ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"22" квітня 2026 р. м. Київ

Справа № 911/721/26

Суддя Господарського суду Київської області А.Р. Ейвазова, розглянувши матеріали зустрічної позовної заяви Публічного акціонерного товариства «Центренерго» до Державного підприємства «Держвуглепостач» про стягнення 193 357 800грн, яка подана у справі №911/721/26 за позовом Державного підприємства «Держвуглепостач» до Публічного акціонерного товариства «Центренерго» про стягнення 37 323 217,84грн,

ВСТАНОВИВ:

Державне підприємство «Держвуглепостач» (далі позивач, ДП «Держвуглепостач») звернулось до Господарського суду Київської області з позовом до Публічного акціонерного товариства «Центренерго» (далі відповідач, ПАТ «Центренерго») про стягнення 37 323 217,84грн, з яких: 18 499 537,76грн основний борг; 3 613 066,42грн 3% річних за період з 18.08.2019 по 01.03.2026; 13 884 512,65грн втрати від інфляції за період з 18.08.2019 по 01.03.2026; 1 326 101,01грн пеня за період з 18.08.2019 по 20.02.2020.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на порушення відповідачем зобов`язань за договором поставки вугілля від 17.07.2019 №111/33 в частині оплати переданого товару та відшкодування вартості доставки у встановлений договором строк.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 03.04.2026: задоволено клопотання ДП «Держвуглепостач» та відстрочено сплату судового збору у розмірі 447 878,61грн за подання позовної заяви до 02.07.2026; відкрито провадження у даній справі за відповідним позовом; вирішено розглядати справу за правилами загального позовного провадження; призначено підготовче засідання на 04.05.2026 о 14:00; визнано явку сторін обов`язковою; встановлено строк для подання відповідачем відзиву на позов.

Відповідна ухвала доставлена до електронних кабінетів сторін 04.04.2026 о 08:30, про що свідчать довідки про доставку електронного листа.

Ухвала суду, як вбачається із змісту п.1 ч.1 ст.232 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України), є видом судового рішення.

В силу п.2 ч.6 ст.242 ГПК України днем вручення судового рішення є день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи.

Таким чином, відповідна ухвала вважається врученою сторонам 04.04.2026.

17.04.2026 до суду через систему «Електронний суд» від ПАТ «Центренерго» з дотриманням строку, встановленого судом для подання відзиву, надійшла зустрічна позовна заява.

У зустрічному позові відповідач просить стягнути з позивача 193 357 800грн пені, нарахованої за період з 01.11.2019 по 01.05.2020.

В обґрунтування вимог зустрічного позову відповідач посилається на порушення позивачем зобов`язань за договором поставки вугілля від 17.07.2019 №111/33 в частині поставки товару, а саме поставки товару не у повному обсязі.

Як визначено ч.2 ст.180 ГПК України, зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов`язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову.

Вказаний зустрічний позов взаємопов`язаний з первісним позовом, оскільки їх вимоги виникають з правовідносин, які врегульовані одним договором, що укладений сторонами, - від 17.07.2019 №111/33 поставки вугілля і спільний розгляд таких вимог є доцільним.

Як унормовано ч.4 ст.180 ГПК України, зустрічна позовна заява, яка подається з додержанням загальних правил пред`явлення позову, повинна відповідати вимогам статей 162, 164, 172, 173 цього Кодексу.

Так, відповідно п.2 ч.1 ст.164 ГПК України до позовної заяви додаються документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

В силу з ч.2 ст.123 ГПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Правові засади справляння судового збору, платники, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначені Законом України «Про судовий збір».

Згідно ч.1 ст.1 Закону України «Про судовий збір» судовий збір збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом; судовий збір включається до складу судових витрат.

Як визначено ч.1 ст.4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до пп.1 п.2 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру встановлена у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

При цьому, в силу ч.3 ст.4 Закону України «Про судовий збір» при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Відповідно до ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2026 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01.01.2026 становить 3 328грн.

З огляду на те, що зустрічну позовну заяву ПАТ «Центренерго» подало в електронній формі через систему «Електронний суд», судовий збір, враховуючи ціну зустрічного позову, підлягає сплаті у розмірі 931 840грн (193357800:100*1,5*0,8>3328*350*0,8, тому 3328*350*0,8).

Водночас, відповідач не надав доказів сплати судового збору з поданої зустрічної позовної заяви у встановленому порядку та розмірі.

Втім, разом із зустрічною позовною заяви ПАТ «Центренерго» подало клопотання про відстрочення сплати судового збору за подання зустрічної позовної заяви до ухвалення рішення у справі.

В обґрунтування заявленого клопотання відповідач посилається на те, що є об`єктом критичної інфраструктури, основним видом діяльності якого є виробництво електроенергії та суттєво постраждав від збройної військової агресії внаслідок пошкодження об`єктів, у т.ч. теплових електростанцій під час ракетних атак. Втрата генеруючих потужностей та зупинка виробництва електроенергії, необхідність забезпечення відновлення функціонування ТЕС, як вказує відповідач, призводить до відсутності вільних обігових коштів у товариства.

До постановлення відповідної ухвали від позивача 21.04.2026 через систему «Електронний суд» надійшли заперечення на клопотання про відстрочення сплати судового збору, в якому позивач, посилаючись на недоведеність відповідачем скрутного фінансового становища, просить відмовити у задоволенні відповідного клопотання.

Дослідивши матеріали справи та подане відповідачем клопотання, суд вважає його таким, що не підлягає задоволенню, враховуючи наступне.

Так, правові засади відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати визначено положеннями ст.8 Закону України «Про судовий збір».

Частиною 1 ст.8 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що, враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі, за таких умов:

- розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік;

- позивачами є: військовослужбовці; батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена;

- предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю;

- заявником (позивачем) у межах справи про банкрутство (неплатоспроможність) є юридична або фізична особа, у тому числі фізична особа - підприємець, яка перебуває у судових процедурах розпорядження майном, санації або реструктуризації боргів, за клопотанням арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, керуючого реструктуризацією) або боржника.

Проте, предметом спору за поданим позовом не є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю, а відповідач не відноситься до кола осіб, визначених відповідною нормою; позов подано не у межах справи про банкрутство.

Водночас, в силу положень ч.4 ст.236 ГПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Зокрема, у п.71 постанови Великої Палати Верховного Суду від 21.01.2026 у справі №925/1293/19 Велика Палата Верховного Суду наголосила, що: «висновок судів про неможливість застосування статті 8 Закону №3674-VI до юридичних осіб без додаткового аналізу обставин конкретної справи - за висновками ЄСПЛ - не відповідає вимогам Конвенції, оскільки пропорційність обмеження доступу до суду має оцінюватися індивідуально з урахуванням фактичної можливості сплатити збір та наслідків відмови у такому доступі для права на судовий захист».

У відповідній постанові Велика Палата Верховного Суду звернула увагу на справу «Телтронік-КАТВ» проти Польщі» де ЄСПЛ наголосив на необхідності особливо ретельного контролю за фінансовими обмеженнями доступу до суду, коли такі обмеження не пов`язані з перспективами успіху позову чи його суттю, а також коли відмова у звільненні від сплати судового збору відбувається на стадії прийняття позовної заяви, що унеможливлює будь-який розгляд справи по суті.

Оцінюючи фінансовий стан особи, яка звертається до суду з вимогою надання розстрочення або відстрочення сплати судового збору, суд повинен встановлювати наявність у такої особи реального доходу, рухомого чи нерухомого майна, цінних паперів, можливості розпорядження ними без значного погіршення фінансового стану.

Так, суд бере до уваги твердження відповідача про те, що така особа несе значні збитки через ворожі атаки Російської Федерації по генеруючим об`єктам - Зміївської ТЕС та Трипільскої ТЕС, що впливає на спроможність відповідача здійснювати свою діяльність з виробництва електричної енергії. При цьому, Вуглегірська ТЕС знаходиться у м. Світлодарськ Донецької області, яке згідно затвердженого наказом Міністерства розвитку громад та території України від 28.02.2025 № 376 Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, тимчасово окуповано з 24.05.2022 і по теперішній час, тобто, доступу до відповідної ТЕС відповідач не має.

Фактична окупація однієї ТЕС та постійні обстріли інших ТЕС дійсно впливають на фінансовий стан відповідача, який несе збитки, пов`язані з неможливістю використання однієї ТЕС та виконанням необхідних ремонтних робіт по відновленню інших пошкоджених ТЕС. Разом з тим, відповідна обставина без оцінки інших обставин, які характеризують майновий стан, не дає можливості достеменно стверджувати, що відповідач не має можливості сплавити судовий збір.

Так, згідно ч.3 ст.13 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

При зверненні з вимогою про відстрочення сплати судового збору за подання, у даному випадку зустрічної позовної заяви відповідач (позивач за зустрічним позовом) має довести неможливість сплати судового збору.

Так, у підтвердження скрутного фінансового становища відповідач до поданого клопотання долучив баланс (звіт про фінансовий стан) на 30 листопада 2025 року, Разом з тим, відповідний документ не свідчить про фінансовий стан відповідача на момент звернення із зустрічним позовом.

Відповідно до ч.1 ст.13 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні»: звітним періодом для складання фінансової звітності є календарний рік: проміжна фінансова звітність складається за результатами першого кварталу, першого півріччя, дев`яти місяців. відповідно до облікової політики підприємства фінансова звітність може складатися за інші періоди.

Як визначено абз.14 п.2 Порядку подання фінансової звітності, який затверджений постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2000 №419, дія якого поширюється на всіх юридичних осіб незалежно від організаційно-правової форми господарювання і форми власності, платники податку на прибуток у визначених законом випадках подають податковим органам у порядку, передбаченому Податковим кодексом України для подання податкової декларації, проміжну (I квартал, перше півріччя, дев`ять місяців) та річну фінансову звітність.

Отже, станом на 17.04.2026 подання зустрічного позову відповідач вже мав скласти звіт про фінансовий стан товариства за І квартал 2026 року, однак, відповідного документу така особа не надає, а відомості звіту 30.11.2025 не є актуальними.

При цьому, суд не може отримати відповідну інформацію, наприклад з відомостей офіційного вебсайту НКРЕКП та ПАТ «Центренерго», оскільки на разі такі звіти у відкритому доступі відсутні.

У цій справі відповідач не надав інших доказів, які дають можливість оцінити його реальний майновий стан.

З огляду на викладене, суд оцінивши докази, надані на підтвердження майнового стану відповідача, дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання ПАТ «Центренерго» про відстрочення сплати судового збору, оскільки надані докази не надають можливість оцінити фінансовий стан відповідача на момент подання зустрічного позову та дійти висновку про можливість або неможливість сплати ним судового збору, а предметом позову не є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Враховуючи зазначене, у задоволенні клопотання ПАТ «Центренерго» про відстрочення сплати судового збору за подання зустрічної позовної заяви суд відмовляє.

Відповідно до ч.2 ст.174 ГПК України, якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

Отже, ПАТ «Центренерго» необхідно сплатити судовий збір у розмірі 931 840грн з поданої зустрічної позовної заяви.

Недотримання вимог ст.ст.162,164,172 ГПК України є підставою для залишення позовної заяви без руху у відповідності з ч.1 ст.174 ГПК України.

Враховуючи, що ПАТ «Центренерго» не дотримано вимог чинного процесуального законодавства на момент звернення з позовом, відповідна зустрічна позовна заява підлягає залишенню без руху з наданням строку для усунення недоліків шляхом (з підтвердженням направлення копій позивачу) надання доказів сплати судового збору у розмірі 931 840грн.

У разі не усунення встановлених недоліків заява вважається неподаною та може бути повернута відповідно до ч.4 ст.174 ГПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 174, 234-235 Господарського процесуального кодексу України, ст.8 Закону України «Про судовий збір»,

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у задоволенні клопотання Публічного акціонерного товариства «Центренерго» про відстрочення сплати судового збору за подання зустрічної позовної заяви (вх.№3345 від 17.04.2026).

2. Зустрічну позовну заяву залишити без руху.

3. Встановити строк для усунення недоліків - 10 днів з дня вручення даної ухвали.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню окремо не підлягає; заперечення щодо ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя А.Р. Ейвазова