ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

07 квітня 2026 року Справа № 903/21/26

за позовом Комунального підприємства "Луцький зоопарк"

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю ТОЛК УКРАЇНА

про визнання недійсними додаткових угод та стягнення 145 877,03 грн,

Суддя Шум М.С.

Секретар судового засідання Сосновська Ю.П.

Представники сторін:

від позивача: н/з

від відповідача: Боричевський В.М.

встановив:

Комунальне підприємство "Луцький зоопарк" звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю ТОЛК УКРАЇНА в якому просить: - визнати недійсними додаткові угоди № 1 від 07.01.2025, № 3 від 28.02.2025, № 4 від 28.08.2025, №5 від 03.11.2025 до Договору від 23.12.2024;

- стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю ТОЛК УКРАЇНА на користь Комунального підприємства "Луцький зоопарк" кошти в сумі 145 877,03 гривень.

При обґрунтуванні позовних вимог вказує, що спірні додаткові угоди до договору про постачання електричної енергії від 23.12.2024 № 37-25/65 укладені з порушенням вимог п.2 ч.5 ст.41 Закону України Про публічні закупівлі, безпідставно змінено істотні умови договору та не дотримано процедуру їх укладення, кожного разу при укладенні спірних угод сторонами належним чином не обгрунтовано коливання ціни на електороенергію на ринку після укладення первісного договору. Додатково зазначають, що збільшення сторонами вартості одиниці предмету закупівлі за відсутності визначених законом умов, призвело до безпідставного витрачання коштів, які підлягають поверненню в сумі 145 877,03 грн.

Ухвалою суду від 12.01.2026 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 17 лютого 2026 року на 12:00 год.

02.02.2026 на адресу суду від Товариства з обмеженою відповідальністю ТОЛК УКРАЇНА надійшов відзив на позовну заяву.

04.02.2026 на адресу суду від Комунального підприємства "Луцький зоопарк" надійшла відповідь на відзив на позовну заяву.

Суд протокольною ухвалою від 17.02.2026 закрив підготовче провадження, розгляд справи по суті призначив на 24.03.2026 на 10:30 год.

Представник відповідача в судовому засіданні 24.03.2026 зазначив, що підставою для підняття ціни електричної енергії відповідно до змісту Додаткової угоди № 1 є зміна регульованого тарифу на послуги з передачі електричної енергії відповідно до Постанови НКРЕКП № 2200 від 19.12.2024, згідно з якою тариф на послуги з передачі електричної енергії змінено та з 01.01.2025 становить 0, 68623 грн. за 1 кВт* год. без урахування ПДВ, а також на послуги з розподілу електричної енергії відповідно до Постанови НКРЕКП № 2203 від 19.12.2024, згідно з якою тариф на послуги з передачі електричної енергії змінено та з 01.01.2025 становить 1, 85678 грн. за 1 кВт* год. без урахування ПДВ. Підставою для підняття ціни електричної енергії відповідно до змісту Додаткової угоди № 4 є зміна регульованого тарифу на послуги з розподілу електричної енергії відповідно до Постанови НКРЕКП №1325 від 26.08.2025, згідно з якою тариф на послуги з розподілу електричної енергії змінено та з 01.09.2025 становить 2,30893 грн за 1 кВт* год. без урахування ПДВ.

Просив суд в задоволені позовних вимог відмовити у зв`язку з їх безпідставністю.

Представник позивача в судовому засіданні 24.03.2026 просив суд позовні вимоги задоволити повністю та зазначив, що відповідачем збільшено розмір ціни за спожиту електроенергію на 16,6% від визначеної ціни за умовами договору за один кВ електричної енергії, що суперечить вимогам чинного законодавства та призвело до здійснення додаткових витрат з бюджету підприємства.

Сторони посилалися на доводи, що зазначені у позові, відзиві та поясненнях по суті справи.

В судовому засіданні 24.03.2026 оголошено перерву на стадії прийняття рішення до 07.04.2026 до 09:45 год.

Згідно ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

В силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, 1950 року, учасником якої є Україна, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору (§ 66-69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України").

Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши позицію представників сторін, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті,-

встановив:

23.12.2024 Комунальним підприємством "Луцький зоопарк" за результатами проведення відкритих торгів на закупівлю електричної енергії з Товариством з обмеженою відповідальністю ТОЛК УКРАЇНА було укладено Договір №37-25/65 про постачання електричної енергії споживачу (ДК021:2015:09310000-5). Очікувана вартість закупівлі становить 2 357 580,00 грн.

Відповідно до Додатку №1 до Договору №37-25/65 загальна кількість електроенергії, яка замовлено до поставки на період з 01.01.2025 по 31.12.2025 становить 250,0 квт. год.

Згідно Додатку 2 до Договору "Специфікація" - ціна за одиницю становить 9,43032 грн/квт. год.

Відповідно до п.2.4 Постачальник за цим Договором не має права вимагати від споживача будь - якої іншої плати за електричну енергію, ніж визначену умовами цього Договору.

Позивач зазначає, що за час виконання Договору №37-25/65 на вимогу відповідача на підставі додаткових угод вносилися зміни щодо підвищення ціни за одиницю товару,а саме: 07.01.2025 на підставі додаткової угоди №1 вартість одного квт. електричної енергії збільшився з 9,43032 грн/квт.год до 9,780612 грн/квт.год;

- 28.02.2025 на підставі додаткової уоди №3 вартість одного квт. електричної енергії збільшився з 9,780612 грн/квт.год до 10,068848 грн/квт.год;

- 28.08.2025 на підставі додаткової угоди №4 від 28.08.2025 вартість одного квт. електричної енергії збільшився з 10,068848 грн/квт.год до 10,611428 грн/квт.год;

- 03.11.2025 на підставі додаткової угоди №5 від 28.08.2025 вартість одного квт. електричної енергії збільшився з 10,611428грн./квт.год до 10,995419 грн/квт.год.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

Стаття 11 Цивільного кодексу Українивказує, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки, й серед підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, передбачає договори та інші правочини.

Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У відповідності до приписів ст. 509 ЦК України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утримуватися від певних дій, а інший суб`єкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до статей 6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності і справедливості. Стаття 628 ЦК України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Користування електричною енергією допускається лише на підставі договору, що укладається між енергопостачальною організацією та споживачем.

Визначення цього договору міститься у ч. 1 ст. 714 Цивільного кодексу України. За договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів.

Як підтверджено матеріалами справи, 12.12.2024 між Позивачем та Відповідачем, за результатами проведеного аукціону, укладено Договір про постачання електричної енергії споживачу № 37-25/65.

Суд зауважує, що підставою до визнання недійсними зазначених додаткових угод до Договору позивач заявляє порушення вимог ст. 41 Закону України «Про публічні закупівлі» стосовно перевищення законодавчо встановленого ліміту у 10% збільшення ціни за одиницю товару.

Відповідно до вимог ч.5 ст.41 Закону істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадків, зокрема:- зменшення обсягів закупівлі, зокрема з урахуванням фактичного обсягу видатків замовника;- збільшення ціни за одиницю товару до 10 відсотків пропорційно збільшенню ціни такого товару на ринку у разі коливання ціни такого товару на ринку за умови, що така зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю, - не частіше ніж один раз на 90 днів з моменту підписання договору про закупівлю/ внесення змін до такого договору щодо збільшення ціни за одиницю товару. Обмеження щодо строків зміни ціни за одиницю товару не застосовується у випадках зміни умов договору про закупівлю бензину та дизельного пального, природного газу та електричної енергії.

За змістом вищенаведених норм Закону на момент виникнення спірних відносин була прямо передбачена можливість збільшення ціни за одиницю товару до 10%, проте таке збільшення має відбуватися за умови доведення пропорційності збільшенню ціни на ринку. Належними доказами такої обставини може бути як відомості, що засвідчені торгово-промисловою палатою, так й інформація про рівень цін із сайту «Оператор ринку» .

Таким чином, частина п`ята статті 41 Закону дає можливість сторонам змінити умови укладеного договору шляхом збільшення ціни за одиницю товару до 10 % пропорційно збільшенню його ціни на ринку з одночасним зменшенням обсягів закупівлі цього товару та має на меті запобігання ситуаціям, коли внаслідок істотної зміни обставин укладений договір стає вочевидь невигідним для постачальника товару. При цьому застосування цієї норми можливе, якщо відбувається значне коливання (зростання) ціни на ринку, яке робить виконання цього договору для однієї зі сторін договору невигідним, збитковим.

Згідно з п.п. 1, 7 ч. 5 ст. 41 Закону України «Про публічні закупівлі», за приписами яких істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадків, зокрема, зменшення обсягів закупівлі, у тому числі з урахуванням фактичного обсягу видатків замовника; зміни встановленого згідно із законодавством органами державної статистики індексу споживчих цін, зміни курсу іноземної валюти, зміни біржових котирувань або показників регульованих цін (тарифів) і нормативів, що застосовуються в договорі про закупівлю, у разі встановлення в договорі про закупівлю порядку зміни ціни.

Відповідно до п.п. 7 п 13.6 договору про постачання електричної енергії споживачу від 23.12.2024 № 37-25/65, а також у Додатку 3 до вказаного Договору сторони узгодили, що зміна його умов допускається у випадку зміни регульованих цін (тарифів, а саме у випадку зміни регульованих цін (тарифів) на послуги з передачі та/або розподілу електричної енергії, затверджених постановою НКРЕКП.

Згідно з п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 7, ч. 5 ст. 33, ч. 4 ст. 46 Закону України «Про ринок електричної енергії» на ринку електричної енергії державному регулюванню підлягають, зокрема, тарифи на послуги з передачі електричної енергії та тарифи на послуги з розподілу електричної енергії, які оприлюднюються відповідними операторами в порядку та строки, визначені нормативно-правовими актами, що регулюють функціонування ринку електричної енергії.

Тобто, внесення змін до договору на підставі п. 7 ч. 5 ст. 41 Закону України «Про публічні закупівлі» є правомірним у разі зміни тарифів на передачу та/або розподіл електричної енергії, яка мала місце у період з моменту укладення основного договору до моменту укладення додаткової угоди. Даний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 04.09.2024 по справі № 924/71/24.

Судом встановлено, що Тендерну пропозицію в рамках процедури закупівлі UA-2024-11-28-007914- ТОВ "ТОЛК УКРАЇНА" подало 09 грудня 2024 року. Оспорювана додаткова угода № 1 укладена 07.01.2025

Відповідно до п. 8 ч. 2 ст. 22 Закону України «Про публічні закупівлі» проект договору про закупівлю з обов`язковим зазначенням порядку змін його умов має міститися у тендерній документації.

Відповідно до частини 4 статті 41 Закону України «Про публічні закупівлі» умови договору про закупівлю не повинні відрізнятися від змісту тендерної пропозиції/ пропозиції за результатами електронного аукціону (у тому числі ціни за одиницю товару) переможця процедури закупівлі/спрощеної закупівлі або узгодженої ціни пропозиції учасника у разі застосування переговорної процедури, крім випадків визначення грошового еквівалента зобов`язання в іноземній валюті та/або випадків перерахунку ціни за результатами електронного аукціону в бік зменшення ціни тендерної пропозиції/пропозиції учасника без зменшення обсягів закупівлі.

З матеріалів справи встановлено, що додатковою угодою № 3 від 28.02.2025 сторонами збільшено ціну електроенергії за 1 кВт/год з 5,6075 грн (початкова ціна, визначена в основному договорі) до 5,847697 грн. (тобто, на 4,28%); додатковою угодою №5 від 03.11.2025 року збільшено ціну електроенергії за 1 кВт/год на з 5,847697 грн (ціна, визначена додатковою угодою № 3) до 6, 167689 грн (тобто, на 5,47 %). Ціна за одиницю товару у порівнянні з початковою ціною договору (5,6075 грн за 1 кВт/год) була збільшена на 9,98 %, тобто в межах ліміту 10 %, передбаченого ч. 5. ст. 41 Закону України «Про публічні закупівлі».

Відтак судом встановлено, що договір про постачання електричної енергії споживачу від 23.12.2024 був укладений за цінами, визначеними станом на момент подання тендерної пропозиції 09.12.2024, що повністю відповідає положенням статті 41 Закону України «Про публічні закупівлі».

Суд звертає увагу, що 23.12.2024 при укладенні договору сторони не могли врахувати зміни тарифів, встановленими вказаними постановами НКРЕКП, оскільки умови договору про закупівлю не повинні відрізнятися від змісту тендерної пропозиції/пропозиції.

Разом з тим договором чітко передбачено можливість вносити зміни до ціни електроенергії у випадку зміни тарифів на її передачу та розподіл

У постанові КГС ВС від 18.06.2021 року у справі №927/491/19 зауважено, що оцінюючи правомірність зміни істотних умов договору, суди повинні виходити з усіх наявних доказів ринкових коливань у відповідний період, а не відкидати одні документи без надання альтернативних.

З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що відповідачем дотримано вимоги ч.5 ст.41 Закону та пп. 2 п. 19 Особливостей, оскільки зазначену ціну збільшено в межах коливань ціни зазначеного товару (електричної енергії) на ринку (РДН).

Жодних доказів на спростування відповідних висновків позивачем не надано

З огляду на вказані обставини, суд приходить до висновку, що підстави про визнання недійсними додаткових угод та стягнення 145 877,03 грн на користь позивача відсутні.

У рішенні Європейського суду з прав людини «Серявін та інші проти України» вказано, що усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункті 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 09.12.1994, серія A, N303-A, п. 29).

Аналогічна правова позиція викладена у постанові від 13.03.2018 Верховного Суду по справі № 910/13407/17.

Згідно ч.1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до положень статті 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Також, згідно з нормами статті 78 Господарського процесуального кодексу України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Правилами статті 13 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

У зв`язку з відмовою у задоволенні позову, правові підстави, визначені ст. 129 ГПК України, покладення на відповідача витрат по сплаті судового збору відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 74, 76-80, 86, 129, 130, 236-240 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,-

вирішив:

у задоволенні позову - відмовити.

Відповідно до ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Північно-західного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного рішення.

Повний текст рішення складено

15.04.2026

Суддя Микола ШУМ