ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.04.2026м. ДніпроСправа № 904/179/26

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Загинайко Т.В. за участю секретаря судового засідання Сидорової Є.О. розглянув за правилами загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ПВК Арсенал" (03151, м. Київ, вул. Сім`ї Ідзиковських, буд. 39; ідентифікаційний код 41146530)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ДСК Стандарт" (49083, м. Дніпро, просп. Пилипа Орлика, буд. 16, оф. 207; ідентифікаційний код 43237430)

про стягнення 7 693 206 грн. 74 коп.

Представники:

від позивача: Гапоненко Р.І. - представник (самопредставництво) (в режимі відеоконференції;

від відповідача: представник не з`явився, про час і місце судового засідання був повідомлений належним чином.

ПРОЦЕДУРА:

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "ПВК Арсенал" звернувся до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою (вх.№147/26 від 216.01.2026) про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "ДСК Стандарт" 7 693 206 грн. 74 коп. - заборгованості за товар, поставлений за договором поставки від 15.06.2025 №15/06-2.

Також просить судові витрати у справі покласти на відповідача.

Позовну заяву було подано без додержання вимог, встановлених статтею 162 Господарського процесуального кодексу України, у зв`язку з чим ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 21.01.2026 про залишення позовної заяви без руху позовну заяву залишено без руху, встановлено позивачу строк для усунення недоліків - 7 днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

У подальшому позивачем подано заяву (вх.№3382/26 від 26.01.2026) про усунення недоліків, відповідно до якої було усунуто недоліки позовної заяви, визначені ухвалою господарського суду від 21.01.2026.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 02.02.2026 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання, яке відбудеться 04.03.2026 о 15:30 год.

Позивач у заяві (вх.№6228/26 від 10.02.2026) про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції просить надати представнику Гапоненко Роману Івановичу можливість участі у судовому засіданні призначеному на 04 березня 2026 року на 15:30 год. по справі №904/179/26 в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 16.02.2026 задоволено заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "ПВК Арсенал" (вх.№6228/26 від 10.02.2026) про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції частково.

Позивач у заяві (вх.№10196/26 від 04.03.2026) про проведення засідання за відсутності учасника справи просить провести судове засідання 04.03.2026 року без участі представника позивача, закрити підготовче засідання та перейти до розгляду по суті, повідомити позивача про наступне судове засідання.

У судове засідання 04.03.2026 представники сторін не з`явились.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 04.03.2026 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 06.04.2026 о 14:00 год.

Позивач у заяві (вх.№10763/26 від 09.03.2026) про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції просить надати представнику Гапоненко Роману Івановичу можливість участі у судовому засіданні призначеному на 06 квітня 2026 року на 14:00 год. по справі №904/179/26 в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 09.03.2026 задоволено частково заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "ПВК Арсенал" (вх.№10763/26 від 09.03.2026) про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

У судове засідання 06.04.2026 з`явився представник позивача, представник відповідача у судове засідання не з`явився, про час і місце судового засідання був повідомлений належним чином.

У судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини судового рішення.

З приводу дотримання прав відповідача під час розгляду даної справи судом слід зазначити таке.

Відповідно до частини 3 статті 120 Господарського процесуального кодексу України виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень.

Згідно з частиною 5 статті 6 Господарського процесуального кодексу України суд направляє судові рішення та інші процесуальні документи учасникам судового процесу до їхніх електронних кабінетів, вчиняє інші процесуальні дії в електронній формі із застосуванням Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи або її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами, в порядку, визначеному цим Кодексом, Положенням про Єдину судову інформаційно-комунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів).

Частиною 6 статті 6 Господарського процесуального кодексу України визначено, що адвокати, нотаріуси, державні та приватні виконавці, арбітражні керуючі, судові експерти, органи державної влади та інші державні органи, органи місцевого самоврядування, інші юридичні особи реєструють свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в обов`язковому порядку. Інші особи реєструють свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в добровільному порядку.

Згідно з частиною 6 статті 242 цього Кодексу днем вручення судового рішення є, окрім іншого, день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи.

При цьому, якщо судове рішення надіслано до електронного кабінету пізніше 17 години, судове рішення вважається врученим у робочий день, наступний за днем його відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про його доставлення.

Слід відзначити, що ухвали суду у справі, що розглядається, направлялися до електронного кабінету відповідача, що підтверджується відповідними довідками про доставку електронного листа, які містяться в матеріалах справи, а саме:

- ухвала від 02.02.2026 про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі доставлена до електронного кабінету відповідача 02.02.2026 о 20:14 год.;

- ухвала суду від 16.02.2026 доставлена до електронного кабінету відповідача 16.02.2026 о 18:58 год.;

- ухвала суду від 04.03.2026 про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті доставлена до електронного кабінету відповідача 09.03.2026 о 18:40 год.;

- ухвала суду від 09.03.2026 доставлена до електронного кабінету відповідача 09.03.2026 о 18:36 год.

Також, суд наголошує, що за змістом статей 2, 4 Закону України "Про доступ до судових рішень" вбачається, що кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом. Усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі. Для реалізації права доступу до судових рішень, внесених до Реєстру, користувачу надаються можливості пошуку, перегляду, копіювання та роздрукування судових рішень або їхніх частин.

З урахуванням наведеного, відповідач не був позбавлений права та можливості ознайомитись з ухвалами Господарського суду Дніпропетровської області по даній справі у Єдиному державному реєстрі судових рішень.

Більше того, права відповідача, як учасника справи, не можуть забезпечуватись судом за рахунок порушення прав позивача на своєчасне вирішення спору судом, що є безпосереднім завданням господарського судочинства, та яке відповідно до норм частини 2 статті 2 Господарського процесуального кодексу України превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Так, ухвалою суду від 02.02.2026, з урахуванням вимог частини 8 статті 165 Господарського процесуального кодексу України, судом було запропоновано відповідачу подати відзив на позовну заяву протягом 15-ти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

Судом також враховані Нормативи і нормативні строки пересилання поштових відправлень, затверджені наказом Міністерства інфраструктури України №958 від 28.11.2013, на випадок направлення відповідачем відзиву на позовну заяву або клопотання до суду поштовим зв`язком.

Однак, станом на 06.04.2026 строк на подання відзиву на позовну заяву, з урахуванням додаткового строку на поштовий перебіг, закінчився.

Будь-яких клопотань про продовження вказаного процесуального строку у порядку, передбаченому частиною 2 статті 119 Господарського процесуального кодексу України, до суду від відповідача не надходило; поважних причин пропуску вказаного строку суду також не повідомлено.

Згідно із частиною 1 статті 118 Господарського процесуального кодексу України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку.

Слід також зауважити, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України).

Суд вважає, що відповідач не скористався своїм правом на надання відзиву на позовну заяву та вважає можливим розглянути справу за наявними у ній матеріалами.

Отже, матеріали справи містять достатньо документів, необхідних для вирішення спору по суті та прийняття обґрунтованого рішення, оскільки у відповідача було достатньо часу для подання як відзиву на позову заяву так і доказів оплати спірної заборгованості, у разі їх наявності, чого відповідачем зроблено не було, будь-яких заперечень чи відомостей щодо викладених у позовній заяві обставин відповідачем суду також не повідомлено.

Враховуючи достатність часу, наданого учасникам справи для подання доказів, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивності господарського процесу, закріплені у статті 129 Конституції України та статтях 13, 14, 74 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених Господарським процесуальним кодексом України, висловлення своєї правової позиції у спорі та надання відповідних доказів.

Справа відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод розглядалася протягом розумного строку у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ТА ДОКАЗИ, ЩО ЇХ ПІДТВЕРДЖУЮТЬ

Як вбачається, між позивачем - Товариством з обмеженою відповідальністю "ПВК Арсенал", як постачальником, та відповідачем - Товариством з обмеженою відповідальністю "ДСК Стандарт", як покупцем, було укладено договір поставки від 15.06.2025 №15/06-2 (надалі - Договір) (а.с. 13-14).

Пунктом 1.1 Договору визначено, що у відповідно до цього договору постачальник приймає на себе зобов`язання поставити залізобетонні конструкції для будівництва та облаштування фортифікаційних споруд (надалі - товар), а покупець зобов`язується прийняти поставлений товар і оплатити його в терміни і на умовах, передбачених цим договором.

Загальна ціна цього договору складає загальну вартість переданого товару, яка зазначена в усіх видаткових накладних (пункт 2.1 Договору).

Діюча ціна на момент відвантаження товару вказується у рахунках-фактурах постачальника та видаткових накладних (пункт 2.2 Договору).

Пунктом 3.3 Договору визначено, що покупець здійснює оплату, в розмірі 100% вартості товару протягом 5-ти календарних днів з дати фактичної поставки товару постачальником та підписання видаткової накладної. Договір набуває чинності з дати його підписання уповноваженими представниками сторін і діє до 31.12.2025. У частині оплати - до повного виконання сторонами узятих на себе зобов`язань за договором (пункт 9.2 Договору).

На виконання умов Договору позивачем у період червень - липень 2025 було поставлено, а відповідачем прийнято товар на загальну суму 9 488 956 грн. 74 коп., що підтверджується видатковими накладними, підписаними представниками обох сторін, копії яких містяться в матеріалах справи (а.с.7-9), а саме:

- №РН-0000177 від 30.06.2025 на суму 3 205 675 грн. 90 коп., з урахуванням ПДВ;

- №РН-0000203 від 30.06.2025 на суму 2 323 280 грн. 84 коп., з урахуванням ПДВ;

- №РН-0000221 від 31.07.2025 на суму 3 960 000 грн. 00 коп., з урахуванням ПДВ.

Позивач зазначає, що відповідачем лише частково проведено оплату за товар, поставлений за Договором. На підтвердження вказаного позивачем надано копії платіжних інструкцій за період з 26.06.2025 по 29.07.2025 включно на загальну суму 1 740 000 грн. 00 коп. (а.с. 28-32).

Як вбачається, позивачем на адресу відповідача було скеровано претензію від 28.08.2025 про сплату заборгованості (а.с. 15).

Відповідачем листом від 01.09.2025 №01/09/25-1 повідомлено позивача, що зобов`язується здійснити розрахунок у найкоротший термін після надходження коштів (а.с. 10).

Також в матеріалах справи наявний гарантійний лист відповідача від 17.10.2025 №17/10/25-1 (а.с. 11-12), яким відповідач гарантує оплату вартості поставленого товару, а саме - залізобетонних конструкцій для будівництва та облаштування фортифікаційних споруд (договір поставки №15-06-2 від 15.06.2025) на суму 6 848 956 грн. 74 коп. та повернення боргу згідно з договором про переведення боргу від 27.06.2025 на суму 844 250 грн. 00 коп. за наступним графіком: - 3 846 603 грн. 03 коп. - 03.11.2025; - 3 846 603 грн. 37 коп. - 10.11.2025.

Позивач стверджує, що заборгованість відповідача за товар, поставлений за Договором, складає 7 693 206 грн. 74 коп., вказана сума заборгованості визнана відповідачем у гарантійному листі та зазначає, що у наданому позивачем розрахунку вказано, що розмір заборгованості відповідача перед позивачем складає 7 748 956 грн. 74 коп., але позивач має право стягнути суму в меншому розмірі. Зазначене стало причиною звернення позивача з позовом до суду.

ОЦІНКА АРГУМЕНТІВ СТОРІН, ВИСНОВКИ СУДУ

Щодо правовідносин сторін

Відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема є договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно зі статтею 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Як вбачається, між сторонами було укладено договір поставки від 15.06.2025 №15/06-2. Вказаний договір підписано представниками обох сторін та скріплено печатками сторін.

За приписами статті 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

На виконання умов Договору позивачем у період червень - липень 2025 було поставлено відповідачеві товар на загальну суму 9 488 956 грн. 74 коп.

Відповідно до статті 692 Цивільного кодексу України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару; покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Згідно з частиною другою статті 712 Цивільного кодексу України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як вбачається з умов Договору (пункт 3.3 Договору) строк оплати за поставлений товар є таким, що настав.

Статтями 525 та 526 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова вiд зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином вiдповiдно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

З наданих позивачем копій платіжних інструкцій за період з 26.06.2025 по 29.07.2025 (включно) вбачається, що відповідачем у період з 26.06.2025 по 29.07.2025 сплачено позивачеві за поставлений товар 1 740 000 грн. 00 коп.

Таким чином, залишок заборгованості відповідача за поставлений за Договором товар складає 7 748 956 грн. 74 коп. (9 488 956,74 - 1 740 000,00).

Позивач зазначає, що 28.05.2025 направив на адресу відповідача претензію.

Суд звертає увагу на те, що в матеріалах справи міститься копія претензії від 28.08.2025, проте доказів її направлення відповідачеві матеріали справи не містять, позивачем не надано.

Проте, судом врахована наявна в матеріалах справи відповідь відповідача на претензію, яка датована 01.09.2025. У вказаній відповіді на претензію відповідач зазначає, що зобов`язується здійснити розрахунок у найкоротший строк.

Також з наявної у матеріалах справи копії гарантійного листа відповідача від 17.10.2025 №17/10/25-1 вбачається, що відповідачем визнано заборгованість за поставлений за Договором товар у розмірі 7 693 206 грн. 74 коп.

Позивач зазначає, що попри те, що у наданому позивачем розрахунку зазначено, що розмір заборгованості відповідача перед позивачем складає 7 748 956 грн. 74 коп., позивач користується своїм правом та заявляє до стягнення заборгованість у меншому розмірі, а саме 7 693 206 грн. 74 коп., яка визнана відповідачем у гарантійному листі.

Станом на момент розгляду справи доказів сплати позивачеві заборгованості відповідачем не надано, матеріали справи доказів оплати не містять, аргументи позивача відповідачем не спростовані.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів учасників справи та їх відображення у судових рішеннях у справі, питання вичерпності висновків судів, суд враховує, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Відповідно до частини 1 статті 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до частини 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи викладене, позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

СУДОВІ ВИТРАТИ

Щодо судового збору

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Частиною 3 статті 4 Закону України "Про судовий збір" визначено, що при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Отже, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає 92 318 грн. 48 коп. - витрат на сплату судового збору.

Керуючись пунктом 19.1 Розділу ХІ Перехідних положень, статтями 123, 129, 232, 236, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "ПВК Арсенал" (03151, м. Київ, вул. Сім`ї Ідзиковських, буд. 39; ідентифікаційний код 41146530) до Товариства з обмеженою відповідальністю "ДСК Стандарт" (49083, м. Дніпро, просп. Пилипа Орлика, буд. 16, оф. 207; ідентифікаційний код 43237430) про стягнення 7 693 206 грн. 74 коп. - задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ДСК Стандарт" (49083, м. Дніпро, просп. Пилипа Орлика, буд. 16, оф. 207; ідентифікаційний код 43237430) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ПВК Арсенал" (03151, м. Київ, вул. Сім`ї Ідзиковських, буд. 39; ідентифікаційний код 41146530) 7 693 206 (сім мільйонів шістсот дев`яносто три тисячі двісті шість) грн. 74 коп. - заборгованості та 92 318 (дев`яносто дві тисячі триста вісімнадцять) грн. 48 коп. - витрат на сплату судового збору.

Видати наказ.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Т.В. Загинайко

Дата підписання рішення,

оформленого відповідно до статті 238 ГПК України,

14.04.2026