ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

"23" квітня 2026 р. Справа№ 910/14711/25

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Ткаченка Б.О.

суддів: Суліма В.В.

Гаврилюка О.М.

за участю секретаря судового засідання Мовчан А.Б.

за участю представників учасників справи згідно з протоколом судового засідання від 23.04.2026:

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву про самовідвід колегії суддів у складі: головуючого судді - Ткаченка Б.О., суддів: Гаврилюка О.М., Суліма В.В. від розгляду справи

за апеляційною скаргою Антимонопольного комітету України

на ухвалу Господарського суду міста Києва від 09.12.2025

у справі №910/14711/25 (суддя - Щербаков С.О.)

за позовом Товариство з обмеженою відповідальністю "БаДМ"

до Антимонопольний комітет України

про визнання рішення недійсним,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні колегії суддів Північного апеляційного господарського суду: головуючий суддя - Ткаченко Б.О., судді: Гаврилюк О.М., Сулім В.В., перебуває апеляційна скарга Антимонопольного комітету України на ухвалу Господарського суду міста Києва від 09.12.2025 у справі №910/14711/25, розгляд якої призначено було на 23.04.2026.

23.04.2026 суддями Північного апеляційного господарського суду Ткаченком Б.О., Гаврилюком О.М. та Сулімом В.В. було заявлено про самовідвід від розгляду справи №910/14711/25, обґрунтовуючи його недопустимістю повторної участі суддів у розгляді даної справи.

Розглянувши дану заяву, судова колегія дійшла наступних висновків.

Під час підготовки до апеляційного перегляду ухвали Господарського суду міста Києва від 09.12.2025 у справі №910/14711/25 встановлено, що в провадженні Північного апеляційного господарського суду під головуванням судді Ткаченка Б.О., суддів: Суліма В.В., Гаврилюка О.М. перебувала справа №910/14711/25 за апеляційною скаргою Антимонопольного комітету України на ухвалу Господарського суду міста Києва про вжиття заходів забезпечення позову від 02.12.2025.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 15.01.2026 апеляційну скаргу Антимонопольного комітету України на ухвалу Господарського суду міста Києва від 02.12.2025 у справі №910/14711/25 - задоволено. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 02.12.2025 у справі №910/14711/25 - скасовано в частині задоволення заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "БаДМ" про вжиття заходів забезпечення позову. В іншій частині залишити без змін. У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "БаДМ" про вжиття заходів забезпечення позову - відмовлено повністю.

Постановою Верховного Суду від 26.06.2026 касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "БаДМ" задоволено частково. Постанову Північного апеляційного господарського суду від 15.01.2026 у справі №910/14711/25 в оскаржуваній частині залишено без змін з мотивів, викладених у цій постанові.

Відповідно до ч. 3 ст. 36 Господарського процесуального кодексу України суддя, який брав участь у вирішенні справи в суді апеляційної інстанції, не може брати участі у розгляді цієї самої справи в судах касаційної або першої інстанцій, а також у новому розгляді справи після скасування постанови суду апеляційної інстанції.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод метою забезпечення незалежності судової влади є гарантування кожній особі основоположного права на розгляд справи справедливим судом тільки на законній підставі та без будь-якого стороннього впливу.

Незалежність судової влади є головною умовою забезпечення верховенства права, ефективного захисту прав і свобод людини та громадянина, юридичних осіб, інтересів суспільства й держави.

Незалежність і недоторканність суддів гарантуються статтями 126 та 129 Конституції України, якими встановлено, що судді при здійсненні правосуддя незалежні й підкоряються лише закону.

Статтею 48 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» встановлено, що незалежність судді забезпечується особливим порядком його призначення, притягнення до відповідальності, звільнення та припинення повноважень; недоторканністю та імунітетом судді; незмінюваністю судді; порядком здійснення правосуддя, визначеним процесуальним законом, таємницею ухвалення судового рішення; забороною втручання у здійснення правосуддя; відповідальністю за неповагу до суду чи судді; окремим порядком фінансування та організаційного забезпечення діяльності судів, установленим законом; належним матеріальним та соціальним забезпеченням судді; функціонуванням органів суддівського врядування та самоврядування;) визначеними законом засобами забезпечення особистої безпеки судді, членів його сім`ї, майна, а також іншими засобами їх правового захисту; правом судді на відставку.

Крім того, вказаною нормою встановлено обов`язок органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових та службових осіб, а також фізичних і юридичних осіб та їх об`єднань поважати незалежність судді і не посягати на неї.

Реалізація зазначених гарантій здійснення правосуддя є необхідною передумовою належного виконання судом своїх конституційних функцій щодо забезпечення дії принципу верховенства права, захисту прав і свобод людини та громадянина, утвердження й забезпечення яких є головним обов`язком держави (статті 3, 8, 55 Конституції України).

Відповідно до положень "Конвенції про захист прав і основоположних свобод" № ETS N 005 від 04.11.1950, ратифікованої 17.07.1997, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків.

Як встановлюють Бангалорські принципи поведінки суддів, схвалені резолюцією 2006/23 Економічної і Соціальної Ради ООН від 27.07.2006, об`єктивність судді є необхідною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті винесеного рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його прийняття. Суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

У справі Європейського суду з прав людини "Газета "Україна - Центр" проти України" вказано, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезстороннім, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (рішення у справі "Ветштайн проти Швейцарії" (Wettstein v. Switzerland), п. 44; та рішення у справі "Ферантелі та Сантанжело проти Італії" (Ferrantelli and Santangelo v. Italy), від 7 серпня 1996 poку, п. 58 Reports of Judgments and Decisions, 1996 III). З огляду на це, навіть зовнішні прояви можуть бути важливими або, іншими словами, "правосуддя має не тільки чинитися, також має бути видно, що воно чиниться" (рішення у справі "Де Куббер проти Бельгії" (De Cubber v. Belgium), від 26 жовтня 1984 року, п. 26). На кону стоїть довіра, яку в демократичному суспільстві суди повинні вселяти в громадськість (див. рішення у справі "Ветштайн проти Швейцарії" (Wettstein v. Switzerland) та рішення у справі "Кастілло Альгар проти Іспанії" (Castillo Algar v. Spain), від 28 жовтня 1998 року, п. 45, Reports of Judgments and Decisions, 1998 VIII).

У рішенні Конституційного Суду України від 1 грудня 2004 року №19-рп/2004 у справі № 1-1/2004 за конституційним поданням Верховного Суду України про офіційне тлумачення положень частин першої, другої статті 126 Конституції України та частини другої статті 13 Закону України «Про статус суддів» (справа про незалежність суддів як складову їхнього статусу) роз`яснено, що закріплена в положенні частини другої статті 126 Конституції гарантія незалежності суддів - заборона впливу на суддів у будь-який спосіб означає заборону щодо суддів будь-яких дій незалежно від форми їх прояву з боку державних органів, установ та організацій, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб, громадян та їх об`єднань, юридичних осіб з метою перешкодити виконанню суддями професійних обов`язків або схилити їх до винесення неправосудного рішення тощо.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 38 ГПК України з підстав, зазначених у статтях 35, 36 і 37 цього Кодексу, суддя, секретар судового засідання, експерт, спеціаліст, перекладач зобов`язані заявити самовідвід. Самовідвід може бути заявлений не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Частиною 1 ст. 39 ГПК України визначено, що питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі.

У разі задоволення заяви про відвід одному або декільком суддям, які розглядають справу колегіально, справа розглядається в тому самому суді таким самим складом колегії суддів із заміною відведеного судді або суддів, або іншим складом суддів, який визначається у порядку, встановленому статтею 32 цього Кодексу (ч. 2 ст. 40 ГПК України).

Враховуючи вищевикладене, з метою виключення обставин, які можуть поставити під сумнів неупередженість суддів при розгляді даної справи, недопущення у сторін чи інших осіб будь-яких сумнівів у безсторонності суду та забезпечення довіри до судової влади України заява про самовідвід підлягає задоволенню, а справа передачі для здійснення повторного автоматизованого розподілу та визначення іншого складу суддів відповідно до ст. 32 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 32, 36, 38-40 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Заяву колегії суддів у складі: головуючого судді - Ткаченка Б.О., суддів: Гаврилюка О.М., Суліма В.В. про самовідвід від розгляду справи №910/14711/25 - задовольнити.

2. Матеріали справи №910/14711/25 передати для здійснення визначення складу судової колегії автоматизованою системою у відповідності до положень ст. 32 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя Б.О. Ткаченко

Судді В.В. Сулім

О.М. Гаврилюк