ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

15 квітня 2026 року Справа № 903/213/26

Господарський суд Волинської області у складі судді Якушевої І.О., за участю секретаря судового засідання Ведмедюка М.П., розглянувши за правилами загального позовного провадження справу № 903/213/26

за позовом керівника Ковельської окружної прокуратури Волинської області в інтересах держави в особі Забродівської сільської ради, с. Заброди, Ковельський район, Волинська область

до Товариства з обмеженою відповідальністю Волиньелектрозбут, м Луцьк

про визнання недійсними додаткових угод, стягнення 54332,57 грн.,

за участю представників:

від позивача: н/з,

від відповідача: Бугайчук О. М. діє в порядку само представництва,

в судовому засіданні взяла участь Рішко А.В. прокурор відділу Волинської обласної прокуратури (службове посвідчення №071761 від 01.03.2023),

в с т а н о в и в:

04.03.2026 документ сформовано в системі Електронний суд, а 05.03.2026 зареєстровано в Господарському суду Волинської області позовну заяву керівника Ковельської окружної прокуратури Волинської області в інтересах держави в особі Забродівської сільської ради до Товариства з обмеженою відповідальністю Волиньелектрозбут, в якій керівник Ковельської окружної прокуратури Волинської області просить:

- визнати недійсною додаткову угоду № 2 від 14.07.2021, укладену між ТОВ Волиньелектрозбут та Забродівською сільською радою до договору про постачання електричної енергії від 30.12.2020 № 23-21/1564;

- визнати недійсною додаткову угоду № 3 від 27.08.2021, укладену між ТОВ Волиньелектрозбут та Забродівською сільською радою до договору про постачання електричної енергії від 30.12.2020 № 23-21/156;

- визнати недійсною додаткову угоду № 6 від 22.10.2021, укладену між ТОВ Волиньелектрозбут та Забродівською сільською радою до договору про постачання електричної енергії від 30.12.2020 № 23-21/156;

- визнати недійсною додаткову угоду № 7 від 09.11.2021, укладену між ТОВ Волиньелектрозбут та Забродівською сільською радою до договору про постачання електричної енергії від 30.12.2020 № 23-21/156;

- визнати недійсною додаткову угоду № 8 від 19.11.2021, укладену між ТОВ Волиньелектрозбут та Забродівською сільською радою до договору про постачання електричної енергії від 30.12.2020 № 23-21/156;

- визнати недійсною додаткову угоду № 9 від 23.11.2021, укладену між ТОВ Волиньелектрозбут та Забродівською сільською радою до договору про постачання електричної енергії від 30.12.2020 № 23-21/156;

- визнати недійсною додаткову угоду № 10 від 15.12.2021, укладену між ТОВ Волиньелектрозбут та Забродівською сільською радою до договору про постачання електричної енергії від 30.12.2020 № 23-21/156;

- визнати недійсною додаткову угоду № 11 від 20.12.2021, укладену між ТОВ Волиньелектрозбут та Забродівською сільською радою до договору про постачання електричної енергії від 30.12.2020 № 23-21/156;

- стягнути з ТзОВ Волиньелектрозбут на користь Забродівської сільської ради кошти в сумі 54 332,57 гривень.

Ухвалою суду від 10.03.2026 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; постановлено справу розглядати за правилами загального позовного провадження; підготовче засідання призначено на 15 квітня 2026 року; постановлено відповідачу до 26.03.2026 подати суду відзив на позов із урахуванням вимог ст. 165 ГПК України; позивачу, прокурору до 13.04.2026 подати суду відповідь на відзив із урахуванням вимог ст. 166 ГПК України.

Ухвалу суду від 10.03.2026 направлено сторонам до їх електронних кабінетів.

25.03.2026 від відповідача надійшла заява про залишення позову без розгляду на підставі п. 2 ч. 1 т. 226 Господарського процесуального кодексу України.

25.03.2026 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить відмовити у задоволенні позову Ковельської окружної прокуратури Волинської області в інтересах держави в особі Забродівської сільської ради до Товариства з обмеженою відповідальністю «Волиньелектрозбут» про визнання додаткових угод недійсними та стягнення 54 332,60 грн; а у разі, якщо суд дійде висновку про неможливість збільшення ціни товару більше, ніж на 10 % від початково встановленої ціни в договорі про закупівлю, відповідач вважає, що не підлягають задоволенню позовні вимоги про визнання недійсними додаткової угоди № 2 в частині збільшення ціни за електричну енергію не більше, ніж на 10 % від початкової ціни договору, а тому позовні вимоги про стягнення з відповідача підлягають зменшенню та повинні становити: 38 633,81 грн; врахувати розрахунок виконання договору про постачання електричної енергії споживачу № 23-21/156 від 30.12.2020, з урахуванням правомірності додаткової угоди № 1 від 25.02.2021 та додаткової угоди № 3 від 27.08.2021 і зазначає, що позовні вимоги про стягнення з відповідача підлягають зменшенню та повинні становити 54 275,80 грн.

07.04.2026 від керівника Ковельської окружної прокуратури надійшла відповідь на відзив, в якій керівник Ковельської окружної прокуратури просить відхилити заперечення відповідача, оскільки відповідач не спростував доводів, викладених у позовній заяві.

07.04.2026 від керівника Ковельської окружної прокуратури надійшли заперечення на клопотання відповідача про залишення позову без розгляду, в яких керівник Ковельської окружної прокуратури, посилаючись на наявність виключного випадку для представництва прокурором інтересів держави в суді, просить відмовити у задоволенні клопотання відповідача про залишення позову без розгляду.

07.04.2026 від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив, в яких відповідач просить відмовити у задоволенні позову.

В судовому засіданні представник відповідача підтримав заяву про залишення позову без розгляду та просив її задовольнити.

Прокурор у судовому засіданні просив відмовити у задоволенні заяви відповідача про залишення позову без розгляду, посилаючись на її безпідставність.

Позивач повноважного представника у судове засідання 15.04.2026 не направив.

Щодо заяви відповідача про залишення позову керівника Ковельської окружної прокуратури Волинської області в інтересах держави в особі Забродівської сільської ради без розгляду.

На обґрунтування заяви про залишення позову без розгляду відповідач посилається на рішення Другого сенату Конституційного Суду України від 03.12.2025 №6-р(II)/2025 у справі №3-28/2024(59/24), яким окремі приписи абзацу першого частини третьої статті 23 Закону України «Про прокуратуру» визнані неконституційними.

Відповідач вважає, що у зв`язку із неконституційністю окремих норм спеціального закону, прокурор немає підстав для представництва інтересів держави у суді.

Також відповідач посилається на безпідставність звернення прокурора з позовом до суду в інтересах держави в особі Забродівської сільської ради, посилаючись на те, що підстави звернення не є виключними, як це передбачено ст. 131-1 Конституції України.

Відповідно до ст. 131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює підтримання публічного обвинувачення в суді; організацію і процесуальне керівництво досудовим розслідуванням, вирішення відповідно до закону інших питань під час кримінального провадження, нагляд за негласними та іншими слідчими і розшуковими діями органів правопорядку; представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Організація та порядок діяльності прокуратури визначаються законом.

Відповідно до частини третьої статті 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Рішенням Другого сенату Конституційного Суду України від 03.12.2025 №6-р(II)/2025 у справі №3-28/2024(59/24) за конституційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Рейнір Бізнес Груп» щодо відповідності Конституції України (конституційності) приписів абзацу першого частини третьої, абзаців першого, другого, третього частини четвертої статті 23 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII (щодо представництва прокурором інтересів держави в суді):

1. Визнано такими, що відповідають Конституції України (є конституційними), абзаци перший, другий, третій частини четвертої статті 23 Закону України Про прокуратуру від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII зі змінами.

2. Визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), окремі приписи абзацу першого частини третьої статті 23 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII зі змінами в тім, що вони надають прокуророві можливість здійснювати представництво інтересів держави в суді у зв`язку з нездійсненням або неналежним здійсненням захисту цих інтересів органом державної влади, органом місцевого самоврядування чи іншим суб`єктом владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження.

3. Окремі приписи абзацу першого частини третьої статті 23 Закону України Про прокуратуру від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII зі змінами, визнані неконституційними, втрачають чинність із 1 січня 2027 року.

4. Рішення Конституційного Суду України не поширюється на правовідносини щодо представництва прокурором інтересів держави в суді, які виникли під час чинності окремих приписів абзацу першого частини третьої статті 23 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII зі змінами, визнаних неконституційними, та продовжують існувати після втрати ними чинності.

Отже, враховуючи п. 3 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду України, приписи абзацу першого частини третьої статті 23 Закону України «Про прокуратуру», які визнані неконституційними, втрачають чинність із 1 січня 2027 року, тобто, до цієї дати положення абзацу першого ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» залишаються чинними у редакції, що діяла до винесення зазначеного рішення Конституційного Суду, та підлягають застосуванню.

Керівник Ковельської окружної прокуратури Волинської області в інтересах держави в особі Забродівської сільської ради до Товариства з обмеженою відповідальністю Волиньелектрозбут про визнання недійсними додаткових угод, стягнення коштів звернувся з позовною заявою до господарського суду 04.03.2026, тобто, в період, коли приписи абзацу першого частини третьої статті 23 Закону України «Про прокуратуру», які визнані неконституційними, залишаються чинними, а тому вони підлягають застосуванню.

Окрім цього, з урахуванням п. 4 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду України дія Рішення Конституційного Суду України від 03.12.2025 №6-р(II)/2025 у справі №3-28/2024(59/24) не поширюється на правовідносини щодо представництва прокурором інтересів держави в суді у справі №903/213/26, оскільки вони виникли під час чинності окремих приписів абзацу першого частини третьої статті 23 Закону України «Про прокуратуру», визнаних неконституційними. У квітні 2024 року Ковельська окружна прокуратура вперше направила позивачу лист щодо неправомірності укладення додаткових угоди до договору.

За таких обставин заява відповідача про залишення позову керівника Ковельської окружної прокуратури Волинської області в інтересах держави в особі Забродівської сільської ради без розгляду не підлягає до задоволення, а правові підстави для залишення позову без розгляду з підстав визнання неконституційними окремих приписів абзацу першого частини третьої статті 23 Закону України «Про прокуратуру» відсутні.

Аналогічна правова позиція міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 10.12.2025 у справі № 344/12305/18 (п. 139).

Щодо посилань відповідача на те, що підстави звернення прокурора з позовом до суду в інтересах держави в особі Забродівської сільської ради не є виключними.

У пункті 4.2. рішення Другого сенату Конституційного Суду України від 03.12.2025 №6-р(II)/2025 у справі №3-28/2024(59/24) Конституційний Суд України наголошує, що пункт 3 частини першої статті 131-1 Конституції України уповноважує прокуратуру на здійснення представництва інтересів держави в суді тільки у виключних випадках та в порядку, що визначені законом, а не на здійснення такого представництва у випадках, визначених органами прокуратури.

В пункті 4.3. Рішення Конституційний Суд України констатує, що в пункті 3 частини першої статті 131-1 Конституції України прикметник „виключний означає виняток із загальних правил. З огляду на це словосполучення „у виключних випадках, яке міститься в зазначеному конституційному приписі, вказує на обмежувальний характер останнього. Він не наділяє прокуратуру універсальними повноваженнями щодо представництва інтересів держави в суді та не встановлює для неї загальної чи альтернативної компетенції, а стосується представництва інтересів держави в суді лише у виняткових, нетипових за своєю юридичною природою обставинах.

Відповідно й припис „у виключних випадках і в порядку, що визначені законом, який міститься в пункті 3 частини першої статті 131-1 Конституції України, серед іншого, означає, що хоча законодавець і має дискрецію щодо унормування в законах України випадків і порядку здійснення представництва прокуратурою інтересів держави в суді, однак обов`язковим є те, щоб такі випадки не лише установлювалися законом, а й були об`єктивно винятковими, чітко обмеженими, зведеними до мінімально необхідних, обумовленими особливими обставинами та сприймалися стороннім спостерігачем не як загальні правила, а саме як винятки. Визначення таких випадків є дискрецією законодавця.

У пункті 7.2. Рішення Конституційний Суд України зазначив, що розв`язуючи питання про конституційність абзацу першого частини третьої статті 23 Закону, Конституційний Суд України виходить із того, що в ньому йдеться про виключні випадки представництва прокуратурою (прокурором) інтересів держави в суді відповідно до пункту 3 частини першої статті 131-1 Конституції України [абзац п`ятий, перше, друге речення абзацу дев`ятого підпункту 2.2 пункту 2 мотивувальної частини Рішення від 5 червня 2019 року № 4-р(II)/2019].

Такі випадки в абзаці першому частини третьої статті 23 Закону сформульовані через перелік, а саме: якщо захист цих інтересів не здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження; якщо захист цих інтересів неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження; у разі відсутності такого органу.

Конституційний Суд України зазначає, що законодавець має обов`язок та не позбавлений можливості конкретизувати перелік випадків представництва прокурором інтересів держави в суді, зокрема вказавши на критерії/ознаки їх установлення, для визначення меж дискреції прокурора та суду без шкоди для ефективності виконання прокуратурою покладеної на неї функції.

Оскільки законодавцем ще не конкретизовано переліку випадків представництва прокурором інтересів держави в суді, не вказано критеріїв/ознак їх установлення, поняття «виключність» є оціночним поняттям.

Верховний Суд неодноразово висловлював позицію, що положення п. 3 ч. 1 ст. 131-1 Конституції України відсилають до спеціального закону, яким мають бути визначені виключні випадки та порядок представництва прокурором інтересів держави в суді.

Таким законом є Закон України «Про прокуратуру».

Відповідно до ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті, крім випадку, визначеного абзацом четвертим цієї частини.

Отже, виключними випадками, за яких прокурор може здійснювати представництво інтересів держави в суді, є порушення або загроза порушення інтересів держави. Ключовим для застосування цієї норми є поняття «інтерес держави».

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 21.06.2023 у справі № 905/1907/21 (п. 10.3) зазначила, що орган місцевого самоврядування є особою, уповноваженою на вжиття заходів представницького характеру щодо захисту інтересів територіальної громади, інтереси якої є складовою інтересів держави.

З урахуванням наведеного позов керівника Ковельської окружної прокуратури Волинської області в інтересах держави в особі Забродівської сільської ради спрямований на захист інтересів держави.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 15.10.2019 по справі № 903/129/18 (п.6.43) зазначила, що сам факт незвернення уповноваженого суб`єкта владних повноважень до суду з позовом, який би відповідав вимогам процесуального законодавства та відповідно мав змогу захисти порушені державні інтереси, свідчить про те, що вказаний суб`єкт неналежно виконує свої повноваження, у зв`язку з чим у прокурора виникають обґрунтовані підстави для захисту інтересів держави та звернення до суду з позовом, що відповідає нормам національного законодавства.

Під час подання позовної заяви керівник Ковельської окружної прокуратури обґрунтував «виключність» випадку.

У позовній заяві прокурор посилається на те, що на виконання умов договору поставки ТОВ «Волиньелектрозбут» у період з липня по грудень 2021 року передало Забродівській сільській раді 81501 кВт електричної енергії за підвищеною ціною, внаслідок безпідставного укладення додаткових угод Забродівська сільська рада надміру витратила 54 332,6 грн за рахунок коштів місцевого бюджету. На думку прокурора при цьому було порушено приписи статтей 41 Закону України «Про публічні закупівлі» та 632 Цивільного кодексу України. Прокурор вважає, що внаслідок укладення додаткових угод ТОВ «Волиньелектрозбут» безпідставно отримало 54 332,6 грн, які підлягають стягненню з останнього у зв`язку із порушенням вимог Цивільного кодексу України та поверненню до місцевого бюджету, ці кошти наповнять місцевий бюджет та дозволять належним чином розпорядитися ними. Обґрунтовуючи звернення з позовом, прокурор зазначає, що в умовах військового стану питання наповнення місцевого бюджету додатковими коштами надзвичайно важливе, оскільки їх можна використати в тому числі й на підтримку Збройних Сил України, або ж інших військових формувань. Такі кошти потрібні вже, а не через умовний, тим більше невизначений термін часу, допоки Забродівська сільська рада не віднайде часу для виконання повноважень, покладених на неї Законом.

Водночас, Забродівська сільська рада, будучи єдиним уповноваженим органом на вжиття заходів, спрямованих на повернення надміру витрачених коштів жодних заходів, спрямованих на їх повернення до місцевого бюджету, не вживала. Забродівська сільська рада повідомила, що органом місцевого самоврядування заходи претензійно-позовного характеру за вказаним фактом не вживались, селищна рада не заперечує проти подання окружною прокуратурою позову в її інтересах.

Враховуючи обізнаність Забродівської сільської ради про порушення інтересів держави та територіальної громади; беручи до уваги характер наданої останньою інформації про відсутність заперечень проти подання прокурором позову в її інтересах та відсутність наміру звертатись до суду самостійно, з огляду на наявність порушень інтересів держави, що полягає у неналежному виконанні уповноваженим органом функцій із їх захисту, у керівника Ковельської окружної прокуратури Волинської області в інтересах держави в особі Забродівської сільської ради є підстави для представництва інтересів держави в суді, а тому у задоволенні заяви відповідача про залишення позову без розгляду з підстав недоведеності прокурором виключності обставин для звернення з позовом до суду слід відмовити.

Після розгляду клопотання відповідача про залишення позову без розгляду і відмови у його задоволенні підготовче судове засідання було продовжено.

Прокурор, представник відповідача висловили думку про можливість закриття підготовчого провадження і призначення розгляду справи по суті.

Згідно із ч. 1 ст. 177 ГПК України завданнями підготовчого провадження є: 1) остаточне визначення предмета спору та характеру спірних правовідносин, позовних вимог та складу учасників судового процесу; 2) з`ясування заперечень проти позовних вимог; 3) визначення обставин справи, які підлягають встановленню, та зібрання відповідних доказів; 4) вирішення відводів; 5) визначення порядку розгляду справи; 6) вчинення інших дій з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи по суті.

Відповідно до ст. 185 Господарського процесуального кодексу України у підготовчому засіданні суд постановляє ухвалу (ухвали) про процесуальні дії, що необхідно вчинити до закінчення підготовчого провадження та початку судового розгляду справи по суті.

За результатами підготовчого засідання суд постановляє, зокрема, ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті.

У зв`язку із виконанням завдань підготовчого провадження, реалізацією прокурором, відповідачем процесуальних прав шляхом подачі відповідних заяв по суті справи, відсутністю станом на 14.04.2026 інших заяв та клопотань від учасників справи, слід закрити підготовче провадження і призначити розгляд справи по суті.

Керуючись ст. ст. 183, 185, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

у х в а л и в :

1. Відмовити у задоволенні клопотання відповідача про залишення позову без розгляду.

2. Закрити підготовче провадження.

3. Призначити справу до судового розгляду по суті на 06 травня 2026 року на 14:00 год.

4. Звернути увагу учасників справи, що явка їх представників в судове засідання не є обов`язковою. Відповідно до ст. 196 Господарського процесуального кодексу України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

5. Учасники справи можуть подавати документи засобами поштового зв`язку, електронною поштою або через підсистему Електронний суд.

6. Рекомендувати учасникам справи ознайомлення з матеріалами справи, за наявності такої технічної можливості, здійснювати в дистанційному режимі, шляхом надсилання сканкопій матеріалів судової справи на електронну адресу, зазначену у відповідній заяві, яку подавати через дистанційні засоби зв`язку.

Згідно із ст. 207 ГПК України учасники справи можуть подати заяви чи клопотання, пов`язані з розглядом справи, які не були заявлені у підготовчому провадженні до моменту розгляду справи по суті із обґрунтуванням поважності причин їх неподання у визначений строк.

Попередити сторони, що відповідно до ч. 8 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України, докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Інформацію по справі, що розглядається можна отримати на сторінці суду на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: http://vl.arbitr.gov.ua.

Ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення та не підлягає оскарженню.

Суддя І. О. Якушева