СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2026 року м. Харків Справа № 922/3050/25

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Слободін М.М., суддя Гребенюк Н.В. , суддя Шутенко І.А.

за участю секретаря судового засідання Бєлкіної О.М.

за участю представників сторін:

позивача Бенденжук Л.О.

відповідача не з`явився

розглянувши апеляційну скаргу ТОВ "Подвір`я.ЛТД" (вх. № 233Х/1) на рішення господарського суду Харківської області від 08.01.2026 у справі № 922/3050/25 (повне рішення складено 19.01.2026 у приміщенні господарського суду Харківської області суддею Аюповою Р.М.)

за позовом Харківської міської ради (61003, м. Харків, майдан Конституції, 7)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Подвір`я.ЛТД" (61057, м. Харків, вул. Скрипника, 14)

про стягнення коштів у розмірі 578 191, 42 грн

ВСТАНОВИВ:

Харківська міська рада звернулася до господарського суду Харківської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Подвір`я.ЛТД" про стягнення безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати у сумі 578 191, 42 грн. за використання земельної ділянки по вул. Скрипника, 14 у м. Харкові з кадастровим номером :01:030:0057 за період з 03.11.2020 по 09.09.2021.

Рішенням господарського суду Харківської області від 08.01.2026 у справі № 922/3050/25 позовні вимоги задоволено повністю.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю Подвір`я.ЛТД (61057, м. Харків, вул. Скрипника, 14, ) на користь Харківської міської ради (61003, м. Харків, майдан Конституції, 7, ) безпідставно збережені кошти у розмірі орендної плати у сумі 578 191, 42 грн, за використання земельної ділянки по вул. Скрипника, 14 у м. Харкові, з кадастровим номером :01:030:0057, за період з 03.11.2020 по 09.09.2021, а також судовий збір у розмірі 8 672, 87 грн.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, місцевий господарський суд виходив з того, що:

- ТОВ "Подвір`я.ЛТД" у період з дати закінчення договору на право тимчасового користування землею на умовах оренди - 03.11.2020 по дату реєстрації договору оренди землі від 06.09.2021 - 09.09.2021, використовувало земельну ділянку з кадастровим номером :01:030:0057 площею 0,1018 га по вул. Скрипника, 14 у м. Харкові, без виникнення права власності/користування та без державної реєстрації цих прав у відповідності до ст. 125, 126 ЗК України;

- з моменту отримання у власність об`єкта нерухомого майна до моменту оформлення його власником права оренди земельної ділянки, на якій розташований цей об`єкт, відносини з фактичного користування земельною ділянкою без укладеного договору оренди та недоотримання її власником доходів у вигляді орендної плати, є за своїм змістом кондикційними, тому до них мають бути застосовані положення глави 83 ЦК України, зокрема ст. 1212, 1214 ЦК України;

- нерухоме майно нерозривно пов`язане із земельною ділянкою, на якій воно знаходиться, і переміщення такого майна неможливе без його знецінення, а відтак використання нежитлової будівлі, яка належить відповідачу, неможливе без відповідної земельної ділянки, отже, у зв`язку з належністю на праві власності ТОВ "Подвір`я.ЛТД" нежитлових будівель літ. Т-3, літ. Ж-1, літ. І, літ. К, літ. Л, літ. М, літ. П, літ. Р, літ. Н, літ. С розташованих по вул. Скрипника, 14 у м. Харкові, презюмується його користування спірною земельною ділянкою, у зв`язку з чим є безпідставними доводи відповідача про те, що він 04 березня 2021 року ТОВ "Подвір`я.ЛТД" повернув Харківській міській раді спірну земельну ділянку шляхом підписання Акту приймання-передачі земельної ділянки і отримало цю земельну ділянку знову тільки вже на підставі укладеного нового Договору оренди 06.02.2021;

- розрахунок розміру безпідставно збережених ТОВ "Подвір`я.ЛТД" коштів у розмірі орендної плати здійснювався Харківською міською радою на підставі витягу від 17.03.2021 № 1732 з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки з кадастровим номером :01:030:0057, відповідно до цього розрахунку орендна плата за використання земельної ділянки з кадастровим номером :01:030:0057 площею 0,1018 га по вул. Скрипника, 14 y м. Харкові складає:- у 2020 році - 57 308, 14 грн в місяць, а за період з 03.11.2020 по 31.12.2020 становить 110 795, 74 грн.- у 2021 році - 57 308, 14 грн в місяць, а за період з 01.01.2021 по 09.09.2021 становить 475 657, 56 грн;

- оскільки відповідно до листа Головного управління Державної податкової служби у Харківській області від 13.08.2025 № 17308/5/20-40-04-07-12 ТОВ "Подвір`я.ЛТД" сплачено за земельну ділянку: за 2020 рік - 8 261, 88 грн орендної плати, то загальна сума бeзпідcтaвнo збережених відповідачем коштів у розмірі орендної плати за використання земельної ділянки у період з 03.11.2020 по 09.09.2021 становить 578 191, 42 грн.

Не погодившись із вищевказаним рішенням ТОВ "Подвір`я.ЛТД" звернулось до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Харківської області від 08.01.2026 у справі № 922/3050/25 та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог Харківської міської ради відмовити в повному обсязі.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що:

- ТОВ "Подвір`я.ЛТД", керуючись умовами та змістом ст. 33 Переважне право орендаря на укладення договору оренди землі на новий строк Закону України Про оренду землі та умовами ст. 126-1 ЗК України, своєчасно подало документи щодо укладення нового договору оренди земельної ділянки з кадастровим номером: :01:030:0057 по вул. Скрипника, 14 у м. Харкові загальною площею 0,1018 га та отримало відповідне рішення Харківської міської ради Харківської області № 2236/20 від 19.08.2020 37 сесія 7 скликання Про надання юридичним та фізичним особам земельних ділянок для експлуатації та обслуговування будівель і споруд, натомість, у рішенні Харківської міської ради Харківської області від 19.08.2020 № 2236/20 було припущено помилку, що унеможливило вчасне укладення та реєстрацію договору оренди землі;

- позивач не надав доказів спростування факту виявлення помилок в рішеннях Харківської міської ради та не надав доказів, які б свідчили про швидке вирішення цього питання, або які б свідчили про затягування та не бажання укладати новий договір оренди з боку ТОВ «Подвір`я.ЛТД»;

- 04 березня 2021 року ТОВ "Подвір`я.ЛТД" повернуло Харківській міській раді спірну земельну ділянку шляхом підписання Акту приймання-передачі земельної ділянки з кадастровим номером :01:030:0057 і отримало зазначену земельну ділянку знову тільки вже на підставі укладеного нового Договору оренди 06.02.2021, отже факт збереження відповідачем майна, у вигляді земельної ділянки з кадастровим номером :01:030:0057 без достатньої правової підстави відсутній;

- позивач заявив до стягнення безпідставно збережених коштів за період з 03.11.2020 по 09.09.2021, однак саме в цей період діяв карантин, введений постановою Кабінету Міністрів України "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" від 11 березня 2020 року № 211 (із наступними змінами і доповненнями), у зв`язку з чим відповідно до положень ст. 14 Прикінцеві та перехідні положення Цивільного кодексу України, якщо ТОВ "Подвір`я.ЛТД", і мало би заплатити на користь Харківської міської ради, безпідставно збережені кошти, то сума, яка повинна бути компенсована, з боку "Подвір`я.ЛТД", як безпідставно збережені кошти за період з 03.11.2020 по 09.09.2021, дорівнює 7 573, 39 грн.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 23.02.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВ "Подвір`я.ЛТД" (вх. № 233Х/1) на рішення господарського суду Харківської області від 08.01.2026 у справі № 922/3050/25. Розгляд справи призначено на 31.03.2026 о 14:30 год.

Встановлено позивачу строк для подання відзиву на апеляційну скаргу протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Відзив має бути оформлено у відповідності до вимог ст.263 ГПК України, якою, зокрема, передбачено, що до відзиву додаються докази надсилання (надання) копій відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи

Зазначена ухвала отримана в електронні кабінети 23.02.2026 : позивача- 23.02.2026 о 22:56 год., відповідача - 23.02.2026 о 22:54, про що свідчать наявні в матеріалах справи довідки про доставку електронного листа (ухвали Східного апеляційного господарського суду від 23.02.2026).

Відповідно до пункту 5 частини 6 статті 242 ГПК України якщо судове рішення надіслано до електронного кабінету пізніше 17 години, судове рішення вважається врученим у робочий день, наступний за днем його відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про його доставлення.

Отже, ухвала Східного апеляційного господарського суду від 23.02.2026 вважається врученою учасникам справи, в тому числі і позивачу 24.02.2026, відповідно, останнім днем для подання відзиву на апеляційну скаргу для позивача було 11.03.2026 включно.

Позивач правом на подання суду відзиву на апеляційну скаргу у встановлений судом строк не скористався.

В судове засідання з`явився представник позивача, який проти вимог та доводів апеляційної скарги заперечував.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, 30.03.2026 на адресу Східного апеляційного господарського суду надійшла заява, в якій він просив суд розгляд апеляційної скарги проводити за відсутності його представника, а також зазначив, що підтримує свою апеляційну скаргу.

Відповідно до частини 12 статті 270 Господарського процесуального кодексу України неявка сторін, або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Враховуючи викладене, а також зважаючи на те, що явка представників учасників справи в судове засідання судом обов`язковою не визнавалась, у справі достатньо матеріалів для розгляду справи по суті, колегія суддів вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу відповідача в даному судовому засіданні за відсутністю представника відповідача.

Відповідно до статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши повноту встановлення господарським судом обставин справи та докази по справі на їх підтвердження, їх юридичну оцінку, а також доводи апеляційної скарги в межах вимог, передбачених статтею 269 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду встановила таке.

Як свідчать матеріали справи та було правильно встановлено місцевим господарським судом, Харківською міською радою на підставі ч. 2 ст. 83 ЗК України проведено комплекс перевірочних заходів з питань використання та охорони земель територіальної громади міста Харкова, додержання вимог земельного законодавства щодо земельної ділянки по вул. Скрипника, 14 у м. Харкові.

Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 18.08.2025 № 439924171 нежитлові будівлі літ. T-3, літ. Ж-1, літ. I, літ. К, літ. Л, літ. М, літ. П, літ. Р, літ. Н, літ. С, розташовані по вул. Скрипника, 14 у м. Харкові загальною площею 817,4 кв.м. зареєстровані з 12.10.2018 за ТОВ "Подвір`я.ЛТД" на підставі свідоцтва про право власності від 21.04.2000, виданого Виконавчим комітетом Харківської міської ради.

Вищевказані нежитлові будівлі розташовані на земельній ділянці комунальної власності з кадастровим номером :01:030:0057.

Згідно з витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 29.07.2020 № НВ-020 площа земельної ділянки з кадастровим номером :01:030:0057, складає 0,1018 га, сформована земельна ділянка - 17.01.2019. Вищевказана земельна ділянка належить до земель житлової та громадської забудови. Вид використання земельної ділянки - для експлуатації будівель та споруд.

11.10.1995 між Виконавчим комітетом Харківської міської Ради народних депутатів та Акціонерним товариством Подвір`я (в подальшому змінено організаційно-правову форму та назву на ТОВ "Подвір`я.ЛТД") укладено договір № 173 на право тимчасового користування землею на умовах оренди, зареєстрований в книзі записів договорів на право тимчасового користування землею від 03.11.1995 за № 173.

Відповідно до умов вищевказаного договору ТОВ "Подвір`я.ЛТД" передано в оренду земельну ділянку по вул. Скрипника, 14 у м. Харкові загальною площею 0,1018 га, для експлуатації будівель, строком на 25 років.

На підставі рішень Харківської міської ради від 19.08.2020 № 2236/20 Про надання юридичним та фізичним особам земельних ділянок для експлуатації та обслуговування будівель та споруд від 14.07.2021 № 153/21 Про затвердження документації із землеустрою та надання земельних ділянок в користування фізичним та юридичним особам, 06.09.2021 між Харківською міською радою та ТОВ "Подвір`я.ЛТД" укладено договір оренди землі, зареєстрований в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, дата державної реєстрації 10.09.2021, номер запису про інше речове право: 43930287. Відповідно до умов вищевказаного договору ТОВ "Подвір`я.ЛТД" передано в оренду земельну ділянку по вул. Скрипника, 14 у м. Харкові загальною площею 0,1018 га, землі житлової та громадської забудови, для експлуатації будівель та споруд, строком до 01.09.2025.

Отже, як вказує позивач, ТОВ "Подвір`я.ЛТД" у період з дати закінчення договору на право тимчасового користування землею на умовах оренди - 03.11.2020 по дату реєстрації договору оренди землі від 06.09.2021 - 09.09.2021, використовувало земельну ділянку з кадастровим номером :01:030:0057 площею 0,1018 га по вул. Скрипника, 14 у м. Харкові, без виникнення права власності/користування та без державної реєстрації цих прав у відповідності до ст. 125, 126 ЗК України.

Згідно із листом Головного управління Державної податкової служби у Харківській області від 13.08.2025 № 17308/5/20-40-04-07-12 ТОВ "Подвір`я.ЛТД" задекларовано до сплати за земельну ділянку за 2020 рік - 8 261, 88 грн орендної плати.

Враховуючи вищенаведене, ТОВ "Подвір`я.ЛТД" у період з 03.11.2020 по 09.09.2021 не сплачувало у встановленому законодавчими актами розмірі плату за користування земельною ділянкою з кадастровим номером: :01:030:0057 по вул. Скрипника, 14 у м. Харкові, внаслідок чого зберегло за рахунок Харківської міської ради, як власника земельної ділянки, за вказаною адресою майно - грошові кошти у розмірі орендної плати у сумі 578 191,42 грн, що і стало підставою для звернення позивача до Господарського суду Харківської області з даним позовом.

Здійснюючи апеляційний перегляд справи, колегія суддів керується таким.

Статтею 14 Конституції України передбачено, що земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Статтею 206 Земельного кодексу України визначено, що використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.

Земельним податком є обов`язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів, а орендною платою за земельні ділянки державної і комунальної власності - обов`язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою (п.п. 14.1.72, 14.1.136 Податкового кодексу України).

При цьому, відповідач не є власником або постійним землекористувачем спірної земельної ділянки, а тому не є суб`єктом плати за землю у формі земельного податку, а отже єдиною можливою формою здійснення плати за землю для нього як землекористувача є орендна плата.

Відповідно до ст. 83 Земельного кодексу України землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст, є комунальною власністю.

У комунальній власності перебувають:

а) усі землі в межах населених пунктів, крім земельних ділянок приватної та державної власності;

б) земельні ділянки, на яких розташовані будівлі, споруди, інші об`єкти нерухомого майна комунальної власності незалежно від місця їх розташування.

Відповідно до ч. 2 ст.152 Земельного кодексу України власник земельної ділянки може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Відповідно до ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала (аналогічний висновок сформульований Верховним Судом України у постанові від 02.03.2016 у справі № 6-3090цс15).

У разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер спірних правовідносин виключає можливість застосування до них судом положень глави 83 ЦК України (аналогічний висновок сформульований Верховним Судом України у постанові від 02.10.2013 у справі № 6-88цс13).

За змістом приписів глав 82 і 83 ЦК України для деліктних зобов`язань, які виникають із заподіяння шкоди майну, характерним є, зокрема, зменшення майна потерпілого, а для кондикційних - приріст майна у набувача без достатніх правових підстав. Вина заподіювача шкоди є обов`язковим елементом настання відповідальності у деліктних зобов`язаннях. Натомість, для кондикційних зобов`язань вина не має значення, оскільки важливим є факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої.

Відповідно до підпунктів 14.1.72, 14.1.136 пункту 14.1 статті 14 ПК України земельний податок - обов`язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів, а орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності - обов`язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою.

Оскільки, відповідач не є власником та постійним землекористувачем земельної ділянки, а тому не є суб`єктом плати за землю у формі земельного податку, при цьому єдина можлива форма здійснення плати за землю для нього як землекористувача є орендна плата.

Згідно із ст. 1214 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе без достатньої правової підстави, зобов`язана відшкодувати всі доходи, які вона одержала або могла одержати від цього майна з часу, коли ця особа дізналася або могла дізнатися про володіння цим майном без достатньої правової підстави. З цього часу вона відповідає також за допущене нею погіршення майна.

Особа, яка набула майно або зберегла його у себе без достатньої правової підстави, має право вимагати відшкодування зроблених нею необхідних витрат на майно від часу, з якого вона зобов`язана повернути доходи.

Так, свої позовні вимоги Харківська міська рада обґрунтовує саме наявністю підстав для застосування ст. ст. 1212-1214 ЦК України, що підтверджується практикою Верхового Суду, відображеною у постанові Великої Палати Верхового Суду від 20.11.2018 у справі № 922/3412/17, яка прийнята за результатами розгляду аналогічних правовідносин щодо врегулювання спору, що виник з приводу фактичного користування земельною ділянкою без укладення договору оренди та недоотримання її власником доходів у вигляді орендної плати.

У пункті 65 вказаної постанови Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про те, що до моменту оформлення власником об`єкта нерухомого майна права оренди земельної ділянки, на якій розташований цей об`єкт, відносини з фактичного користування земельною ділянкою без укладеного договору оренди та недоотримання її власником доходів у вигляді орендної плати є за своїм змістом кондикційними. Фактичний користувач земельної ділянки, який без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг у себе кошти, які мав заплатити за користування нею, зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі частини першої.

Таким чином Верховний Суд дійшов висновку, що для вирішення спору щодо фактичного користування земельною ділянкою без оформлення правовстановлюючих документів та без державної реєстрації прав на неї встановленню підлягають обставини, зокрема, чи є спірна земельна ділянка сформованим об`єктом цивільних прав, за користування якою Харківська міська рада просить стягнути безпідставно збережені кошти.

Так, відповідно до частини 1 статті 79 ЗК України земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами.

Згідно із частинами 1- 4, 9 статті 79-1 ЗК України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Формування земельних ділянок здійснюється: у порядку відведення земельних ділянок із земель державної та комунальної власності; шляхом поділу чи об`єднання раніше сформованих земельних ділянок; шляхом визначення меж земельних ділянок державної чи комунальної власності за проектами землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, проектами землеустрою щодо впорядкування території для містобудівних потреб, проектами землеустрою щодо приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; за проектами землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв). Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. Формування земельних ділянок (крім випадків, визначених у частинах 6, 7 цієї статті) здійснюється за проектами землеустрою щодо відведення земельних ділянок. Земельна ділянка може бути об`єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї.

Отже, земельна ділянка є сформованою з моменту встановлення її меж на місцевості, присвоєння їй кадастрового номера та реєстрації її у Державному земельному кадастрі.

Аналогічну правову позицію викладено, зокрема, у постановах Верховного Суду від 16.06.2021 у справі № 922/1646/20 та від 04.03.2021 у справі № 922/3463/19.

Як вже зазначалося, згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 18.08.2025 № 439924171 нежитлові будівлі літ. T-3, літ. Ж-1, літ. I, літ. К, літ. Л, літ. М, літ. П, літ. Р, літ. Н, літ. С, розташовані по вул. Скрипника, 14 у м. Харкові загальною площею 817,4 кв.м. зареєстровані з 12.10.2018 за ТОВ "Подвір`я.ЛТД" на підставі свідоцтва про право власності від 21.04.2000, виданого Виконавчим комітетом Харківської міської ради.

Вищевказані нежитлові будівлі розташовані на земельній ділянці комунальної власності з кадастровим номером :01:030:0057.

Згідно з витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 29.07.2020 № НВ-020 площа земельної ділянки з кадастровим номером :01:030:0057, складає 0,1018 га, сформована земельна ділянка - 17.01.2019. Вищевказана земельна ділянка належить до земель житлової та громадської забудови. Вид використання земельної ділянки - для експлуатації будівель та споруд.

Отже, спір у цій справі стосується сформованої земельної ділянки і розмір цієї земельної ділянки носить безсумнівний характер.

Зважаючи на те, що на земельній ділянці по вул. Скрипника, 14 у м. Харкові, кадастровий номер :01:030:0057, знаходиться нерухоме майно, яке належить відповідачу на праві власності, при цьому у період з 03.11.2020 по 09.09.2021 між позивачем та відповідачем жодний договір оренди щодо вказаної земельної ділянки укладений не був, відповідачем у зазначений період також не був оформлений жодний інший правовий титул щодо наведеної земельної ділянки , то останній без достатньої правової підстави зберіг за рахунок позивача грошові кошти у вигляді орендної плати, які він мав би сплачувати за користування земельної ділянкою у спірний період у разі укладення договору оренди земельної ділянки..

Відповідач у відзиві на позовну заяву та в апеляційній скарзі зазначає, що він своєчасно подав документи щодо укладення нового договору оренди земельної ділянки з кадастровим номером: :01:030:0057 по вул. Скрипника, 14 у м. Харкові загальною площею 0,1018 га та отримав відповідне рішення Харківської міської ради Харківської області № 2236/20 від 19.08.2020 37 сесія 7 скликання Про надання юридичним та фізичним особам земельних ділянок для експлуатації та обслуговування будівель і споруд, натомість, у рішенні Харківської міської ради Харківської області від 19.08.2020 № 2236/20 було припущено помилку, що унеможливило вчасне укладення та реєстрацію договору оренди землі. У зв`язку з цим, відповідач вказує на те, що відсутність договору на право користування спірною земельною ділянкою у період з 03.11.2020 по 09.09.2021 обумовлена не виною відповідача, а діями позивача.

Однак колегія суддів вважає такі посилання відповідача безпідставними, так як відповідно до частини 2 ст. 1212 ЦК України положення цієї глави (глава 83 набуття, збереження майна без достатньої правової підстави) застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Також апелянт зазначає, що 04 березня 2021 року ТОВ "Подвір`я.ЛТД" повернуло Харківській міській раді спірну земельну ділянку шляхом підписання Акту приймання-передачі земельної ділянки з кадастровим номером :01:030:0057 і отримало зазначену земельну ділянку знову тільки вже на підставі укладеного відповідно до норм чинного законодавства України нового Договору оренди 06.02.2021, отже факт збереження відповідачем майна, у вигляді земельної ділянки з кадастровим номером :01:030:0057 без достатньої правової підстави у спірний період відсутній.

Однак колегія суддів не може погодитися із такими твердженнями апелянта, зважаючи на таке.

Як вже зазначалося, Велика Палата Верховного Суду в постанові від 04.12.2018 у справі № 910/18560/16 (провадження № 12-143гс18) зробила висновок, що власник нерухомого майна має право на користування земельною ділянкою, на якій воно розташоване. Ніхто інший, окрім власника об`єкта нерухомості, не може претендувати на земельну ділянку, оскільки вона зайнята об`єктом нерухомого майна. Аналогічну правову позицію викладено Верховним Судом у постанові від 15.12.2021 у справі № 924/856/20.

Також Великої Палати Верхового Суду у постанові від 20.11.2018 у справі № 922/3412/17 дійшла висновку про те, що до моменту оформлення власником об`єкта нерухомого майна права оренди земельної ділянки, на якій розташований цей об`єкт, відносини з фактичного користування земельною ділянкою без укладеного договору оренди та недоотримання її власником доходів у вигляді орендної плати є за своїм змістом кондикційними. Фактичний користувач земельної ділянки, який без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг у себе кошти, які мав заплатити за користування нею, зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі частини першої.

Також Верховний Суд у постанові від 20.01.2021 у справі № 318/1274/18 від 20.01.2021 дійшов висновку про те, що при відсутності окремої цивільно-правової угоди щодо земельної ділянки при переході права власності на об`єкт нерухомості слід враховувати те, що норма статті 120 Земельного кодексу України закріплює загальний принцип цілісності об`єкта нерухомості, спорудженого на земельній ділянці, з такою ділянкою (принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованих на ній будинку, споруди). Враховуючи принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованих на ній будинку, споруди, слід зробити висновок, що земельна ділянка слідує за нерухомим майном, яке придбаває особа, якщо інший спосіб переходу прав на земельну ділянку не визначено умовами договору чи приписами законодавства.

Отже, враховуючи вищенаведені висновки Верховного Суду, сам факт знаходження об`єктів нерухомості на земельній ділянці свідчить про фактичне користування цієї земельної ділянки власником такої нерухомості незалежно від того, чи оформив цей власник таке користування відповідним договором, чи ні. В такому разі власник нерухомого майна залишається його фактичним користувачем, який наділений правом подальшого оформлення існуючого в нього права землекористування. А тому складання та підписання 04 березня 2021 року позивачем та відповідачем Акту приймання-передачі земельної ділянки з кадастровим номером :01:030:0057 свідчить лише про юридичне оформлення сторонами документа про повернення відповідачем позивачу вищенаведеної земельної ділянки із оренди у зв`язку із закінченням строку дії договору № 173 від 11.10.1995, але не про припинення фактичного використання відповідачем спірної землі у спірний період, оскільки обставина знаходження нерухомості відповідача на цій земельній ділянці залишилась незмінною.

Згідно зі ст. 206 Земельного кодексу України використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.

Підпунктом 14.1.147 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України (далі - ПК України) встановлено, що плата за землю - обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку або орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.

Відповідно до підпунктів 14.1.72, 14.1.136 пункту 14.1 статті 14 ПК України земельний податок - обов`язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів, а орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності - обов`язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою.

Як вже зазначалося, оскільки відповідач у спірний період не був власником та постійним землекористувачем земельної ділянки, а тому не був суб`єктом плати за землю у формі земельного податку, єдина можлива форма здійснення плати за землю для нього як землекористувача є орендна плата.

Підпунктами 14.1.125, 14.1.136 пункту 14.1 статті 14, пунктом 288.5 статті 288 ПК України визначено, що орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності є обов`язковим платежем, а його розмір визначається на підставі законодавчих актів, тобто є регульованою ціною.

Відповідно до п. 289.1 ст. 289 ПК України для визначення розміру податку та орендної плати використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок, у тому числі право на які фізичні особи мають як власники земельних часток (паїв), з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до законодавства.

Розрахунок розміру безпідставно збережених ТОВ "Подвір`я.ЛТД" коштів у розмірі орендної плати здійснювався Харківською міською радою на підставі витягу від 17.03.2021 № 1732 з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки з кадастровим номером :01:030:0057.

Вищевказаний розрахунок виконано на підставі Положення про порядок визначення розмірів орендної плати при укладанні договорів оренди землі в м. Харкові, затвердженого рішенням Харківської міської ради № 41/08 від 27.02.2008, зі змінами (далі Положення № 41/08).

Відповідно до п. 289.2. ст. 289 ПK України, Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, за індексом споживчих цін за попередній рік щороку розраховує величину коефіцієнта індексації нормативної грошової оцінки земель, на який індексується нормативна грошова оцінка земель i земельних ділянок, у тому числі право на які фізичні особи мають як власники земельних часток (паїв), на 1 січня поточного року.

Коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель застосовується кумулятивно залежно від дати проведення нормативної грошової оцінки земель, зазначеної в технічній документації з нормативної грошової оцінки земель та земельних ділянок.

Згідно із п. 289.3. ст. 289 ПK України, Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, обласні, Київська та Севастопольська міські державні адміністрації не пізніше 15 січня поточного року забезпечують інформування центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, i власників землі та землекористувачів про щорічну індексацію нормативної грошової оцінки земель.

Згідно інформації, розміщеної на офіційному веб-сайті Центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, функції якого на цей час виконує Держгеокадастр, коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель застосовується кумулятивно залежно від дати проведення нормативної грошової оцінки земель. Коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель становить за 2020 рік - 1,0.

Значення коефіцієнта індексації за певний рік застосовується в наступному році, який йде за роком, за який його встановлено, шляхом помноження розміру орендної плати на його значення.

Нормативна грошова оцінка земельної ділянки з кадастровим номером :01:030:0057 площею 0,1018 га по вул. Скрипника, 14 у м. Харкові у 2020-2021 роках становила 8 596 221 грн.

Відповідно до п. 2.5 Положення № 41/08 (в редакції до 31.12.2021), розмір базової ставки орендної плати встановлено на рівні 8 % від нормативної грошової оцінки.

П. 2.4 Положення № 41/08 (в редакції до 31.12.2021) встановлено, що застосування коефіцієнтів складних інженерно-геологічних умов (K1) та обмеженого використання (K2) здійснюється за ініціативою орендаря на підставі наданих ним документів, які свідчать про наявність обставин, що дають право на використання вказаних коефіцієнтів (експертні висновки територіальної організації в галузі інженерних вишукувань для будівництва, спеціалізованих установ та організацій, довідки державних та інших уповноважених органів, висновки (довідки) підприємств, установ та організацій, які експлуатують об`єкти, навколо (уздовж) яких встановлені охоронні зони, тощо).

Як вказує позивач, враховуючи факт того, що орендарем не надано жодних документів на підтвердження особливих умов використовуваної земельної ділянки, у розрахунках застосоване базове значення - 1.

Отже, відповідно до розрахунку, наданого разом з позовною заявою, розмір орендної плати, за використання земельної ділянки комунальної власності з кадастровим номером :01:030:0057 площею 0,1018 га по вул. Скрипника, 14 y м. Харкові складає:

- у 2020 році - 57 308, 14 грн в місяць, а за період з 03.11.2020 по 31.12.2020 становить 110 795, 74 грн.

- у 2021 році - 57 308, 14 грн в місяць, а за період з 01.01.2021 по 09.09.2021 становить 475 657, 56 грн.

Оскільки, відповідно до листа Головного управління Державної податкової служби у Харківській області від 13.08.2025 № 17308/5/20-40-04-07-12 ТОВ "Подвір`я.ЛТД" сплачено за земельну ділянку: за 2020 рік - 8 261, 88 грн орендної плати, тому загальна сума бeзпідcтaвнo збережених відповідачем коштів у розмірі орендної плати за використання земельної ділянки у період з 03.11.2020 по 09.09.2021 становить 578 191, 42 грн.

Посилання відповідача в апеляційній скарзі на п. 14 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України є безпідставним, оскільки, як правильно зазначив місцевий господарський суд, дана норма не регулює питання здійснення плати за користування земельних ділянок комунальної власності.

Щодо твердження апелянта про його звільнення від сплати орендної плати за земельні ділянки комунальної та державної власності у зв`язку із коронавірусною хворобою (COVID-19), то таке звільнення стосувалося лише періоду з 1 березня по 31 березня 2020 року (ст. 52-4. Підрозділу 10. Інші перехідні положення Податкового кодексу України), про що правомірно зазначив місцевий господарський суд.

Щодо посилання відповідача на порушення Департаментом земельних відносин Харківської міської ради вимог пункту 1.4 Положення про Департамент земельних відносин Харківської міської ради в редакції рішення Харківської міської ради від 22.12.2021 №217/21, ст. 73 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" щодо обов`язкової досудової процедури врегулювання, то колегія суддів зазначає про таке.

Відповідно до частини 1 статті 5 Господарського процесуального кодексу України сторони застосовують заходи досудового врегулювання господарського спору за домовленістю між собою.

Однак, в матеріалах справи відсутні докази існування між сторонами жодних домовленостей щодо досудового врегулювання спорів, які можуть виникнути при користуванні спірною землею.

Крім того, в резолютивній частині рішення Конституційного Суду України від 09.07.2002 року у справі № Справа N 1-2/2002 щодо офіційного тлумачення положення частини 2 статті 124 Конституції України (справа про досудове врегулювання спору) положення частини 2 статті 124 Конституції України щодо поширення юрисдикції судів на всі правовідносини, що виникають у державі, в аспекті конституційного звернення необхідно розуміти так, що право особи на звернення до суду за вирішенням спору не може бути обмежене законом, іншим нормативно-правовим актом.

Також у резолютивній частині рішення Конституційного Суду України від 25.12.1997 року (справа щодо офіційного тлумачення статей 55, 64, 124 Конституції України) вказано про те, що частину першу статті 55 Конституції України треба розуміти так, що кожному гарантується захист прав і свобод у судовому порядку. Суд не може відмовити у правосудді, якщо права і свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод. Відмова суду у прийнятті позовних та інших заяв, скарг, оформлених відповідно до чинного законодавства, є порушенням права на судовий захист, яке згідно зі статтею 64 Конституції України не може бути обмежене.

Зважаючи на наведене, невжиття позивачем заходів досудового врегулювання господарського спору не може бути підставою для позбавлення його можливості реалізації права на судовий захист, гарантоване Конституцією України.

Отже, зважаючи на наведене, місцевий господарський суд дійшов обґрунтованого висновку щодо наявності достатніх правових підстав для задоволення позову. Доводи апеляційної скарги не спростовують зазначеного висновку господарського суду першої інстанції, а фактично дублюють доводи відзиву відповідача на позовну заяву.

Враховуючи викладене, місцевий господарський суд, ухвалюючи оскаржуване рішення, повністю дослідив обставини, які мають значення для справи, правильно застосував норми матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновки місцевого господарського суду, у зв`язку з чим підстави для скасування чи зміни вказаного рішення відсутні.

Відповідно до вимог ст. 129 ГПК України судові витрати по розгляду апеляційної скарги відносяться на заявників апеляційної скарги.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 129, 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ТОВ "Подвір`я.ЛТД" (вх. № 233Х/1) на рішення господарського суду Харківської області від 08.01.2026 у справі № 922/3050/25 залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Харківської області від 08.01.2026 у справі № 922/3050/25 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення.

Порядок і строки її оскарження визначені у статтях 286 - 289 Господарського процесуального кодексу України.

Повна постанова складена 10.04.2026.

Головуючий суддя М.М. Слободін

Суддя Н.В. Гребенюк

Суддя І.А. Шутенко