РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

13.04.2026Справа № 910/1041/26

Суддя Господарського суду міста Києва Нечай О.В., розглянувши без виклику сторін (без проведення судового засідання) у спрощеному позовному провадженні матеріали справи

за позовом Компанії "Baxter AG" (Тургауерштрассе 130, 8152, Глаттпарк (Опфікон), Цюрих, Швейцарія (Thurgauerstrasse 130, 8152, Glattpark (Opfikon), Zurich, Switzerland); ідентифікаційний номер комерційного реєстру кантону Цюрих: CHE-105.764.424)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фармпротект" (Україна, 69035, м. Запоріжжя, б. Приймаченко Марії, буд. 11; ідентифікаційний код: 38735747)

про стягнення 35 437,05 дол. США, що еквівалентно 1 517 106,18 грн

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Компанія "Baxter AG" (далі - позивач) звернулась до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фармпротект" (далі - відповідач) про стягнення 35 437,05 дол. США, що еквівалентно 1 517 106,18 грн, з яких 25 000,00 дол. США заборгованості, що еквівалентно 1 070 282,50 грн, 9 644,37 дол. США неустойки, що еквівалентно 412 888,02 грн, та 792,68 дол. США 3 % річних, що еквівалентно 33 935,66 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань за Дистриб`юторським договором UA-24-MD-2018 від 01.12.2018.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.02.2026 було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, визнано справу малозначною, постановлено розглядати її за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання) та серед іншого встановлено сторонам строки для подання ними відповідних заяв по суті справи.

Будь-яких заперечень від відповідача проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до суду не надходило.

Частиною п`ятою статті 176 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої статті 120 цього Кодексу.

Ухвала про відкриття провадження у справі була надіслана сторонам до їхніх електронних кабінетів 09.02.2026. Відповідно до повідомлення про доставлення процесуальних документів до електронного кабінету особи, 10.02.2026 судом отримано інформацію про доставку ухвали про відкриття провадження у справі в електронний кабінет відповідача.

Пунктом 2 частини шостої статті 242 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що днем вручення судового рішення є день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи.

Згідно з ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

З огляду на неподання відповідачем відзиву на позовну заяву, справа підлягає розгляду за наявними у ній матеріалами.

Відповідно до ч. 5 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше.

Частиною восьмою статті 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Згідно з ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

01.12.2018 між Компанією "Бакстер АГ" (далі - постачальник, Бакстер) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Фармпротект" (далі - дистриб`ютор) було укладено Дистриб`юторський договір №UA-24-MD-2018 (далі - Договір).

Відповідно до пункту 1.1 Договору Бакстер зобов`язується передати у власність дистриб`ютору, а дистриб`ютор - прийняти у власність та оплатити медичну / фармацевтичну продукцію / обладнання виробництва Бакстер або його афілійованих осіб за цінами згідно з діючим прайс-листом, на умовах цього договору на основі відповідних інвойсів Бакстер.

Умови Договору неодноразово змінювались сторонами шляхом укладання Додаткових угод:

Додаткова угода № 1 від 04.03.2019, якою викладено Додаток № 3 (Стандарти етики і внутрішнього контролю для постачальників Бакстер) в новій редакції;

Додаткова угода № 2 від 13.11.2019, якою продовжено строк дії Договору до 01.12.2020 та викладено Додаток № 1 "Прайс-лист для Товарів" в новій редакції;

Додаткова угода № 3 від 13.11.2019, якою змінено положення угоди про забезпечення якості та викладено в новій редакції Додаток № 1 до неї;

Додаткова угода № 4 від 14.01.2020, якою передбачено компенсацію втрат у зв`язку із реалізацією Товару бюджетним установам;

Додаткова угода № 5 та № 6 від 09.04.2020, якими передбачено компенсацію курсових різниць;

Додаткова угода № 7 від 10.07.2020, якою продовжено строк дії Договору до 01.12.2021;

Додаткова угода № 8 від 08.10.2021, якою продовжено строк дії Договору до 01.12.2022;

Додаткова угода № 9 від 02.06.2022, якою змінено умови поставки;

Додаткова угода № 10 від 24.08.2022, якою продовжено строк дії Договору до 01.12.2023 та внесено зміни до Додатку № 4 до угоди про забезпечення якості;

Додаткова угода № 12 від 01.11.2022, якою внесено зміни до Додаткової угоди № 4 від 14.01.2020, за якими розширено перелік лікарських засобів, на які розповсюджуються граничні оптово-відпускні ціни та змінено формулу компенсації;

Додаткова угода № 13 від 23.04.2023, якою Договір доповнено Додатком 1-MD та викладено п. 1.1, п. 3.1 Договору в нових редакціях, згідно яких змінюються умови визначення та погодження цін;

Додаткова угода № 14 від 05.05.2023, якою змінено умови поставки;

Додаткова угода № 15 від 19.05.2023, якою викладено в новій редакції п. 4.1, п.п. 4.1.1, 4.1.2 Договору щодо порядку оформлення замовлень та прогнозів; додано п. 3.3 до Договору щодо спеціальних цін та додаткових знижок та п. 7.5 щодо товарних запасів;

Додаткова угода № 16 від 16.05.2024, якою змінено умови поставки та викладено Додаток 1-MD в новій редакції;

Додаткова угода № 17 від 20.09.2024, якою внесено зміни до Додаткової угоди № 4 щодо формули розрахунку компенсації курсових різниць;

Додаткова угода № 18 від 07.10.2024, якою продовжено строк дії Договору до 01.12.2025.

Згідно з п. 4.1 Договору (з урахуванням Додаткової угоди № 15 від 19.05.2023) поквартально, не пізніше 22 числа місяця, що передує моніторинговим кварталам, дистриб`ютор надає Бакстер у письмовій формі наступні сумарні замовлення / прогнози закупівель, а саме: (1) замовлення на найближчий квартал у формі замовлення, визначеній Додатком 2 до поточного договору; (2) та прогноз у вигляді таблиці надісланої засобами електронного зв`язку на квартал, що слідує за кварталом на який уже розміщено попередньо підтверджене замовлення.

Відповідно до п.п. 4.2 та 4.3 Договору поставка товару здійснюється Бакстер не раніше отримання від дистриб`ютора передоплати за поставлений товар на розрахунковий рахунок позивача згідно з п. 4.3 договору. Дистриб`ютор зобов`язаний сплатити 20% від вартості товару, зазначеного в інвойсі, протягом 5 (п`яти) банківських днів з дати виставлення проформи-інвойсу. Решта 80% вартості поставленого товару підлягають сплаті дистриб`ютором протягом 60 (шістдесяти) календарних днів з дати поставки на підставі інвойсу Бакстер.

На виконання умов Договору відповідачем було здійснено попередню оплату в розмірі 10 435,24 доларів США, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією платіжної інструкції в іноземній валюті №39 від 02.12.2024.

Позивачем було поставлено відповідачу товар вартістю 52 176,20 доларів США на підставі інвойсу № 24700699 від 06.12.2024, що підтверджується митною експортною декларацією № 24PL445010001АTDB6 від 12.12.2024 та міжнародною товарно-транспортною накладною (CMR) UA 23437410 від 12.12.2024.

19.02.2025 відповідач здійснив часткову оплату товару в розмірі 11 740,96 дол. США, що підтверджується банківською випискою № 00035 від 19.02.2025.

02.05.2025 відповідач здійснив часткову оплату товару в розмірі 5 000 дол. США, що підтверджується банківською випискою № 00084 від 02.05.2025 та платіжною інструкцією № 3 від 01.05.2025.

Листами № 30/04-1 від 30.04.2025 та № 02/09-1 від 02.09.2025 відповідач визнав наявність боргу та зобов`язався його погасити, однак зобов`язання не виконав.

З огляду на те, що відповідач не виконав свої грошові зобов`язання за Договором в повному обсязі, позивач звернувся до суду з цим позовом та просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість у розмірі 25 000,00 дол. США, що еквівалентно 1 070 282,50 грн, неустойку в розмірі 9 644,37 дол. США, що еквівалентно 412 888,02 грн, та 3% річних у розмірі 792,68 дол. США, що еквівалентно 33 935,66 грн.

Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про наступне.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частина 1 статті 626 Цивільного кодексу України визначає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

У відповідності до положень статей 6, 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з частиною першою статті 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Укладений сторонами Договір, з огляду на встановлений статтею 204 Цивільного кодексу України принцип правомірності правочину, є належною підставою, у розумінні статті 11 Цивільного кодексу України, для виникнення у позивача та відповідача взаємних цивільних прав та обов`язків та за своєю правовою природою є договором поставки, який підпадає під правове регулювання Глави 54 Цивільного кодексу України.

Відповідно до частин 1, 2 статті 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 655 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно зі статтею 663 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Суд встановив факт поставки позивачем товару за Договором вартістю 57 176,20 доларів США, на підставі інвойсу № 24700699 від 06.12.2024, що підтверджується митною експортною декларацією та міжнародною товарно-транспортною накладною (CMR).

Відповідно до ч. 1 ст. 691 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу.

За приписами частин 1, 2 статті 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Згідно з ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

З урахуванням погодженого сторонами в Договорі порядку розрахунків, остаточна оплата за товар (80% вартості) вноситься протягом 60 календарних днів з дати поставки товару.

Зважаючи на викладене, строк оплати товару за Договором є таким, що настав.

Відповідно до частин 1, 2 статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Виконання зобов`язань, реалізація, зміна та припинення певних прав у договірному зобов`язанні можуть бути зумовлені вчиненням або утриманням від вчинення однією із сторін у зобов`язанні певних дій чи настанням інших обставин, передбачених договором, у тому числі обставин, які повністю залежать від волі однієї із сторін.

Статтею 599 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно зі статтею 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Судом встановлено, що відповідачем з порушенням погодженого в Договорі строку було здійснено часткову оплату поставленого товару в розмірі 27 176,20 дол. США.

Оскільки відсутність повної оплати поставленого за Договором товару підтверджується матеріалами справи, позовна вимога про стягнення з відповідача заборгованості в розмірі 25 000,00 дол. США визнається судом обґрунтованою.

У разі порушення зобов`язань настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки (п. 3 ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України).

Згідно з ч. 1 ст. 546 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності.

За змістом статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити на користь кредитора пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня. Договором може бути визначено менший розмір пені.

За приписами частин 1, 2 статті 551 Цивільного кодексу України предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Згідно з п. 4.5 Договору якщо будь-які суми, що підлягають сплаті відповідно до цього Договору, не були отримані Бакстер протягом 10 (десяти) банківських днів з дати настання терміну оплати, Бакстер має право вимагати, а дистриб`ютор зобов`язується сплатити неустойку в розмірі 0,1% від суми заборгованості за кожен календарний день прострочення.

Позивачем, з огляду на встановлений строк оплати товару, правомірно заявлено до стягнення пеню, нараховану за період прострочення з 05.02.2025 по 02.02.2026.

Оскільки невиконання відповідачем своїх зобов`язань за Договором в частині своєчасної оплати поставленого товару підтверджується матеріалами справи, обставин, які є підставою для звільнення відповідача від відповідальності не наведено, позовна вимога про стягнення пені визнається судом обґрунтованою.

Згідно зі статтями 1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок, суд встановив, що заявлений позивачем розмір пені перевищує розмір подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у заявлений період.

Здійснивши власний розрахунок, суд дійшов висновку, що до стягнення з відповідача підлягає неустойка в розмірі 8 130,74 дол. США.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Наданий позивачем розрахунок 3% річних є арифметично вірним, відтак позовні вимоги про їх стягнення підлягають задоволенню в повному обсязі.

Частинами 3, 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Приписами статей 76, 77 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно з частинами 1, 2 статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

З огляду на вищевикладене, дослідивши всі обставини справи, перевіривши їх наявними доказами, судом встановлено часткову обґрунтованість заявленого позову, відтак до стягнення з відповідача на користь позивача підлягають заборгованість у розмірі 25 000,00 дол. США, що еквівалентно 1 070 282,50 грн, неустойка в розмірі 8 130,74 дол. США, що еквівалентно 348 087,55 грн, та 3% річних у розмірі 792,68 дол. США, що еквівалентно 33 935,66 грн.

Судові витрати позивача по сплаті судового збору, відповідно до положень статті 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог в сумі 17 427,67 грн. Решта сплаченого судового збору в розмірі 777,60 грн залишається за позивачем.

Керуючись статтями 129, 233, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Фармпротект" (Україна, 69035, м. Запоріжжя, б. Приймаченко Марії, буд. 11; ідентифікаційний код: 38735747) на користь Компанії "Baxter AG" (Тургауерштрассе 130, 8152, Глаттпарк (Опфікон), Цюрих, Швейцарія (Thurgauerstrasse 130, 8152, Glattpark (Opfikon), Zurich, Switzerland); ідентифікаційний номер комерційного реєстру кантону Цюрих: CHE-105.764.424) заборгованість у розмірі 25 000 (двадцять п`ять тисяч) дол. США 00 центів, що еквівалентно 1 070 282 (один мільйон сімдесят тисяч двісті вісімдесят дві) грн 50 коп., неустойку в розмірі 8 130 (вісім тисяч сто тридцять) дол. США 74 центи, що еквівалентно 348 087 (триста сорок вісім тисяч вісімдесят сім) грн 55 коп., 3% річних у розмірі 792 (сімсот дев`яносто два) дол. США 68 центів, що еквівалентно 33 935 (тридцять три тисячі дев`ятсот тридцять п`ять) грн 66 коп., та витрати по сплаті судового збору в розмірі 17 427 (сімнадцять тисяч чотириста двадцять сім) грн 67 коп.

3. В іншій частині позову відмовити.

4. Витрати по сплаті судового збору в розмірі 777,60 грн покласти на позивача.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду в разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи подається у порядку та строк, визначені статтями 254, 256 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 13.04.2026.

Суддя О.В. Нечай