ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"15" квітня 2026 р. Cправа № 902/1668/25

Господарський суд Вінницької області у складі судді Маслія І.В., при секретарі судового засідання Андрущенко Г.В.,

за участю представників сторін:

позивача: Говдик Тарас Ярославович, витяг з ЄРДЮОФОП та ГФ (в залі суду)

відповідача: не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду матеріали справи

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Енера Вінниця" (вул. Пирогова, буд. 131, м. Вінниця, Вінницький р-н, Вінницька обл., 21037)

до: Комунального некомерційного підприємства "Бершадська окружна лікарня інтенсивного лікування Бершадської міської ради" (вул. Будкевича, буд. 2, м. Бершадь, Гайсинський р-н, Вінницька обл., 24400)

про: стягнення 12536,52 грн

В С Т А Н О В И В :

До Господарського суду Вінницької області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Енера Вінниця" до Комунального некомерційного підприємства "Бершадська окружна лікарня інтенсивного лікування Бершадської міської ради" про стягнення 12536,52 грн збитків.

Ухвалою суду від 10.12.2025 відкрито провадження у справі №902/1668/25 за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи за наявними у справі матеріалами (без проведення судового засідання).

Ухвалою суду від 10.02.2026 здійснено перехід до розгляду справи за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання на 03.03.2026. Також даною ухвалою продовжено строк підготовчого провадження у справі №902/1668/25 на 30 днів.

В судовому засіданні 03.03.2026 судом постановлено протокольну ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 01.04.2026.

Ухвалою суду від 03.03.2026 повідомлено відповідача про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті на 01.04.2026.

01.04.2026 судове засідання не відбулось, в зв`язку з оголошенням сигналу "Повітряна тривога" на території Вінницької області, що підтверджується оформленою секретарем судового засідання службовою запискою від 01.04.2026.

Ухвалою суду від 03.04.2026 повідомлено позивача та відповідача, що судове засідання з розгляду справи по суті відбудеться 15.04.2026.

В судовому засіданні 15.04.2026 прийняв участь представник позивача. Представник відповідача правом участі в судовому засіданні не скористався.

Щодо повідомлення відповідача суд зазначає наступне.

Примірник ухвали суду від 03.04.2026 направлено відповідачу до електронного кабінету у системі ЄСІТС.

Згідно довідки про доставку електронного листа, що оформлена відповідальним працівником Господарського суду Вінницької області, ухвалу суду від 03.04.2026 надіслано відповідачу та доставлено до його електронного кабінету.

В силу п. 2 ч. 6 ст. 242 ГПК України, днем вручення судового рішення є: день отримання судом повідомлення про доставляння копії судового рішення до електронного кабінету особи.

Статтею 42 Господарського процесуального кодексу України визначено права та обов`язки учасників судового процесу, зокрема учасники справи зобов`язані: виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу; сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази тощо.

У визначений судом строк відзиву відповідача на позовну заяву до суду не надійшло.

За частиною 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Аналогічна норма міститься у частині 9 статті 165 ГПК України.

Оскільки відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву, справа розглядається за наявними матеріалами у відповідності до приписів частини 9 статті 165 та частини 2 статті 178 ГПК України.

Розглядаючи дану справу, суд з урахуванням ч. 2 ст. 11 ГПК України та ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" приймає до уваги припис ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою закріплене право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті судом встановлено наступне.

За результатом проведених публічних торгів №UА-2022-12-13-018846-a 02.01.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Енера Вінниця" (Постачальник) та Комунальним некомерційним підприємством "Бершадська окружна лікарня інтенсивного лікування Бершадської міської ради" (Споживач) укладено договір про постачання електричної енергії споживачу №БЕ-130100 (Договір).

Відповідно до п.2.1, 2.3 Договору Постачальник продає електричну енергію Споживачу для забезпечення потреб електроустановок Споживача, а Споживач оплачує Постачальнику вартість використаної (купованої) електричної енергії та здійснює інші платежі з умовами цього Договору. Кількість товару: 619972 кВт/год.

Відповідно до п.5.1 Договору Споживач розраховується з Постачальником за електричну енергію за цінами, що визначаються відповідно до механізму визначення ціни електричної енергії, згідно з обраною Споживачем комерційною пропозицією, яка є додатком 2 до цього Договору.

Ціна за 1 кВт/год спожитої енергії станом на дату укладення цього Договору, з урахуванням тарифу на послуги з передачі, становить 5,40 грн з урахуванням ПДВ (п.5.1 Договору).

Загальна вартість всього обсягу поставки електричної енергії складає 3347848,80 грн з ПДВ (п.5.2 Договору).

Згідно із п.5.3 Договору спосіб визначення ціни (тарифу) електричної енергії визначається в комерційній пропозиції Постачальника.

Відповідно до п.5.5 Договору умови цього договору про закупівлю не повинні відрізнятися від змісту тендерної пропозиції за результатами аукціону (у тому числі ціни за одиницю товару) переможця процедури закупівлі. Істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадків, передбачено ст.41 Закону України "Про публічні закупівлі".

Згідно з п.5.6 Договору у випадку коливання ціни електричної енергії на ринку в бік збільшення, Постачальник має право письмово звернутись до Споживача з відповідною пропозицією, при цьому, така пропозиція в кожному окремому випадку, коли на ринку відбувається об`єктивне коливання ціни за одиницю товару в бік збільшення, повинна бути обґрунтована і документально підтверджена. Постачальник разом з письмовою пропозицією щодо внесення змін до договору надає документ, що підтверджує збільшення ціни за одиницю товару в тих межах, на які Постачальник пропонує змінити ціну товару. Документ, що підтверджує збільшення ціни товару, повинен бути наданий у формі належним чином оформленої довідки (висновку), виданої торгово-промисловою палатою України, регіональною торгово-промисловою палатою, органами державної статистики, ДП "Держзовнішінформ", біржами та іншими уповноваженими органами та організаціями, або викопіювання з сайту ДП "Оператор ринку" за відповідний розрахунковий період, завірене печаткою підприємства Постачальника. Згідно із ч.6 ст.67 Закону України "Про ринок електричної енергії", з урахуванням листа Мінекономрозвитку України №3304-04/33869-06 від 14.08.2019 "Щодо зміни ціни у договорах постачання електричної енергії" або сторони також можуть використовувати інформацію з вебсайту ДП "Оператор ринку" (https://www.oree.com.ua) для документального підтвердження факту коливання ціни електричної енергії на ринку.

Підпунктом 5.6.1 Договору встановлено, що на виконання пп.2 п.19 Особливостей здійснення публічних закупівель товарів, робіт і послуг для замовників, передбачених Законом України "Про публічні закупівлі", на період дії правового режиму воєнного стану в Україні та протягом 90 днів з дня його припинення або скасування, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1178 від 12.10.2022, (далі - Особливості) сторони домовились, що при зміні ціни за одиницю Товару, береться за основу зміна середньозваженої ціни на ринку на добу на перед (РДН).

Підпунктом 5.6.2 Договору визначено, що погодження зміни ціни за одиницю товару в договорі про закупівлю у разі коливання ціни такого товару на ринку, що відбулося з моменту укладення договору про закупівлю або останнього внесення змін до договору про закупівлю в частині зміни ціни за одиницю товару. Зміна ціни за одиницю товару здійснюється пропорційно коливанню ціни такого товару на ринку (відсоток збільшення ціни за одиницю товару не може перевищувати відсоток коливання (збільшення) ціни такого товару на ринку) за умови документального підтвердження такого коливання та не повинна призвести до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю на момент його укладення.

За умовами п.13.1 Договору, означений набуває чинності з дати його підписання і діє в частині постачання електричної енергії до 31.12.2023 (включно), а в частині розрахунків - до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за Договором.

Надалі між Споживачем та Постачальником укладені додаткові угоди, якими внесено зміни до Договору:

- додаткову угоду №1 від 27.02.2023, відповідно до якої сторони дійшли згоди внести зміни до п.2.3 Договору та викласти його в новій редакції: "Кількість товару: 615235 кВт/год", а також до додатку №2 "Комерційна пропозиція" в Розділ "Ціна", шляхом визначення ціни за спожиту електричну енергію за 1 кВт/год без урахування тарифів на її розподіл в розмірі 5,9441568 грн у зв`язку зі зміною регульованого тарифу на передачу електричної енергії. Пунктом 5 додаткової угоди №1 від 27.02.2023 передбачено, що умови цієї угоди застосовуються до відносин, що виникли між сторонами з 01.01.2023;

- додаткову угоду №2 від 27.02.2023, відповідно до якої сторони дійшли згоди внести зміни до п.5.2 Договору щодо змін оплати електричної енергії за рахунок бюджетних та власних коштів;

- додаткову угоду №2 від 03.04.2023, відповідно до якої сторони дійшли згоди внести зміни до п.2.3 Договору та викласти його в новій редакції: "Кількість товару: 445200 кВт/год", а також до додатку №2 "Комерційна пропозиція" в Розділ "Ціна", шляхом визначення ціни за спожиту електричну енергію за 1 кВт/год без урахування тарифів на її розподіл в розмірі 5,501532 грн у зв`язку зі зміною регульованого тарифу на передачу електричної енергії. Пунктом 5 додаткової угоди №2 від 03.04.2023 передбачено, що умови додаткової угоди застосовуються до відносин, що виникли між сторонами з 01.04.2023;

- додаткову угоду №3 від 03.05.2023, відповідно до якої сторони дійшли згоди внести зміни в додаток №2 "Комерційна пропозиція" в Розділ "Ціна", шляхом визначення ціни за спожиту електричну енергію за 1 кВт/год без урахування тарифів на її розподіл в розмірі 4,9251 грн. Пунктом 4 додаткової угоди №3 від 03.05.2023 передбачено, що вона набуває чинності з дати її підписання сторонами та відповідно до ст.631 Цивільного кодексу України поширюється на відносини сторін, які виникли з 01.04.2023;

- додаткову угоду №4 від 28.07.2023, відповідно до якої сторони домовились зменшити обсяги постачання відповідно до п.2.3 Договору та викласти його у новій редакції: "Кількість товару: 610330,1133 кВт/год", а також пункт 5.2 Договору викласти в наступній редакції: "Загальна вартість всього обсягу поставки електричної енергії складає 3091221,21 грн";

- додаткову угоду №5 від 31.07.2023, відповідно до якої сторони дійшли згоди внести зміни до п.2.3 Договору та викласти його в новій редакції: "Кількість товару: 606063,84 кВт/год", а також до додатку №2 "Комерційна пропозиція" в Розділ "Ціна", шляхом визначення ціни за спожиту електричну енергію за 1 кВт/год без урахування тарифів на її розподіл в розмірі 4,99092 грн у зв`язку зі зміною регульованого тарифу на передачу електричної енергії. Пунктом 5 додаткової угоди №5 від 31.07.2023 передбачено, що умови додаткової угоди застосовуються до відносин, що виникли між сторонами з 01.07.2023;

- додаткову угоду №6 від 24.08.2023, на підставі якої збільшено ціну на електричну енергію з 4,9909 грн за 1 кВт/год до 5,6581 грн за 1 кВт/год. Обсяг електричної енергії за договором зменшено до 572622,66 кВт/год. Пунктом 5 додаткової угоди №6 від 24.08.2023 передбачено, що умови додаткової угоди застосовуються до відносин, що виникли між сторонами до договірних величин споживання електричної енергії, а саме з 01.08.2023;

- додаткову угоду №7 від 22.09.2023, на підставі якої збільшено ціну на електричну енергію з 5,6581 грн за 1 кВт/год до 5,7421 грн за 1 кВт/год. Обсяг електричної енергії за договором зменшено до 569449,56 кВт/год. Пунктом 5 додаткової угоди №7 від 22.09.2023 передбачено, що умови додаткової угоди застосовуються до відносин, що виникли між сторонами до договірних величин споживання електричної енергії, а саме з 01.09.2023;

- додаткову угоду №8 від 11.12.2023, на підставі якої збільшено ціну на електричну енергію з 5,7421 грн за 1 кВт/год до 6,1131 грн за 1 кВт/год. Обсяг електричної енергії за договором зменшено до 563916,68 кВт/год. Пунктом 5 додаткової угоди №8 від 11.12.2023 передбачено, що умови додаткової угоди застосовуються до відносин, що виникли між сторонами до договірних величин споживання електричної енергії, а саме з 01.12.2023;

- додаткову угоду №9 від 21.12.2023, відповідно до якої сторони дійшли згоди внести зміни до п.5.2 Договору щодо змін оплати електричної енергії за рахунок бюджетних та власних коштів;

- додаткову угоду №10 від 27.12.2023, відповідно до якої сторони домовились зменшити обсяги постачання відповідно до п.2.3 Договору та викласти його у новій редакції: "Кількість товару: 545265 кВт/год", а також пункт 5.2 Договору викласти в наступній редакції: "Загальна вартість всього обсягу поставки електричної енергії складає 2977201,17 грн";

- додаткову угоду №11 від 29.12.2023, умовами якої внесено зміни до п.13.1 Договору та викладено його в такій редакції: "Договір набуває чинності з дати його підписання і діє в частині постачання електричної енергії до 31.01.2024 р. (включно), а в частині розрахунків - до повного виконання сторонами своїх обов`язків за цим Договором";

- додаткову угоду №12 від 04.01.2024, відповідно до якої сторони дійшли згоди внести зміни до п.2.3 Договору та викласти його в новій редакції: "Кількість товару: 59492,34 кВт/год", а також до додатку №2 "Комерційна пропозиція" в Розділ "Ціна", шляхом визначення ціни за спожиту електричну енергію за 1 кВт/год без урахування тарифів на її розподіл в розмірі 6,1652 грн у зв`язку зі зміною регульованого тарифу на передачу електричної енергії. Пунктом 3 додаткової угоди №12 від 04.01.2024 передбачено, що умови додаткової угоди застосовуються до відносин, що виникли між сторонами з 01.01.2024.

На виконання умов Договору Товариством з обмеженою відповідальністю "Енера Вінниця" поставлено 600733 кВт/год електричної енергії, а Комунальним некомерційним підприємством "Бершадська окружна лікарня інтенсивного лікування Бершадської міської ради" оплачено поставлено електричну енергію на загальну суму 3319177,36 грн, що підтверджується актами приймання-передачі.

Рішенням Господарського суду Вінницької області від 07.11.2024 у справі №902/748/24, позов задоволено повністю. Визнано недійсними додаткові угоди №6 від 24.08.2023, №7 від 22.09.2023 та №8 від 11.12.2023 до Договору про постачання електричної енергії споживачу №БЕ-130100 від 02.01.2023, укладеного між Комунальним некомерційним підприємством "Бершадська окружна лікарня інтенсивного лікування Бершадської міської ради" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Енера Вінниця". Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Енера Вінниця" на користь Бершадської міської ради 75 219,16 грн сплаченої за товар грошової суми.

Зазначене рішення оскаржувалось в апеляційному порядку.

Постановою Північно-західного господарського суду від 18.02.2025 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Енера Вінниця" на рішення Господарського суду Вінницької області від 07.11.2024 у справі №902/748/24 залишено без задоволення, а рішення Господарського суду Вінницької області від 07.11.2024 у справі №902/748/24 залишено без змін.

Відповідно до приписів частини 4 статті 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

У постанові Верховного Суду від 18 червня 2024 року у справі № 914/585/22 зазначено, що преюдиційність - це обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набрало законної сили в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, оскільки вони вже встановлені у рішенні суду і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який вступив у законну силу. Суть преюдиції полягає у неприпустимості повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами. Правило про преюдицію спрямовано не лише на заборону перегляду фактів і правовідносин, які встановлені в судовому акті, що вступив у законну силу. Вони також сприяють додержанню процесуальної економії в новому процесі. У випадку преюдиціального установлення певних обставин особам, які беруть участь у справі (за умови, що вони брали участь у справі при винесенні преюдиціального рішення), не доводиться витрачати час на збирання, витребування і подання доказів, а суду - на їх дослідження та оцінку. Усі ці дії вже здійснювалися у попередньому процесі, і їхнє повторення було би не лише недоцільним, але й неприпустимим з точки зору процесуальної економії. Подібний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 17.08.2023 у справі № 910/4316/22, від 16.05.2023 у справі № 910/17367/20, від 29.06.2021 у справі № 910/11287/16.

З метою добровільного виконання рішення Господарського суду Вінницької області від 07.11.2024 року у справі №902/748/24 Товариством, відповідно до платіжної інструкції №458720 від 26.02.2025, було перераховано на користь ГУК у Вінницькій обл./м. Бершадь/24060300 кошти, в сумі 75 219,16 грн. Таким чином, рішення суду виконано Товариством належним чином та у повному обсязі.

На підставі діючого податкового законодавства, ТОВ "Енера Вінниця" сформовано розрахунок коригування №81 від 26.02.2025 до податкової накладної №651 від 29.02.2024, що були здійснені за договором БЕ-130100 від 02.01.2023 за змістом якого скориговано зі знаком "-" обсяг постачання без урахування ПДВ на суму 62682,64 грн та скориговано ПДВ зі знаком "-" на суму 12536,52 грн та були направлені Комунальному некомерційному підприємству "Бершадська окружна лікарня інтенсивного лікування Бершадської міської ради" для подальшої реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Позивач стверджує, що у встановлений законом строк відповідач не здійснив реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних вказаного розрахунку коригування до податкової накладної, внаслідок чого було порушене право позивача на зменшення суми податкових зобов`язань.

За твердженням позивача, листом від 13.10.2025 за вих. №1.13-4724 ТОВ "Енера Вінниця" звернулось до відповідача із вимогою щодо відшкодування суми ПДВ, оскільки відповідач не зареєстрував розрахунки коригування до податкових накладних на зменшення суми ПДВ, внаслідок чого позивач зазнав збитків через неможливість відкоригувати податкові зобов`язання з ПДВ в сумі 12536,52 грн. Станом на 08.12.2025 року відповіді на вимогу від відповідача не надійшло.

Не виконання відповідачем передбаченого Податковим кодексом України обов`язку з реєстрації розрахунку коригування до податкової накладної за наслідками здійсненої між сторонами оподаткованої операції стало підставою для звернення позивача із позовом до суду про стягнення з відповідача збитків у сумі 12536,52 грн.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з огляду на таке.

Предметом спору у цій справі є матеріально-правова вимога позивача про стягнення з відповідача 12536,52 грн збитків, завданих внаслідок не виконання відповідачем передбаченого Податковим кодексом України обов`язку з реєстрації розрахунку коригування до податкової накладної.

Предметом доказування у цій справі є обставини щодо наявності/відсутності підстав для стягнення на користь позивача збитків, розмір збитків.

Відповідно до статті 237 ГПК України при ухваленні рішення суд вирішує, яку правову норму слід застосувати до спірних правовідносин.

Частиною 4 статті 236 ГПК України визначено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам, що склалися між сторонами суд враховує таке.

Згідно із частиною 1 статті 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до пункту 8 частини 2 статті 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Частинами 1, 2, 3 статті 22 ЦК України визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12.03.2019 у справі № 920/715/17 зазначила, що збитки - це об`єктивне зменшення будь-яких майнових благ сторони, що обмежує його інтереси, як учасника певних господарських відносин і проявляється у витратах, зроблених кредитором, втраті або пошкодженні майна, а також не одержаних кредитором доходів, які б він одержав, якби зобов`язання було виконано боржником.

Для застосування такого заходу відповідальності як стягнення збитків необхідна наявність усіх елементів складу господарського правопорушення: 1) протиправної поведінки (дії чи бездіяльності) особи; 2) шкідливого результату такої поведінки - збитків; 3) причинного зв`язку між протиправною поведінкою та збитками; 4) вини особи, яка заподіяла шкоду. У разі відсутності хоча б одного з цих елементів відповідальність у вигляді відшкодування збитків не настає.

Вирішуючи питання про стягнення збитків, заподіяних неналежним складенням та реєстрацією податкових накладних, суд повинен встановити наявність чи відсутність усіх елементів складу господарського правопорушення.

Отже, збитки - це об`єктивне зменшення будь-яких майнових благ кредитора, яке пов`язане з утиском його інтересів, як учасника певних суспільних відносин, які виражаються у зроблених ним витратах, у втраті або пошкодженні його майна, у втраті доходів, які він повинен був отримати.

Під збитками розуміється матеріальна шкода, що виражається у зменшенні майна потерпілого в результаті порушення належного йому майнового права, та (або) применшенні немайнового блага тощо.

При цьому протиправною вважається поведінка, яка порушує імперативні норми права або санкціоновані законом умови договору, внаслідок чого порушуються права іншої особи (така поведінка особи може виявлятися у прийнятті нею неправомірного рішення або у неправомірній поведінці - діях або бездіяльності).

Причинний зв`язок між протиправною поведінкою та заподіяними збитками виражається в тому, що протиправні дії заподіювача є причиною, а збитки є наслідком такої протиправної поведінки.

Вина заподіювача збитків є суб`єктивним елементом відповідальності і полягає в психічному ставленні особи до вчинення нею протиправного діяння і проявляється у вигляді умислу або необережності.

За загальними правилами розподілу обов`язку доказування кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Правова природа вимоги про відшкодування збитків (майнової шкоди) передбачає доведення позивачем наявності шкоди, протиправної поведінки заподіювача шкоди та причинного зв`язку між такою поведінкою та заподіяною шкодою. У свою чергу відповідач повинен довести, що в його діях відсутня вина у заподіянні шкоди.

Верховний Суд у постанові від 07.06.2023 у справі № 916/334/22 дійшов висновків про те, що саме на позивача покладається обов`язок довести наявність збитків, протиправність поведінки заподіювача збитків та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяними збитками. Твердження позивача щодо наявності підстав для стягнення збитків, зокрема в контексті наявності збитків та їх розміру, протиправності поведінки заподіювача збитків та існування причинного зв`язку такої поведінки із заподіяними збитками, ураховуючи принципи змагальності, диспозитивності, рівності усіх учасників судового процесу перед законом і судом, підлягає доведенню саме позивачем. Хоча обов`язок відповідача зареєструвати податкову накладну (розрахунок коригування до податкової накладної) є обов`язком платника податку у публічно-правових відносинах, але саме невиконання цього обов`язку може завдати покупцю збитків (п. 7.23 постанови Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 01.12.2023 у справі № 926/3347/22).

Судом установлено, що позивач та відповідач є платниками податку на додану вартість, зокрема і в періоді виникнення спірних правовідносин.

За наслідками здійснення господарської операції з постачання електричної енергії на підставі акту прийняття-передавання товарної продукції-активної електричної енергії від 31.01.2024 № 1-1 на суму 341 976,19 грн з ПДВ позивачем складено та зареєстровано податкову накладну від 29.02.2024 № 651.

На виконання рішення Господарського суду Вінницької області від 07.11.2024 року у справі №902/748/24, позивачем на підставі платіжної інструкції №458720 від 26.02.2025 на користь Бершадської міської ради Вінницької області перераховано в дохід місцевого бюджету кошти у розмірі 75 219,16 грн.

Позивачем складено акт-коригування до акту прийняття-передавання товарної продукції-активної електричної енергії №1-1 від 31.01.2024 за змістом якого відкориговано вартість поставленої у січні 2024 електричної енергії у бік зменшення до суми 284 980,16 грн та пропорційно зменшено на 12 536,52 грн суму ПДВ.

Позивачем направлено контрагенту Комунальному некомерційному підприємству Бершадська окружна лікарня інтенсивного лікування Бершадської міської ради" для реєстрації розрахунок коригування кількісних і вартісних показників від 26.02.2025 № 81 до податкової накладної №651 від 29.02.2024, за змістом якого скориговано зі знаком "-" обсяг постачання без урахування ПДВ на суму 62682,64 грн та скориговано ПДВ зі знаком"-" на суму 12536,52 грн.

Згідно відмітки, що міститься на розрахунку коригування та квитанції від 11.03.2025 документ доставлено через Комунальному некомерційному підприємству Бершадська окружна лікарня інтенсивного лікування Бершадської міської ради" 11.03.2025 о 08:35 год.

Відповідно до пункту 44.1 статті 44 Податкового кодексу України (далі ПК України, у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим пункту 44.1 статті 44 ПК України.

Згідно пункту 14.1.156. статті 14 ПК України податкове зобов`язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету або на єдиний рахунок як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк), та/або сума коштів, сформована за рахунок податкових пільг, що були використані платником податків не за цільовим призначенням чи з порушенням порядку їх надання, встановленим цим Кодексом та/або Митним кодексом України.

За змістом пункту 14.1.156-1. статті 14 ПК України податкове зобов`язання (для цілей розділу V цього Кодексу) - загальна сума податку на додану вартість, одержана (нарахована) платником податку в звітному (податковому) періоді, та/або сума коштів, сформована за рахунок податкових пільг, що були використані платником податків не за цільовим призначенням чи з порушенням порядку їх надання, встановленим цим Кодексом.

Приписами підпункту "а" пункту 185.1. статті 185 ПК України визначено, що об`єктом оподаткування є операції платників податку з постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з безоплатної передачі та з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу у володіння та користування лізингоодержувачу/орендарю.

Відповідно до пункту 201.1 статті 201 ПК України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з використанням кваліфікованого електронного підпису або удосконаленого електронного підпису, що базується на кваліфікованому сертифікаті електронного підпису, уповноваженої платником особи відповідно до вимог Закону України "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги" та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Згідно з пунктом 201.7 статті 201 ПК України податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс).

Право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку в порядку, передбаченому статтею 183 цього Кодексу (пункт 201.8. ПК України).

Відповідно до пункту 201.10 статті 201 ПК України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Податкова накладна та/або розрахунок коригування до неї, складені та зареєстровані після 1 липня 2017 року в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг достатньою підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту, та не потребує будь-якого іншого додаткового підтвердження.

Особливості визначення бази оподаткування в окремих випадках (порядок коригування податкових зобов`язань та податкового кредиту) врегульовано статтею 192 ПК України.

За змістом пункту 192.1 статті 192 ПК України, якщо після постачання товарів/послуг здійснюється будь-яка зміна суми компенсації їх вартості, включаючи наступний за постачанням перегляд цін, перерахунок у випадках повернення товарів/послуг особі, яка їх надала, або при поверненні постачальником суми попередньої оплати товарів/послуг, суми податкових зобов`язань та податкового кредиту постачальника та отримувача підлягають відповідному коригуванню на підставі розрахунку коригування до податкової накладної, складеному в порядку, встановленому для податкових накладних, та зареєстрованому в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Розрахунок коригування до податкової накладної не може бути зареєстрований в Єдиному реєстрі податкових накладних пізніше 1095 календарних днів з дати складання податкової накладної, до якої складений такий розрахунок коригування.

Розрахунок коригування, складений постачальником товарів/послуг до податкової накладної, яка складена на отримувача - платника податку, підлягає реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних:

постачальником (продавцем) товарів/послуг, якщо передбачається збільшення суми компенсації їх вартості на користь такого постачальника або якщо коригування кількісних та вартісних показників у підсумку не змінює суму компенсації;

отримувачем (покупцем) товарів/послуг, якщо передбачається зменшення суми компенсації вартості товарів/послуг їх постачальнику, для чого постачальник надсилає складений розрахунок коригування отримувачу.

Згідно пункту 192.1.1. статті 192 ПК України, якщо внаслідок такого перерахунку відбувається зменшення суми компенсації на користь платника податку - постачальника, то:

а) постачальник відповідно зменшує суму податкових зобов`язань за результатами податкового періоду, протягом якого був проведений такий перерахунок;

б) отримувач відповідно зменшує суму податкового кредиту за результатами такого податкового періоду в разі, якщо він зареєстрований як платник податку на дату проведення коригування, а також збільшив податковий кредит у зв`язку з отриманням таких товарів/послуг.

Постачальник має право зменшити суму податкових зобов`язань лише після реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних розрахунку коригування до податкової накладної.

Пунктом 201.10 ПК України визначено, що підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня.

Датою та часом надання податкової накладної та/або розрахунку коригування в електронному вигляді до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, є дата та час, зафіксовані у квитанції.

Реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних повинна здійснюватися з урахуванням граничних строків для розрахунків коригування, складених постачальником товарів/послуг до податкової накладної, що складена на отримувача - платника податку, в яких передбачається зменшення суми компенсації вартості товарів/послуг їх постачальнику, - протягом 15 календарних днів з дня отримання такого розрахунку коригування до податкової накладної отримувачем (покупцем).

При цьому, тимчасово, протягом дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, та шести місяців після місяця, в якому воєнний стан буде припинено або скасовано, реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних здійснюється з урахуванням граничних строків визначених абзацами другим четвертим пункту 89 підрозділу 2 розділу XX "Перехідні положення" ПК України, а саме:

для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 1 по 15 календарний день (включно) календарного місяця, - до 5 календарного дня (включно) календарного місяця, наступного за місяцем, в якому вони складені;

для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 16 по останній календарний день (включно) календарного місяця, - до 18 календарного дня (включно) календарного місяця, наступного за місяцем, в якому вони складені;

для розрахунків коригування, складених постачальником товарів/послуг до податкової накладної, що складена на отримувача - платника податку, в яких передбачається зменшення суми компенсації вартості товарів/послуг їх постачальнику, - протягом 18 календарних днів з дня отримання такого розрахунку коригування до податкової накладної отримувачем (покупцем).

Відповідно до пункту 192.3. статті 192 ПК України результат перерахунку податкових зобов`язань і податкового кредиту постачальника та отримувача відображається у складі податкової декларації за звітний податковий період у порядку, визначеному центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Із системного аналізу наведених норм ПК України вбачається, за наявності підстав для проведення коригування податкової накладної, яке передбачає зменшення суми компенсації вартості товарів/послуг, постачальник зобов`язаний скласти розрахунок коригування та направити його покупцю для реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних у терміни встановлені для реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних розрахунків коригування до податкових накладних.

При цьому розрахунок коригування до податкової накладної має бути зареєстрований в Єдиному реєстрі податкових накладних отримувачем покупцем товару протягом 18 календарних днів з дня отримання такого розрахунку коригування до податкової накладної отримувачем (покупцем) та не пізніше 1095 календарних днів з дати складання податкової накладної, до якої складений такий розрахунок коригування.

У разі зменшення суми компенсації вартості товарів/послуг їх постачальнику, податкове законодавство не передбачає обов`язку з реєстрації розрахунку коригування до податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних постачальником товару.

Приймаючи до уваги, що внаслідок зменшення суми компенсації вартості товару постачальнику, позивач склав розрахунок коригування до зареєстрованої податкової накладної та не пізніше 1095 календарних днів з дати складання податкової накладної, до якої складений такий розрахунок коригування направив його для реєстрації покупцю відповідач повинен був протягом 18 календарних днів з дня отримання такого розрахунку коригування до податкової накладної отримувачем (покупцем) здійснити у Єдиному реєстрі податкових накладних його реєстрацію.

Згідно пункту 192.1.1. статті 192 ПК України постачальник має право зменшити суму податкових зобов`язань лише після реєстрації в ЄРПН розрахунку коригування до податкової накладної.

Тобто, постачальник має право зменшити суму податкових зобов`язань залежно від своєчасності реєстрації розрахунку коригування на зменшення отримувачем (покупцем) з урахуванням вищезазначених строків, а саме у звітному (податковому) періоді, в якому такий розрахунок коригування до податкової накладної складено (у разі своєчасної реєстрації отримувачем (покупцем)) або зареєстровано (у разі несвоєчасної реєстрації отримувачем (покупцем)).

Оскільки саме від покупця, на якого законом покладений обов`язок вчинити дії, необхідні для реєстрації розрахунку коригування до податкової накладної, залежить реалізація постачальником означеного вище майнового інтересу, пов`язаного зі зменшенням суми податкового зобов`язання з податку на додану вартість за наслідками господарської операції, покупець є відповідальним перед своїм контрагентом за наслідки невчинення цих дій.

Пунктом 6 статті 3 ЦК України закріплений принцип справедливості, добросовісності та розумності. За висновками Великої Палати Верховного Суду (зокрема постанови від 19.05.2020 у справі № 910/719/19, від 29.09.2020 у справі № 688/2908/16-ц), зазначений принцип включає, зокрема обов`язок особи враховувати потреби інших осіб у цивільному обороті, проявляти розумну дбайливість та добросовісно вести переговори; сторони повинні діяти правомірно, зокрема, поводитися добросовісно, розумно враховувати інтереси одна одної, утримуватися від недобросовісних дій чи бездіяльності.

Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду в постанові від 01.12.2023 у справі № 926/3347/22 виснував, що в контексті доказування такої складової цивільного правопорушення як протиправна поведінка заподіювача збитків, відсутність матеріалів податкової перевірки (акта або рішення) відповідного контролюючого органу, не може звільняти продавця від відповідальності за завдані покупцю майнові збитки, а господарський суд у такому випадку має як самостійно оцінити надані докази, зокрема ті, що стосуються реєстрації податкових накладних, так і самостійно здійснити оцінку дій чи бездіяльності продавця, у тому числі щодо порушення ним податкового законодавства.

Крім того, Верховний Суд у постанові від 01.12.2023 у справі № 926/3347/22 зазначив, що як обов`язок платника податку скласти та зареєструвати податкову накладну, так і обов`язок особи, якою заподіяно шкоду, відшкодувати її (зокрема шляхом відшкодування збитків) передбачені законом (стаття 201 Податкового кодексу України, статті 1168, 1192 Цивільного кодексу України), а тому не можуть встановлюватись договором.

Наведені висновки Верховного Суду хоча і стосується обов`язку постачальника з реєстрації податкової накладної, на думку суду є релевантними і до спірних правовідносин, оскільки обов`язок покупця у разі зменшення компенсації вартості товару здійснити реєстрацію складеного постачальником розрахунку коригування є зустрічним обов`язком покупця до первісного обов`язку постачальника як платника податку скласти та зареєструвати податкову накладну.

Судом установлено, що у матеріалах справи відсутні належні докази реєстрації відповідачем складеного позивачем та направленого відповідачу розрахунку коригування кількісних і вартісних показників до податкової накладної від №651 від 29.02.2024.

Листом від 13.10.2025 за вих. №1.13-4724 Товариство звернулось із вимогою щодо відшкодування суми ПДВ до КНП "Бершадська окружна лікарня інтенсивного лікування Бершадської міської ради", яка залишились без реагування.

Як уже було зазначено, згідно пункту 192.1 статті 192 ПК України розрахунок коригування до податкової накладної не може бути зареєстрований в Єдиному реєстрі податкових накладних пізніше 1095 календарних днів з дати складання податкової накладної, до якої складений такий розрахунок коригування.

Нормами ПК України не передбачено виключень щодо можливості реєстрації розрахунку коригування в ЄРПН пізніше 1095 календарних днів з дати складання податкової накладної, до якої складений такий розрахунок коригування, незалежно від обставин, за яких такий розрахунок коригування складається.

Станом на день розгляду справи граничний строк 1095 днів, протягом якого могла бути здійснена реєстрація розрахунку коригування до податкової накладної сплив та відповідач втратив право на зменшення податкового зобов`язання з податку на додану вартість у сумі 12536,52 грн.

Перешкод для виконання відповідачем такого обов`язку, зокрема зупинення контролюючим органом реєстрації розрахунку коригування судом не встановлено, та відповідачем не спростовано обставини отримання від позивача розрахунку коригування та нездійснення свого обов`язку з реєстрації розрахунку коригування до податкової накладної.

Таким чином, внаслідок невиконання відповідачем свого обов`язку з реєстрації розрахунку коригування до податкової накладної, позивач не зміг реалізувати своє право на зменшення податкового зобов`язання з податку на додану вартість у сумі 12536,52 грн, що призвело до завдання позивачу збитків у розмірі 12536,52 грн.

Отже, має місце прямий причинно-наслідковий зв`язок між бездіяльністю відповідача щодо виконання визначеного законом обов`язку зареєструвати розрахунок коригування до податкової накладної та неможливістю зменшення податкового зобов`язання з податку на додану вартість позивачем на зазначену суму, яка фактично є збитками цієї особи, що свідчить про наявність усіх елементів складу господарського правопорушення.

Суд зауважує, що фактичні обставини позову відповідачем не спростовано, доказів реєстрації розрахунку коригування до податкової накладної в ЄРПН, доказів відсутності можливості своєчасно виконати свій податковий обов`язок щодо дотримання термінів реєстрації розрахунку коригування до податкової накладної, відсутності вини у нездійсненні реєстрації розрахунку коригування до податкової накладної відповідачем суду не надано.

Розмір завданих відповідачем збитків визначено з огляду на суми коригування загальної вартості товару та податку на додану вартість зазначені в акті-коригування до акту прийняття-передавання товарної продукції-активної електричної енергії від №1-1 від 31.01.2024 та відповідно до скоригованої суми ПДВ у складеному позивачем розрахунку коригування кількісних і вартісних показників від 26.02.2025 №81 до податкової накладної від 29.02.2024 №651, що містяться у матеріалах справи та визначено позивачем вірно.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача збитків у розмірі 12536,52 грн є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Положеннями частин 1-4 статті 13 ГПК України визначено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно вимог 1 статті 14 ГПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Частиною 1 статті 74 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до вимог статті 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (стаття 77 ГПК України).

Згідно статті 78 ГПК України достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Відповідно до статті 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (частини 1-2 статті 86 ГПК України).

Під час розгляду справи, судом кожній стороні була надана розумна можливість представити справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони, у тому числі подати докази на підтвердження своїх вимог та заперечень, обґрунтувати перед судом переконливість поданих доказів та позицій по справі, скористатись іншими процесуальними правами.

У справі "Трофимчук проти України" (№ 4241/03, §54, ЄСПЛ, 28 жовтня 2010 року) Європейський суд з прав людини зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.

З урахуванням вищевикладеного, позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 129 ГПК України судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Приймаючи до уваги, що позовні вимоги задоволено у повному обсязі, судові витрати зі сплати судового збору (з урахуванням пониженої ставки) у сумі 2422,40 грн покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 13, 86, 123, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Комунального некомерційного підприємства "Бершадська окружна лікарня інтенсивного лікування Бершадської міської ради" (вул. Будкевича, буд. 2, м. Бершадь, 24400, код - 01982494) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Енера Вінниця" (вул. Пирогова, буд. 131, м. Вінниця, 21037, код - 41835359) 12536,52 грн збитків та 2422,40 грн судових витрат зі сплати судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Примірник повного судового рішення надіслати сторонам в зареєстровані електронні кабінети в підсистемі ЄСІТС «Електронний суд».

Апеляційна скарга на рішення подається протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення (ч.1 ст.256 ГПК України), відповідачу рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано (ч.1 ст.241 ГПК України).

Апеляційна скарга подається у порядку, визначеному ст. 256, 257 ГПК України.

Повне рішення складено 27 квітня 2026 р.

Суддя Маслій І.В.

віддрук. прим.:

1 - до справи