РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

27.04.2026Справа № 910/9826/25

За позовом Комунального підприємства "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Сакс"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача:

- Печерська районна в місті Києві державна адміністрація

про стягнення 73 677,15 грн

Суддя Підченко Ю.О.

Представники сторін:

без виклику.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва» (далі також - позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «САКС» (далі також - відповідач, ТОВ «САКС») про стягнення суми основної заборгованості з орендної плати за Договором № 627/602 від 20.12.2021 у сумі 118 724, 44 грн, 5 983, 01 грн пені, 8 327, 67 грн - інфляційних втрат, 1 798, 44 грн 3 % річних.

Ухвалою від 13.08.2025 відкрито провадження у справі № 910/9826/25, вирішено проводити розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення/виклику учасників справи, залучив до участі в справі третю особу без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Печерську районну в місті Києві державну адміністрацію (далі також - третя особа).

17.09.2025 від відповідача надійшов відзив на позов.

Позивач, у свою чергу, 24.09.2025 подав заяву про зменшення розміру позовних вимог, згідно з якою просив стягнути з ТОВ «САКС» заборгованість за договором оренди комунального майна за період з 01.04.2025 по 30.09.2025 в сумі 73 677,15 грн, з них: 71 824, 15 грн сума основної заборгованості за договором оренди; 394, 37 грн 3% річних; 368,93 грн інфляційні нарахування; 1089, 70 грн пеня.

Відповідач 27.10.2025 подав письмові доповнення до відзиву.

За результатами розгляду заяви позивача про зменшення розміру позовних вимог судом встановлено наступне.

Положеннями ст. 46 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог - до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Під збільшенням або зменшенням розміру позовних вимог слід розуміти відповідно збільшення або зменшення кількісних показників за тією ж самою вимогою, яку було заявлено в позовній заяві.

Враховуючи те, що вимоги позивача не суперечать законодавству та не порушують права і охоронювані законом інтереси інших осіб, суд задовольняє заяву про зменшення розміру позовних вимог, а спір у справі буде вирішений з урахуванням нової ціни позову 73 677,15 грн.

Розглядаючи дану справу судом враховано, що згідно з ч. 2 ст. 11 ГПК України та ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суд також враховує припис ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою закріплене право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку.

Приймаючи до уваги те, що з моменту відкриття провадження у справі сплив достатній строк для подання всіма учасниками справи своїх доводів, заперечень, відзивів, доказів тощо, суд вважає за можливе здійснити розгляд даної справи по суті заявлених вимог.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «САКС» на підставі договору від 07.04.2016 № 627/602 про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду, було орендарем нерухомого майна (нежитлового приміщення), що належить до комунальної власності територіальної громади міста Києва, яке знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Богомольця, 7/14, загальною площею 53,60 кв.м.

За результатами проведеного Печерською районною в місті Києві державною адміністрацією аукціону з оренди нерухомого майна, що належить до комунальної власності складено протокол від 22.11.2021 № LLP001-UA-426 та визначено переможця в особі Товариства з обмеженою відповідальністю «САКС».

Тому, 20.12.2021 між Печерською районною в місті Києві державною адміністрацією (далі - орендодавець), Комунальним підприємством «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва» (далі - балансоутримувач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «САКС» (далі - орендар) було укладено Додатковий договір № 1 про внесення змін договору від 20.02.2019 № 627/602 про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду (нежитлового приміщення загальною площею 53,6 кв.м., розташованого за адресою: м. Київ, вул. Богомольця, 7/14.

Відповідно до п. 2 Додаткового договору №1 вирішено викласти зміст договору № 627/602 у новій редакції у відповідності до Примірного договору оренди нерухомого майна, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.2020. Нова редакція договору оренди складається зі змінюваних умов договору (Умови) та незмінюваних умов договору.

Умовами зазначеного договору передбачено, що об`єктом оренди є нежитлове приміщення загальною площею 53,6 кв.м у т.ч. на підвальному поверсі - 53,6 кв.м, що розташоване в будинку № 7/14 на вул. Богомольця (п.п. 4.1).

Пунктом 12 Умов дію договору оренди встановлено до 27.03.2024.

Пунктом 2.1 незмінюваних умов встановлено, що орендар вступає у строкове платне користування майном у день підписання акту приймання-передачі майна.

Позивач зазначає, що приміщення фактично та безперервно перебуває в орендному користуванні відповідача з 07.09.2016 на підставі складеного Акту прийому-передачі нежитлового приміщення від 07.09.2016.

Передача нежитлового приміщення на підставі Акту прийому-передачі нежитлового приміщення від 07.09.2016 відбулась в зв`язку із укладенням договору оренди № 627/602 від 07.04.2016 між Печерською районною в місті Києві державною адміністрацією (орендодавець), ТОВ «Сакс» (орендар) та Комунальним підприємством «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва» (підприємство).

Пунктом 3.1 незмінюваних умов визначено, що орендна плата становить суму визначену у пункті 9.1 Умов. Нарахування податку на додану вартість на суму орендної плати здійснюється у порядку, визначеному законодавством.

До складу орендної плати не входять витрати на утримання орендованого майна (комунальних послуг, послуг з управління об`єктом нерухомості, витрат на утримання прибудинкової території та місць загального користування, вартість послуг з ремонту і технічного обслуговування інженерного обладнання та внутрішньобудинкових мереж, ремонту будівлі, у тому числі: покрівлі, фасаду, вивіз сміття тощо), а також компенсація витрат балансоутримувача за користування земельною ділянкою. Орендар несе ці витрати на основі окремих договорів, укладених із балансоутримувачем та/або безпосередньо з постачальниками комунальних послуг в порядку, визначеному пунктами 6.5., 6.5.1. незмінювальних умов договору.

Відповідно до п. 3.2-3.4 незмінних умов договору передбачено, що орендна плата визначена за результатами аукціону, орендна плата за січень-грудень року оренди, що настає за роком, на який припадає перший місяць оренди, визначається шляхом коригування орендної плати за перший місяць оренди на річний індекс інфляції року, на який припадає перший місяць оренди. Орендна плата за січень-грудень третього року оренди і кожного наступного календарного року оренди визначається шляхом коригування місячної орендної плати, що сплачувалась у попередньому році, на річний індекс інфляції такого року.

Орендна плата сплачується орендарем незалежно від наслідків господарської діяльності орендаря щомісячно не пізніше 20 числа поточного місяця.

Орендар сплачує орендну плату в розмірі, що встановлено пунктом 9.1. Умов та пунктом 3.2. незмінювальних умов договору на підставі рахунків балансоутримувача. Податок на додану вартість нараховується на загальну суму орендної плати. Орендар сплачує балансоутримувачу належну йому частину орендної плати разом із податком на додану вартість, нарахованим на загальну суму орендної плати. Балансоутримувач надсилає орендарю рахунок не пізніше ніж за п`ять робочих днів до дати платежу. Протягом п`яти робочих днів після закінчення поточного місяця оренди балансоутримувач передає орендарю акт виконаних робіт на надання орендних послуг разом із податковою накладною за умови реєстрації орендаря платником податку на додану вартість.

Згідно п. 3.8 незмінних Умов, на суму заборгованості орендаря із сплати орендної плати нараховується пеня в розмірі подвійно облікової ставки Національного банку на дату нарахування пені від суми заборгованості за кожний день прострочення перерахування орендної плати.

Орендар має право на компенсацію вартості здійснених ним невід`ємних поліпшень Майна у порядку та на умовах, встановлених Порядком (п. 5.3 незмінних Умов).

Відповідно до п. 6.1 незмінних Умов, орендар зобов`язаний використовувати орендоване Майно відповідно до призначення, визначеного у пункті 7, 7.1 Умов.

У пункті 7, 7.1 Умов передбачено, що цільове призначення майна об`єкту оренди може використовуватись: для розміщення суб`єкту господарювання, що здійснює побутове обслуговування населення.

Пунктом 9.1 Умов передбачено, що місячна орендна плата, визначена за результатами проведення аукціону складає 12 407,00 грн без ПДВ, ПДВ - 2481,40 грн. Загальна сума до сплати становить - 14 888,40 грн з ПДВ.

У відповідності до п. 11.1 та 11.4 Умов передбачено, що за невиконання або неналежне виконання зобов`язань за цим договором сторони несуть відповідальність згідно із законом та договором.

Стягнення заборгованості з орендної плати, пені та неустойки (за наявності), передбачених цим договором, може здійснюватися на підставі рішення суду. Стягнення заборгованості з оплати орендної плати відповідно до частини шостої статті 17 Закону може здійснюватися в безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса.

Додатковим договором № 1 від 20.12.2021 сторони погодили внести зміни до п. 9.1 виклавши його у наступній редакції: «Цей договір є укладеним з моменту підписання його сторонами і діє до 27.03.2024 року включно».

Спір у справі виник у зв`язку з тим, як стверджує позивач, що відповідач неналежним чином виконав свої зобов`язання щодо сплати орендних платежів, внаслідок чого за період з 01.04.2025 по 30.09.2025 утворилась заборгованість з орендної плати в розмірі 71 824,15 грн.

Крім того за прострочення грошового зобов`язання, позивач нарахував до стягнення з відповідача 3% річних в розмірі 394,37 грн, інфляційні втрати в розмірі 368,39 грн. Також, за порушення умов договору заявлено до стягнення з відповідача пеню в розмірі 1089,70 грн.

Доводи відповідача під час розгляду справи зводилися, здебільшого, до наступного:

- позивач вже звертався до господарського суду із позовом про стягнення боргу за договором за період з 01.04.2024 по 31.03.2025, а за результатом розгляду справи № 910/4381/25 вже було ухвалено рішення. Тому, позивач не вправі повторно заявляти про стягнення з відповідача заборгованості за той самий період нарахування;

- у будинку 7/14 по вул. Акад. Богомольця існує об`єднання співвласників багатоквартирного будинку ОСББ «Липки-2», члени якого претендують на використання спірного приміщення;

- відповідно до Закону України «Про житлово-комунальні послуги», усі балансоутримувачі у багатоквартирних будинках з 01.05.2019 втратили свій статус та повинні за погодження співвласників будинків стати управителями цих будинків;

- позивач як балансоутримувач за договором оренди є не уповноваженою особою та не має права на звернення до суду, а строк спірного договору закінчився 18.06.2023.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з огляду на наступне.

Частинами 1 та 2 статті 509 ЦК України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України передбачено, що однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

З огляду на встановлену статтею 204 Цивільного кодексу України презумпцію правомірності правочину, суд приймає договір оренди № 627/602 як належну підставу для виникнення у його сторін взаємних цивільних прав та обов`язків.

Згідно зі статтею 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у володіння та користування за плату на певний строк.

Положеннями частин 1 та 2 статті 762 Цивільного кодексу України передбачено, що за найм (оренду) майна з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Якщо розмір плати не встановлений договором, він визначається з урахуванням споживчої якості речі та інших обставин, які мають істотне значення.

Плата за найм (оренду) майна може вноситися за вибором сторін у грошовій або натуральній формі. Форма плати за найм (оренду) майна встановлюється договором найму.

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Стаття 610 Цивільного кодексу України передбачає, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (частина 1 статті 612 Цивільного кодексу України).

Під виконанням зобов`язання розуміється вчинення боржником та кредитором взаємних дій, спрямованих на виконання прав та обов`язків, що є змістом зобов`язання.

Невиконання зобов`язання має місце тоді, коли сторони взагалі не вчиняють дій, які складають зміст зобов`язання, а неналежним виконанням є виконання зобов`язання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

Пунктом 1.2.2 рішення Київської міської ради від 30.03.2022 року № 4551/4592 "Про деякі питання комплексної підтримки суб`єктів господарювання міста Києва під час дії воєнного стану, введеного Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ" (в редакції рішень Київської міської ради від 18.05.2023 року № 6332/6373), установлено, що з 01.08.2022 і на період дії воєнного стану та протягом одного місяця з дати його припинення орендарям, орендна плата нараховується в розмірі 50 % розміру орендної плати, установленої договором оренди.

У зв`язку з широкомасштабною військовою агресією російської федерації проти України Указом Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України від 24.02.2022 року № 2102-IX, на всій території країни введено воєнний стан, який наразі діє.

Згідно з пунктом 1.2 рішення Київської міської ради від 30.03.2022 року № 4551/4592 "Про деякі питання комплексної підтримки суб`єктів господарювання міста Києва під час дії воєнного стану, введеного Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні, затвердженого Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ" (зі змінами, внесеними рішенням Київської міської ради від 15.04.2022 року № 4569/4610), у сфері комунального майна територіальної громади міста Києва на період дії воєнного стану та один місяць з дати його припинення орендарі за договорами оренди комунального майна територіальної громади міста Києва звільняються від орендної плати.

Проте, відповідно до пункту 129-1 Порядку передачі в оренду державного та комунального майна, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України "Деякі питання оренди державного та комунального майна" від 03.06.2020 року № 483 (далі - Порядок), якщо у зв`язку із змінами у соціально-економічному становищі в країні або в окремих її регіонах внаслідок економічної кризи, стихійного лиха, запровадження карантинних обмежень або інших подій, які можуть негативно вплинути на здатність орендарів продовжувати сплачувати орендну плату за укладеними договорами оренди, Кабінет Міністрів України або представницький орган місцевого самоврядування ухвалили рішення про надання орендних знижок, звільнень від сплати орендної плати за договорами оренди певного майна або за договорами оренди майна, яке використовується за певними цільовими призначеннями, визначеними у такому рішенні, то підставою для застосування таких звільнень або знижок є наказ орендодавця, прийнятий на підставі звернення орендаря, на якого вони поширюються, крім випадків, коли у рішенні Кабінету Міністрів України або представницького органу місцевого самоврядування зазначається про те, що знижки або звільнення застосовуються без окремого рішення орендодавця. Орендні знижки або звільнення у таких випадках надаються з дати, визначеної у рішенні Кабінету Міністрів України (рішенні представницького органу місцевого самоврядування), або якщо у відповідному рішенні дата початку застосування знижки або звільнення не визначена, то з дати, визначеної у наказі орендодавця. Припинення застосування знижки або звільнення відбувається з дати, визначеної у рішенні Кабінету Міністрів України (рішенні представницького органу місцевого самоврядування) або в наказі орендодавця. Зміни до договору оренди про початок або припинення застосування знижки або звільнення у такому випадку не вносяться.

На виконання пункту 129-1 Порядку орендодавцем - Департаментом був виданий наказ від 26.04.2022 року № 202, яким постановлено тимчасово на період дії воєнного стану та один місяць з дати його припинення, введеного Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України від 24.02.2022 № 2102-ІХ "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні", звільнити від орендної плати орендарів комунального майна територіальної громади міста Києва, у разі надходження заяви орендарів про звільнення від орендної плати за відповідними договорами оренди.

Відповідач зазначає, що щомісячно сплачував орендну плату згідно рахунків, які йому надсилав позивач поміж тим індексацію встановлену в останній не сплачував у підтвердження чого відповідачем було долучено рахунки та квитанції за період з квітня 2024 по грудень 2024 року.

Підпунктом 19.11 пункту 19 рішення Київської міської ради від 14.12.2023 року № 7531/7572 "Про бюджет міста Києва на 2024 рік" (зі змінами, внесеними рішенням Київської міської ради від 13.06.2024 року № 925/8891) у 2024 році зупинено дію підпункту 1.2 пункту 1 рішення Київської міської ради від 30.03.2022 року № 4551/4592 (зі змінами) щодо звільнення від орендної плати та установлено, що на період з 01 січня 2024 року до 31 грудня 2024 року розмір орендної плати за користування комунальним майном територіальної громади міста Києва становить 50 % від визначеної у договорах оренди комунального майна територіальної громади міста Києва.

Керуючись підпунктом 19.11 пункту 19 рішення Київської міської ради від 14.12.2023 року № 7531/7572, позивач з квітня 2024 року відновив щомісячне нарахування орендної плати за користування відповідачем об`єктом оренди в обсязі 50 % від визначеного у Договорі розміру оренди.

Враховуючи положення пункту 3.2 Незмінюваних умов договору, розмір щомісячної орендної плати, визначений у договорі, був збільшений позивачем на річний індекс інфляції, однак яким чином позивач отримав зазначений в рахунках індекс інфляції останнім зазначено не було.

Судом встановлено, що річний індекс інфляції за 2025 рік збільшений на 12 %.

Пунктом 3.2 незмінних умов договору передбачено, що орендна плата визначена за результатами аукціону, орендна плата за січень-грудень року оренди, що настає за роком, на який припадає перший місяць оренди, визначається шляхом коригування орендної плати за перший місяць оренди на річний індекс інфляції року, на який припадає перший місяць оренди. Орендна плата за січень-грудень третього року оренди і кожного наступного календарного року оренди визначається шляхом коригування місячної орендної плати, що сплачувалась у попередньому році, на річний індекс інфляції такого року.

Позивач повинен був застосовувати річну індексацію на розмір орендної плати у 2025 році, за наступним розрахунком:

- за квітень 2025 року на суму орендної плати у розмірі 6203,50 грн * 12% ч 100 = 744,42 грн;

- за травень 2025 року на суму орендної плати у розмірі 6203,50 грн * 12% ч 100 = 744,42 грн;

- за червень 2025 року на суму орендної плати у розмірі 6203,50 грн * 12% ч 100 = 744,42 грн.

- за липень 2025 року на суму орендної плати у розмірі 6203,50 грн * 12% ч 100 = 744,42 грн.

- за серпень 2025 року на суму орендної плати у розмірі 6203,50 грн * 12% ч 100 = 744,42 грн.

- за вересень 2025 року на суму орендної плати у розмірі 6203,50 грн * 12% ч 100 = 744,42 грн.

У той же час позивачем не надано жодних пояснень та доказів на підставі чого розмір орендної плати у 2025 році складав з урахуванням ПДВ та індексації від 5578,39 грн до 19 526,30 грн, враховуючи те, що рішення Київської міської ради на період з 1 березня 2025 року до 31 грудня 2025 року передбачало надання 50% знижки на оренду комунального майна, що перебувало у користуванні суб`єктів господарювання.

З урахуванням вищевикладеного, відповідач за спірний період з 01.04.2025 по 30.09.2025 повинен був здійснити наступні оплати:

- за квітень 2025 року 6203,50 грн (орендна плата) + 744,42 грн (індексація) + 1240,70 грн (ПДВ) = 8 188,62 грн;

- за травень 2025 року 6203,50 грн (орендна плата) + 744,42 грн (індексація) + 1240,70 грн (ПДВ) = 8 188,62 грн;

- за червень 2025 року 6203,50 грн (орендна плата) + 744,42 грн (індексація) + 1240,70 грн (ПДВ) = 8 188,62 грн.

- за липень 2025 року 6203,50 грн (орендна плата) + 744,42 грн (індексація) + 1240,70 грн (ПДВ) = 8 188,62 грн;

- за серпень 2025 року 6203,50 грн (орендна плата) + 744,42 грн (індексація) + 1240,70 грн (ПДВ) = 8 188,62 грн;

- за вересень 2025 року 6203,50 грн (орендна плата) + 744,42 грн (індексація) + 1240,70 грн (ПДВ) = 8 188,62 грн;

Таким чином загальна вартість орендної плата з урахуванням індексації та ПДВ за спірний період склала 49 131,72 грн. У той же час, оскільки позивачем заявлено про стягнення боргу за квітень в розмірі 5578,39 грн, то суд враховує межі позовних вимог.

Тому, позов Комунального підприємства "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва" в частині стягнення суми основного боргу за орендні платежі підлягає частковому задоволенню на суму 46 521,49 грн. В іншій частині слід відмовити.

Твердження відповідача про відсутність у позивача права на звернення з даним позовом до суду не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи. Адже відповідачем не надано доказів щодо дати створення ОСББ «Липки-2», не доведено повернення за Актом приймання-передачі орендованого майна та не надано доказів використання спірного приміщення іншими особами (суб`єктами господарювання) за наявності на те правової підстави. Більше того, ОСББ має своєю метою виконання функцій з управління будинком та не перебирає на себе права й обов`язки орендаря комунального майна.

Судом також враховано, що відповідно до ч. 4 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

У той же час, рішенням Господарського суду міста Києва від 25.07.2025 у справі № 910/4381/25, яке набрало законної сили, стягнуто з відповідача заборгованість за договором оренди за загальний період з квітня 2024 по березень 2025, що не співпадає з періодом нарахування у справі № 910/9826/25.

Крім того, у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань за договором щодо оплати орендних платежів, позивач просить суд стягнути з відповідача пеню у розмірі 1089,70 грн, інфляційні втрати у розмірі 368,93 грн, 3 % річних у розмірі 394,37 грн

Суд зазначає, що у разі прострочення грошового зобов`язання, коли боржник повинен сплатити грошові кошти, але неправомірно не сплачує їх, підлягають стягненню річні відсотки відповідно до частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України.

Згідно з статтею 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до частини 2 статті 551 Цивільного кодексу України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі. Сторони можуть домовитися про зменшення розміру неустойки, встановленого актом цивільного законодавства, крім випадків, передбачених законом.

Згідно п. 3.8 незмінних Умов, на суму заборгованості орендаря із сплати орендної плати нараховується пеня в розмірі подвійно облікової ставки Національного банку на дату нарахування пені від суми заборгованості за кожний день прострочення перерахування орендної плати.

З огляду на вимоги статті 86 Господарського процесуального кодексу України господарський суд має з`ясовувати обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми пені та інших нарахувань у зв`язку з порушенням грошового зобов`язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов`язання, та зазначеного позивачем максимального розміру відповідних пені та інших нарахувань.

Відповідно до п. 3.3 незмінних Умов, орендна плата сплачується орендарем незалежно від наслідків господарської діяльності орендаря щомісячно не пізніше 20 числа поточного місяця.

Таким чином прострочення вважається з 21 числа поточного місяця.

Суд здійснивши перерахунок пені за період з квітня 2025 по вересень 2025 (період визначений позивачем), дійшов висновку, що позовні вимоги у частині нарахованої пені підлягають задоволенню у розмірі 1089,70 грн в межах заявленого розміру позовних вимог.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена ч. 2 ст. 625 ЦК України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція) (п.п. 3.1, 3.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань» №14 від 17.12.2013)

Сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом) не має характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові. (п.4.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань» №14 від 17.12.2013).

Суд, перевіривши наданий позивачем розрахунок 3% річних та інфляційних, встановив, що останні здійснено не вірно з огляду на наступне.

Як зазначив Верховний Суд України у постанові від 09.11.2016 у справі №9/5014/969/2012(5/65/2011) за змістом ч. 2 ст. 625 ЦК України нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3% річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Базою для нарахування розміру боргу з урахуванням індексу інфляції є сума основного боргу не обтяжена додатковими нарахуваннями, яка існує на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, а у випадку її часткового погашення - лише залишкова сума основного боргу на останній день місяця, у якому здійснено платіж. Періодом, на який розраховуються інфляційні втрати, є період прострочення, починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція (дефляція). При цьому, індекс інфляції нараховується не на кожну дату місяця, а в середньому за місяць.

З урахуванням викладеного вище, а також те що судом основну заборгованість задоволено частково за розрахунком суду, до стягнення з відповідача підлягають 3% річних у розмірі 218,47 грн та інфляційні втрати у розмірі 160,92 грн. В іншій частині слід відмовити.

Враховуючи наведене вище, зважаючи на зміст позовних вимог, обставини, встановлені під час розгляду справи, суд прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Відповідно до статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

За приписами статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

В п. 53 Рішення Європейського суду з прав людини від 20.09.2012 у справі «Федорченко та Лозенко проти України» (Заява № 387/03), зазначено, що при оцінці доказів суд керується критерієм доведеності «поза розумним сумнівом». Тобто, аргументи сторони мають бути достатньо вагомими, чіткими, узгодженими.

Судом зроблено оцінку кожного аргументу, наведеного учасниками справи, з`ясовані мотиви визнання доказів більш вірогідними щодо кожної обставини, яка є предметом доказування в даному спорі, в тому числі застосовано до спірних правовідносин норму права та вказано мотиви такого застосування, що відповідає положенням ст. 238 ГПК України.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на сторони пропорційно до розміру задоволених вимог.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 73, 74, 75, 76, 77, 86, 129, 232, 233, 237, п. 2 ч. 5 ст. 238, ст. ст. 240, 241, ч. 1 ст. 256, 288 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов Комунального підприємства "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва" задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Сакс" (01024, м. Київ, вул. Пилипа Орлика, 16/12; ) на корить Комунального підприємства "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва" (01021, м. Київ, пров. І.Мар`яненка, 7; ) суму основної заборгованості з орендної плати в розмірі 46 521,49 грн, інфляційні втрати в розмірі 160,92 грн, 3% річних в розмірі 218,47 грн, пеню в розмірі 1089,70 грн та судовий збір в розмірі 1 972,32 грн.

3. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

4. Після набрання рішенням законної сили видати відповідний наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили згідно зі ст. 241 Господарського процесуального кодексу України. Відповідно до ч. 1 ст. 256 та ст. 257 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Дата складання та підписання повного тексту рішення: 27.04.2026.

Суддя Ю.О. Підченко