ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"20" квітня 2026 р.м. Одеса Справа № 916/294/26

Господарський суд Одеської області у складі судді Деркач Т. Г.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників

справу № 916/294/26

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю ЕРДГАЗ (01135, м. Київ, вул. Павлівська, 29, );

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю АВТОСВІТ СЕРВІС (75100, Херсонська область, м. Олешки, вул. Гвардійська, 103, );

про стягнення 185 053,64 грн

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю ЕРДГАЗ звернулося до Господарського суду Одеської області з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю АВТОСВІТ СЕРВІС 185 053,64 грн.

В обґрунтування позовних вимог Товариство з обмеженою відповідальністю ЕРДГАЗ посилається на неналежне виконання Товариством з обмеженою відповідальністю АВТОСВІТ СЕРВІС умов укладеного між сторонами договору постачання природного газу №15/12/21-ЕГ-430 від 15.12.2021 (далі договір).

Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі

03.02.2026 господарський суд прийняв позовну заяву та відкрив провадження у справі №916/294/26.

Справу постановлено розглядати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у порядку письмового провадження.

Відповідач правом на подання відзиву не скористався. У зв`язку з тим, що місце реєстрації відповідача є тимчасово окупованою територією (Херсонська область, м. Олешки, вул. Гвардійська, 103), суд згідно приписів п. 21 розд. ХІ Перехідні положення ГПК України повідомив відповідача про розгляд даної справи в порядку ст. 12-1 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України", а саме через оголошення на офіційному вебпорталі судової влади України.

У зв`язку з тим, що місце реєстрації відповідача є тимчасово окупованою територією (Херсонська область, м. Олешки, вул. Гвардійська, 103), суд згідно приписів п. 21 розд. ХІ Перехідні положення ГПК України повторно повідомив відповідача про розгляд даної справи в порядку ст. 12-1 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України", а саме через оголошення на офіційному вебпорталі судової влади України з яким можливо ознайомитись в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням https://reyestr.court.gov.ua/Review/133781943.

Зі змісту ст. 165 ГПК України вбачається, що свої заперечення проти позову відповідач може викласти у відзиві на позовну заяву. При цьому, згідно ч. 4 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України, якщо відзив не містить вказівки на незгоду відповідача з будь-якою із обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, відповідач позбавляється права заперечувати проти такої обставини під час розгляду справи по суті, крім випадків, якщо незгода з такою обставиною вбачається з наданих разом із відзивом доказів, що обґрунтовують його заперечення по суті позовних вимог, або відповідач доведе, що не заперечив проти будь-якої із обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, з підстав, що не залежали від нього.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 202 ГПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи, зокрема, у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин, або без повідомлення причин неявки.

Частиною 9 ст. 165 ГПК України унормовано, що разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відтак, враховуючи те, що відповідач не скористався своїм процесуальним правом на подання відзиву та, з огляду на приписи п. 21 розд. ХІ Перехідні положення ГПК України, вважається належним чином повідомленим про дату, час та місце судового засідання, суд виснував про можливість розгляду справи за наявними доказами.

Стислий виклад позиції позивача

15.12.2021 позивач уклав з відповідачем договір постачання природного газу.

Згідно договору ціна газу за умови 100 % попередньої оплати до 20 числа, що передує місяцю поставки 34 000,00 грн (у т. ч. ПДВ), за умови 100 % оплати до 25 числа місяця поставки - 34 300,00 грн (у т. ч. ПДВ), за умови 100 % оплати фактичного обсягу до 18 числа, наступного за місяцем поставки - 35 100,00 грн (у т. ч. ПДВ), надалі ціна визначається згідно офіційного сайту позивача.

Відповідно до договору поставка оформлюється актами приймання-передачі газу. За підсумками розрахункового періоду відповідач зобов`язаний був надати акт наданих послуг з розподілу природного газу для визначення розподіленого (протранспортованого) об`єму природного газу.

На підставі акта наданих послуг з розподілу природного газу або даних Оператора ГРМ/ГТС постачальник надає споживачу акти приймання-передачі природного газу, який споживач зобов`язується повернути або надати мотивовану відмову від підписання. У випадку неповернення такого акта обсяг природного газу вважається прийнятим споживачем; у випадку відмови від підписання розбіжності урегульовуються згідно договору чи в судовому порядку, до прийняття рішення судом вартість встановлюється згідно даних постачальника, а обсяги визначаються згідно даних оператора ГРМ/ГТС.

Акти приймання передачі природного газу за спірні періоди позивач направив відповідачу на електронну пошту, зазначену в договорі.

У зв`язку з відсутністю підписаних актів приймання-передачі позивач звернувся для визначення об`єму поставленого газу відповідачу до Оператора ГРМ.

Відповідно до отриманих даних позивач у січні лютому 2022 року поставив 1,995 тис. куб.м. природного газу, вартістю 97 695,50 грн.

Сума основного боргу становить 97 695,50 грн.

У зв`язку з простроченням виконання зобов`язання позивач заявив також до стягнення штраф в розмірі 9 769,55 грн, пеню в розмірі 17 611,96 грн, інфляційні втрати в розмірі 48 534,20 грн, 3 % річних в розмірі 11 442,43 грн.

Обставини справи встановлені судом

Між ТОВ ЕРДГАЗ (Постачальник) та ТОВ АВТОСВІТ СЕРВІС (Споживач) (разом Сторони) укладено договір.

Споживач на ринку природного газу ідентифікується за ЕІС-кодом 56XО00012DCJO009.

В розділі І договору зазначено, що Оператором ГРМ, до газових мереж якого підключений Споживач є АТ Херсонгаз.

Згідно з п. 2.1. договору Постачальник зобов`язується постачати природний газ Споживачу в необхідних (п.1.3. Додатку № 1) для Споживача підтверджених об`ємах (обсягах), а Споживач зобов`язується своєчасно сплачувати Постачальнику вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, встановлені договором.

У п. 3.1. договору визначено, що Постачальник забезпечує постачання підтвердженого обсягу природного газу Споживачу протягом, визначеного у Додатку № 1 до договору періоду постачання.

Пунктом 3.6. договору передбачено, що підтверджені обсяги природного газу визначаються за правилами, встановленими Кодексом газотранспортної системи та доводяться Споживачу на умовах договору.

Згідно з п. 3.8. договору приймання-передача газу, переданого Постачальником Споживачу у відповідному місяці поставки, оформлюється актом приймання-передачі газу.

Пунктом 3.9. договору визначено, що за підсумками розрахункового періоду Споживач до 05 числа місяця, наступного за місяцем поставки, зобов`язаний надати Постачальнику копію відповідного акта про фактичний об`єм (обсяг) розподіленого (протранспортованого) природного газу Споживачу за розрахунковий період, що складений між Оператором ГРМ/ГТС та споживачем, відповідно до вимог Кодексу газотранспортної системи/Кодексу газорозподільних мереж.

На підставі отриманих від Споживача даних та/або даних Оператора ГРМ/ГТС Постачальник протягом трьох робочих днів готує та надає Споживачу два примірники акта приймання-передачі природного газу за розрахунковий період, підписаних уповноваженим представником Постачальника.

Споживач протягом 2 днів з дати приймання-передачі природного газу зобов1язується повернути Постачальнику один примірник оригіналу акта приймання-передачі природного газу, підписаного уповноваженим представником споживача, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акта приймання-передачі природного газу. У випадку неповернення примірника акта приймання-передачі у вказаний строк, природний газ вважається прийнятим Споживачем за обсягом та вартістю. У випадку відмови від підписання акта приймання-передачі природного газу розбіжності підлягають врегулюванню відповідно до договору або в судовому порядку. До прийняття рішення судом вартість поставленого природного газу встановлюється відповідно до даних Постачальника, а обсяги відповідно до даних оператора ГРМ/ГТС.

Згідно з п. 4.1. договору постачання газу здійснюється за ціною, що вільно встановлюється між Постачальником та Споживачем.

Ціна газу на момент укладання договору становить: за умови 100 % попередньої оплати договірного обсягу постачання газу до 20 числа, що передує місяцю поставки 34 000,00 грн (у т. ч. ПДВ), за умови 100 % оплати договірного обсягу до 25 числа місяця поставки - 34 300,00 грн (у т. ч. ПДВ), за умови 100 % оплати фактичного обсягу до 18 числа, наступного за місяцем поставки - 35 100,00 грн (у т. ч. ПДВ), надалі ціна визначається згідно офіційного вебсайту Постачальника, у разі зміни ціни вона є обов`язковою до застосування. Підписанням договору Споживач підтверджує, що погоджується з порядком визначення ціни.

Вартість місячного договірного обсягу газу відповідного місяця постачання, визначається як добуток ціни газу та планового обсягу газу, визначеного Сторонами на відповідний місяць постачання (п. 1.3. Додатку № 1 або відповідної заявки).

Вартість фактично поставленого газу Споживачу обсягу газу протягом відповідного місяця постачання визначається як добуток ціни газу та обсягу фактично поставленого Споживачу газу за відповідний місяць постачання згідно актів приймання-передачі.

Пунктом 4.4. договору передбачено, що у випадку недоплати за фактично поставлений природний газ за розрахунковий період Споживач проводить остаточний розрахунок не пізніше 05 числа місяця, наступного за місяцем поставки на підставі підписаного Сторонами акта приймання-передачі газу за розрахунковий місяць, та/або акта звіряння, та/або рахунку-акта.

Згідно з п. 4.5. договору сума, яка була сплачена Споживачем понад вартість фактично отриманого газу за розрахунковий місяць у випадку відсутності простроченої заборгованості зараховується як авансовий платіж на наступний розрахунковий місяць.

Пунктом 5.2.6. договору встановлений обов`язок Споживача своєчасно оплачувати вартість поставленого природного газу в розмірі та порядку, що передбачені договором.

Згідно з п. 5.2.9. договору на Споживача покладається обов`язок своєчасно передавати Постачальнику підписані та скріплені печаткою Споживача два примірника акта приймання-передачі природного газу.

Відповідно до п. 6.1. договору за невиконання або неналежне виконання своїх зобов`язань за договором Сторони несуть відповідальність, передбачену договором та чинним законодавством.

У разі проведення неповних або несвоєчасних розрахунків за договором Споживач зобов`язаний сплатити, окрім суми боргу, пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу, а за прострочення понад 30 (тридцять) днів додатково сплатити штраф у розмірі 10 (десяти) відсотків від суми простроченого платежу (п.6.2. договору).

Згідно з п. 8.1. договору Сторони звільняються від відповідальності за часткове або повне невиконання обов`язків договору, якщо це невиконання є наслідком непереборної сили (форс-мажорних обставин). Настання форс-мажору підтверджується у встановленому законом порядку (п. 8.4. договору).

Договір набирає чинності з дати підписання, відповідно до ч. 3 ст. 631 ЦК України договір поширює свою дію на правовідносини, що склалися між Сторонами з 01.01.2022, і діє в частині постачання природного газу до 31.12.2022, а в частині розрахунків до повного виконання (п. 9.9. договору).

Відповідно до Актів приймання передачі природного газу позивач поставив відповідачу:

- у січні 2022 року 1,41813 тис.куб.м., за ціною 44 166,67 грн за тис.куб.м., вартістю 75 160,90 грн (з ПДВ);

- у лютому 2022 року 0,57781 тис.куб.м., за ціною 32 500, 00 грн за тис. куб.м., вартістю 22 534,60 грн (з ПДВ);

Згідно з матеріалами справи відповідні рахунки та акти, підписані з боку Постачальника та скріплені печаткою, були направлені відповідачу на електронну адресу, зазначену в умовах договору.

Натомість, усупереч умовам договору, відповідач не повернув позивачу підписаних актів приймання-передачі природного газу за період січень-лютий 2022 року.

Окрім того, доказів направлення позивачу актів наданих послуг з розподілу природного газу за спірні періоди січень-лютий 2022 року матеріали справи не містять.

Згідно з листом АТ Херсонгаз, з яким відповідач уклав договір розподілу природного газу № 10-10462 КТ від 30.12.2015, обсяг споживання ТОВ АВТОСВІТ СЕРВІС (ЕІС-код 56XО00012DCJO009) у січні 2022 року становить 1418,13 куб.м., у лютому 2022 року 577,81 куб.м.

Загальна сума за актами становить 97 695,50 грн.

Сума боргу за поставлений природний газ у січні-лютому 2022 року становить 97 695,50 грн.

Висновки суду

Згідно зі ст. 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно приписів статей 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 530 ЦК України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною 1 ст. 712 ЦК України передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з ч. 2 ст. 712 ЦК України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 655 ЦК України встановлено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до положень статей 74, 76-79, 86 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Суд встановив, що станом на день прийняття рішення у справі, відповідач не оплатив суму боргу за отриманий від позивача природний газ за період січень лютий 2022 року у сумі 97 695,50 грн.

Обсяги спожитого природного газу ТОВ АВТОСВІТ СЕРВІС у спірних періодах підтверджуються у встановленому договором та законом порядку направленими на електронну адресу відповідача актами приймання-передачі природного газу та листом Оператора ГРМ АТ ХЕРСОНГАЗ.

Розмір заборгованості відповідає фактичним обставинам справи, доказів оплати з боку відповідача матеріали справи не містять.

За наведених обставин, господарський суд дійшов висновку, що заявлені вимоги про стягнення з ТОВ АВТОСВІТ СЕРВІС заборгованості за поставлений в січні березні 2022 року природний газ є обґрунтованими, а тому з відповідача на користь позивача належить до стягнення сума основного боргу в сумі 97 695,50 грн.

Окрім того, позивач заявив до стягнення за неналежне виконання зобов`язання суму пені в розмірі 17 611,96 грн та штрафу в сумі 9 769,55 грн.

Як визначено ч. 1 ст. 546 ЦК України, виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою.

Згідно з ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 551 ЦК України предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшеним у договорі.

Згідно ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Право на стягнення пені та штрафу у відповідних розмірах передбачено умовами договору.

Такий вид забезпечення виконання зобов`язання як пеня та її розмір встановлено частиною 3 статті 549 Цивільного кодексу України та статтями 1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань". При цьому в інших випадках порушення виконання господарських зобов`язань чинне законодавство не встановлює для учасників господарських відносин обмежень передбачати в договорі можливість одночасного стягнення пені та штрафу, що узгоджується зі свободою договору, встановленою статтею 627 ЦК України, тобто коли сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За таких обставин, суд вважає, що одночасне стягнення з учасника господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання за договором, штрафу та пені не суперечить статті 61 Конституції України, оскільки згідно зі статтею 549 Цивільного кодексу України пеня та штраф є формами неустойки та не є окремими та самостійними видами юридичної відповідальності. У межах одного виду відповідальності може застосовуватися різний набір санкцій (наведена правова позиція викладена зокрема у постанові Верховного Суду від 02.04.2019 у справі №917/194/18).

Відповідно до ст. 536 Цивільного кодексу України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

У разі проведення неповних або несвоєчасних розрахунків за договором Споживач зобов`язаний сплатити, окрім суми боргу, пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу, а за прострочення понад 30 (тридцять) днів додатково сплатити штраф у розмірі 10 (десяти) відсотків від суми простроченого платежу (п.6.2. договору).

Суд, перевіривши розрахунки пені та штрафу вважає, що розрахунки позивача є арифметично правильними, а тому вимоги щодо стягнення пені в розмірі 17 611,96 грн та 9 769,55 грн штрафу є такими, що заявлені правомірно.

Окрім того, позивач заявив до стягнення з відповідача суму інфляційних втрат в розмірі 48 534,20 грн, 3 % річних в розмірі 11 442,43 грн.

Відповідно до частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Грошовим, за змістом статей 524, 533-535, 625 ЦК України, є виражене в грошових одиницях (національній валюті України чи в грошовому еквіваленті в іноземній валюті) зобов`язання сплатити гроші на користь іншої сторони, яка, відповідно, має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Грошовим слід вважати будь-яке зобов`язання, що складається в тому числі з правовідношення, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій кореспондує обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора. Зокрема, грошовим зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона зобов`язана оплатити поставлену продукцію, виконану роботу чи надану послугу в грошах, а друга сторона вправі вимагати від першої відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 11.04.2018 у справі № 758/1303/15-ц, від 16.05.2018 у справі №686/21962/15-ц.

Зобов`язання зі сплати інфляційних та річних процентів є акцесорним, додатковим до основного, залежить від основного зобов`язання і поділяє його долю. Відтак, вимога про сплату інфляційних та річних процентів є додатковою до основної вимоги.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 07.04.2020 у справі №910/4590/19.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Суд, перевіривши розрахунки інфляційних втрат в розмірі 48 534,20 грн, 3 % річних в розмірі 11 442,43 грн, вважає, що розрахунки позивача є арифметично правильними, а тому, вимоги щодо стягнення інфляційних втрат та 3 % річних є такими, що заявлені правомірно.

За наведених обставин, господарський суд дійшов висновку про задоволення позову повністю.

Судові витрати відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 129, 232, 233, 236-238, 240, 241, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю АВТОСВІТ СЕРВІС (75100, Херсонська область, м. Олешки, вул. Гвардійська, 103, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю ЕРДГАЗ (01135, м. Київ, вул. Павлівська, 29, ) суму основного боргу за договором на постачання природного газу № 15/12/21-ЕГ-430 від 15.12.2021 в розмірі97 695,50 грн, штраф в розмірі 9 769,55 грн, пеню в розмірі 17 611,96 грн, інфляційні втрати в розмірі 48 534,20 грн, 3 % річних в розмірі 11 442,43 грн, а також витрати зі сплати судового збору у розмірі 2 662,40грн.

Рішення господарського суду набирає законної сили в порядку ст. 241 Господарського процесуального кодексу України і може бути оскаржено в апеляційному порядку до Південно-західного апеляційного господарського суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 20 днів з дня складання повного рішення.

Повне рішення складено 20 квітня 2026 р.

Суддя Т.Г. Деркач