суму 1 517,50 грн, платіжне доручення №65941433 від 28.07.2021 на суму 898,78 грн, меморіальний ордер №L0728R9MPU від 28.07.2021 на суму 410,01 грн).

2) за договором №63/20/55 від 26.03.2020 сума заборгованості за поставлений товар складала 119 845, 28 грн, яку було погашено: 16.07.2021 на суму 19 845,28 грн (платіжне доручення №1 від 16.07.2021); 20.10.2021 на суму 100 000,00 грн (платіжне доручення №18 від 20.10.2021).

Господарський суд Одеської області дійшов висновку, що з наданих боржником доказів вбачається, що основне зобов`язання за договорами №37/20/60 від 12.03.2020 та №63/20/55 від 26.03.2020 станом на дату нарахувань пені, 30% річних та інфляційних втрат, які були нараховані кредитором та стягнуті рішенням Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 24.06.2022 у справі №11/22, було відсутнє.

Суд констатував, що таким чином, боржник заявляє, що вказані нарахування кредитора, що відображені у рішенні Третейського суду від 24.06.2022 у справі №11/22, суперечать дійсним обставинами щодо розрахунку між кредитором та боржником за вказаними договорами у спірний період. Доказів на спростування вказаних боржником обставин кредитор до господарського суду не надав.

Враховуючи зазначені обставини, Господарський суд Одеської області зазначив, що кредитор не надав до господарського суду доказів, що підтверджують наявність та розмір невиконаного грошового зобов`язання боржника перед кредитором у сумі 194 003,27 грн 30% річних, 108 471,70 грн інфляційних втрат та 107 206,29 грн пені, нарахованих за період з 16.02.2021 по 22.05.2022 на суму основного боргу за договорами №37/20/60 від 12.03.2020 та №63/20/55 від 26.03.2020.

Пославшись на те, що відсутність належного розрахунку тих вимог, що їх наводить ініціюючий кредитор у заяві про відкриття провадження у справі про банкрутство та доказів його обґрунтування виключає можливість відкриття провадження у справі про банкрутство, Господарський суд Одеської області дійшов висновку про відсутність підстав для відкриття провадження у справі про банкрутство ФГ «Стоянова І.С.» за заявою кредитора Товариства.

ФГ «Стоянова І.С.» вважає, що Третейський суд допустив грубе порушення процесуального законодавства, в результаті чого з Господарства було безпідставно стягнуто неіснуючу заборгованість, що і було встановлено Господарським судом Одеської області під час вирішення питання про відкриття провадження у справі про банкрутство Господарства.

Таким чином, враховуючи позбавлення Господарства права на захист у третейському суді, подання заяви про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, за умови відсутності законодавчо визначеної можливості оскарження по суті рішення третейського суду, є єдиним можливим шляхом для захисту порушеного ФГ «Стоянова І.С.» права та припинення позбавлення активів фермерського господарства на підставі незаконного рішення Третейського суду за допомогою важелів, передбачених Законом України «Про виконавче провадження».

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 16.04.2026 відмовлено у задоволенні клопотання представника ФГ «Стоянова І.С.» про зупинення виконавчого провадження №72767159 до розгляду заяви про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню. Повідомлено учасників справи про призначення до розгляду заяви ФГ «Стоянова С.І.» про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню у третейській справі №873/52/22 на 23.04.2026.

Товариство надало заперечення щодо заяви ФГ «Стоянова І.С.» про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, у якому просило у задоволенні цієї заяви Господарства відмовити.

Товариство вважає, що ФГ «Стоянова І.С.» не надало жодного належного та допустимого доказу того, що наказ Північного апеляційного господарського суду від 16.03.2023 у справі №873/52/22, виданий на примусове виконання ухвали Північного апеляційного господарського суду по справі №873/52/22 від 25.01.2023 та постанови Верховного Суду у справі №873/52/22 від 22.02.2023, є таким, що не підлягає виконанню на підставі ст. 328 ГПК України.

На думку Товариства, посилаючись на те, що його права було порушено судами, Господарство фактично намагається повторно ініціювати факт здійснення перегляду судових рішень, які набрали чинності, замовчує перед судом обставини справи №873/52/22 та справи №873/70/22 (підтверджують зовсім протилежне) з урахуванням набранням чинності як ухвалою Північного апеляційного господарського суду у справі №873/70/22 від 29.09.2022, так і постановою Верховного Суду у справі №873/70/22 від 22.11.2022.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів ФГ «Стоянова І.С.» та їх відображення у зазначеній вище відповідній заяві, Товариство вважає, що Північний апеляційний господарський суд правомірно здійснив видачу наказу Північного апеляційного господарського суду від 16.03.2023 у справі №873/52/22 на примусове виконання ухвали Північного апеляційного господарського суду по справі №873/52/22 від 25.01.2023 та постанови Верховного Суду у справі №873/52/22 від 22.02.2023. А тому жодної помилки не було раніше та й не існує на сьогодні у видачі спірного виконавчого документу.

Щодо посилань ФГ «Стоянова І.С.» на ухвалу Господарського суду Одеської області від 13.03.2026 у справі №916/136/26, то Товариство зауважує на тому, що суд не надавав та не міг надавати матеріальну оцінку існуванню у боржника обов`язку сплатити кошти на користь стягувача (оскільки це напряму суперечило би численним судовим рішенням у межах справ №873/52/22 та №873/70/22), а лише вказував на те, що із процесуальних підстав кредитор не подав доказів підтвердження безспірності заявленого розміру коштів із врахуванням того факту, що рішення третейського суду не може мати преюдиційного значення у справі про банкрутство.

Товариство робить висновок, що ухвалою Господарського суду Одеської області від 13.03.2026 у справі №916/136/26 не було встановлено жодного факту та обставини, які визначали би та/або вказували на неправомірність винесення виконавчого документа у межах справи №873/52/22, а також відсутності обов`язку його виконання та визнання зобов`язання припиненим.

Товариство просить врахувати, що заява ФГ «Стоянова І.С.» про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, у третейській справі №873/52/22 спрямована не на захист прав заявника із врахуванням положень ст. 328 ГПК України, а на уникнення та ухилення від виконання законного судового рішення, що у свою чергу є проявом зловживання боржником процесуальними правами.

22.04.2026 до апеляційної інстанції від представника ФГ «Стоянова І.С.» Ошаріна Д.С. надійшла заява про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 22.04.2026 задоволено заяву представника ФГ «Стоянова І.С.» Ошаріна Д.С. про участь у судовому засіданні, призначеному на 23.04.2026, в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.

Розглянувши подану Господарством заяву, суд зазначає таке.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 238 ГПК України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.

Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Сутність процедури визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, полягає насамперед у встановленні обставин та фактів, що підтверджують відсутність матеріального обов`язку боржника, які виникли після ухвалення судового рішення, або наявність процесуальних підстав, які свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа.

Законодавець не дав чіткого визначення «інших причин» для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню у ч. 4 ст. 238 ГПК України.

При цьому словосполучення «або з інших причин» не стосується припинення обов`язку боржника, який підлягає виконанню, а є іншими причинами, наприклад, в апеляційному чи касаційному порядку скасовано чи змінено рішення суду, або ж у зв`язку з нововиявленими обставинами, а виконавчий лист ще не виконаний.

Наведені підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, можна поділити на дві групи: матеріально-правові та процесуально-правові.

До матеріально-правових підстав для визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, можна віднести ті обставини, що свідчать про відсутність чи припинення обов`язку боржника з передбачених законом підстав.

Обов`язок боржника може припинятися з передбачених законом підстав.

Підстави припинення цивільно-правових зобов`язань, зокрема, містить глава 50 розділу І книги п`ятої ЦК України.

Так, зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання.

Процесуальними підставами для визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, є обставини, що свідчать про помилкову видачу такого документа судом, зокрема: видача виконавчого документа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий документ виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого документа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого документа, якщо вже після його видачі рішення суду у справі було скасоване; видачі виконавчого документа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого документа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого документа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього документа до виконання.

У цьому випадку саме на суд покладено обов`язок встановити, з яких підстав може бути визнано виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню з урахуванням права стягувача на повне виконання рішення суду та права боржника на захист від подвійного стягнення. Суд повинен вирішувати ці питання з урахуванням певних обставин справи, дотримуючись балансу інтересів обох сторін виконавчого провадження.

Сутність процедури визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, полягає, насамперед, у встановленні обставин та фактів, що свідчать про відсутність матеріального обов`язку боржника, які виникли після ухвалення судового рішення, або наявність процесуальних підстав, які свідчать про помилкову видачу судом виконавчого документа.

Необхідно зазначити, що процедура визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, не покликана переглядати судове рішення, яке набрало законної сили, та втручатися в принцип res judicata. Зазвичай, цей правовий механізм використовується для усунення допущених судом процедурних помилок, наприклад, у разі видачі виконавчого документа за судовим рішенням, яке не підлягає примусовому виконанню, не набрало законної сили або на момент видачі вже було скасовано.

Колегія суддів відзначає, що у справі №873/52/22 предметом розгляду була заява Товариства про видачу виконавчого документа на примусове виконання рішення Третейського суду від 24.06.2022 у справі №11/22.

Під час розгляду справи №873/52/22 суд своєю ухвалою від 10.08.2022 зупиняв у ній провадження до набрання законної сили ухвалою суду у справі №873/70/22, у якій розглядалася заява ФГ «Стоянова С.І.» про скасування рішення постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 24.06.2022 у третейській справі №11/22.

Щодо третейської справи №11/22 суд встановив, що Товариство звернулося до Третейського суду з позовом про стягнення з ФГ «Стоянова І.С.» донарахованого розміру грошових коштів (пені, відсотків річних та інфляційних втрат) у зв`язку з неналежним та несвоєчасним здійсненням виконання грошового зобов`язання за договорами купівлі-продажу №37/20/60 від 12.03.2020 та №63/20/60 від 26.03.2020.

Рішенням Третейського суду від 24.06.2022 у третейській справі №11/22 позов Товариства було задоволено частково, стягнуто з господарства на користь Товариства грошові кошти у сумі 409 681,26 грн, а також третейський збір у сумі 4 496,81 грн.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 29.09.2022 (залишеною без змін постановою Верховного Суду від 22.11.2022) у справі №873/70/22 у задоволенні заяви ФГ «Стоянова І.С.» про скасування рішення постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 24.06.2022 у третейській справі №11/22 відмовлено; рішення постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 24.06.2022 у третейській справі №11/22 залишено без змін.

Відповідно до норм чинного законодавства при розгляді заяви про видачу виконавчого документа господарський суд не здійснює оцінки законності і обґрунтованості рішення третейського суду в цілому, а лише встановлює відсутність або наявність підстав для відмови в задоволенні заяви про видачу виконавчого документа, визначених ст. 56 Закону України «Про третейські суди» та ст. 355 ГПК України.

Суд відзначає, що у третейській справі №11/22 Третейський суд розглянув вимоги Товариства про стягнення з Господарства донарахованого розміру грошових коштів (пені, відсотків річних та інфляційних втрат) у зв`язку з неналежним та несвоєчасним здійсненням виконання грошового зобов`язання за договорами купівлі-продажу №37/20/60 від 12.03.2020 та №63/20/60 від 26.03.2020, а не основного боргу за цими договорами, про сплату якого у жовтні 2021 року стверджує Господарство у заяві про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

Отже, відсутні підстави для визнання виконавчих документів (наказів Північного апеляційного господарського суду від 16.03.2026, виданих у справі №873/52/22 на примусове виконання рішення Третейського суду від 24.06.2022 у третейській справі №11/22) такими, що не підлягають виконанню, оскільки не встановлено передбачених ст. 238 ГПК України підстав для цього.

Так, за встановлених вище обставин, суд дійшов висновку, що відсутні підстави вважати, що ці документи були видані помилково, що обов`язок боржника відсутній у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Керуючись ст. 74, 234, 328 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у задоволенні заяви Фермерського господарства «Стоянова І.С.» про визнання такими, що не підлягають виконанню наказів Північного апеляційного господарського суду від 16.03.2026, виданих у справі №873/52/22 на примусове виконання рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків від 24.06.2022 у третейській справі №11/22.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в апеляційному порядку до Верховного Суду в порядку та в строк, передбачені ст. 256-257 ГПК України.

Повний текст ухвали складено 24.04.2026.

Суддя О.О. Євсіков