ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.03.2026 року м.Дніпро Справа № 904/4382/25

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Чус О.В. (доповідач),

судді Кощеєв І.М., Дармін М.О.

секретар судового засідання Солодова І.М.

Представники сторін не з`явились, про час та місце судового засідання повідомленні належним чином

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "СМАРТ-СІСТЕМ" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 13.10.2025 (повний текст рішення складено та підписано 13.10.2025, суддя Назаренко Н.Г.) у справі № 904/4382/25

за позовом Криворізької міської ради, м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область

до Товариства з обмеженою відповідальністю "СМАРТ-СІСТЕМ", м.Кривий Ріг, Дніпропетровська область

про стягнення коштів за користування земельною ділянкою,

ВСТАНОВИВ:

В серпні 2025 Криворізька міська рада (далі - позивач) звернулась до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою, в якій просить суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "СМАРТ-СІСТЕМ" (далі - відповідач) заборгованість за користування земельною ділянкою комунальної власності у загальному розмірі 546 265, 12 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем умов користування земельною ділянкою з кадастровим номером :03:160:0095 в частині сплати орендної плати за період з 30.01.2024 по 31.12.2024.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 13.10.2025 позов Криворізької міської ради до Товариства з обмеженою відповідальністю "СМАРТ-СІСТЕМ" про стягнення коштів за користування земельною ділянкою задоволено.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "СМАРТ-СІСТЕМ" (50086, Дніпропетровська область, місто Кривий Ріг, вул. Леоніда Бородича, будинок 7, ) на користь Криворізької міської ради (50101, Дніпропетровська область, м.Кривий Ріг, площа Молодіжна, 1, ) 546 265,12 грн. за користування земельною ділянкою комунальної власності з кадастровим номером :03:160:0095, за період з 30.01.2024 до 31.12.2024, а також судовий збір у розмірі 6 555,18 грн.

Не погоджуючись із вищезазначеним рішенням, керівник Товариства з обмеженою відповідальністю "СМАРТ-СІСТЕМ" звернувся, через підсистему «Електронний суд», до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду від 13.10.2025; прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що оскаржуване рішення суду першої інстанції ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, є незаконним і необґрунтованим.

В оскаржуваному рішенні господарський суд дійшов висновку про наявність правових підстав для повного задоволення позову Криворізької міської ради щодо стягнення з ТОВ «СМАРТ-СІСТЕМ» 546 265,12 грн за користування земельною ділянкою комунальної власності площею 0,8013 га за період з 30.01.2024 по 31.12.2024.

Відповідач із такими висновками не погоджується, вважає позовні вимоги неправомірними, а обраний спосіб захисту - неналежним. Матеріали справи свідчать, що набуті відповідачем об`єкти нерухомості не займають усю площу спірної земельної ділянки, а тому фактичне користування здійснюється лише її частиною; стягнення плати за всю площу суперечить принципу пропорційності та статтям 120, 125 ЗК України.

Суд безпідставно застосував статтю 1212 ЦК України, оскільки спірні правовідносини мають публічно-правовий характер і врегульовані спеціальними нормами земельного законодавства. Обов`язок сплачувати плату за землю виникає виключно за наявності належно оформленого права користування, тоді як інститут безпідставного збагачення застосовується лише у сфері приватноправових відносин за відсутності спеціального регулювання та за наявності доведеного факту збагачення і зменшення майна потерпілої сторони, чого у справі не встановлено.

Ігнорування принципу lex specialis derogat legi generali призвело до неправильного застосування норм матеріального права, а також до порушення принципів змагальності та рівності сторін, оскільки суд фактично врахував лише доводи позивача.

Отже, рішення суду першої інстанції ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального і процесуального права, обставини справи з`ясовані неповно, що свідчить про його незаконність і наявність підстав, передбачених ст. 277 ГПК України, для скасування в апеляційному порядку.

Згідно до протоколу автоматизованогорозподілу судової справи між суддями від 03.11.2025 у даній справі визначена колегія суддів у складі: головуючий, доповідач суддя Чус О.В., судді: Кощеєв І.М., Дармін М.О.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 11.11.2025 відкладено вирішення питань, пов`язаних з рухом апеляційної скарги, до надходження до Центрального апеляційного господарського суду матеріалів справи № 904/4382/25. Доручено Господарському суду Дніпропетровської області надіслати до Центрального апеляційного господарського суду матеріали справи № 904/4382/25.

14.11.2025 до Центрального апеляційного господарського суду надійшли матеріали господарської справи № 904/4382/25.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 24.11.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "СМАРТ-СІСТЕМ" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 13.10.2025 у справі № 904/4382/25. Розгляд апеляційної скарги призначено у судовому засіданні на 25.03.2026 о 11 год. 40 хв.

09.12.2025 від Криворізької міської ради до ЦАГС надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначено про те, що апеляційна скарга ТОВ «СМАРТ-СІСТЕМ» не містить переконливих доводів, які б свідчили про незаконність чи необґрунтованість рішення суду першої інстанції.

Земельна ділянка площею 0,8013 га з кадастровим номером :03:160:0095 є сформованою з 17.02.2012 та з 06.04.2017 перебуває у комунальній власності Криворізької міської ради.

Нерухоме майно відповідача нерозривно пов`язане із земельною ділянкою, на якій воно розташоване, а тому користування об`єктами нерухомості презюмує користування всією земельною ділянкою, що узгоджується з практикою Верховного Суду та принципом єдності юридичної долі земельної ділянки і розміщених на ній об`єктів. З моменту набуття права власності на нерухомість відповідач став фактичним користувачем ділянки та був зобов`язаний у встановлений законом строк оформити право користування землею, чого не зробив.

Використання землі в Україні є платним, а до оформлення права користування відносини фактичного користування земельною ділянкою без договору оренди мають кондикційний характер. Отже, кошти, збережені відповідачем у вигляді несплаченої плати за землю, підлягають стягненню на підставі статті 1212 ЦК України.

Спір має приватноправовий характер і стосується відновлення майнових прав власника землі, який вправі вимагати усунення перешкод у користуванні та відшкодування безпідставно збережених коштів.

Відповідач не надав доказів на спростування позиції позивача та не довів порушення принципів рівності й змагальності сторін.

Просить, апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 13.10.2025 у справі №904/4382/25 - без змін із покладенням судових витрат на апелянта.

24.03.2026 від відповідача/скаржника до ЦАГС надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з необхідністю надання товариством додаткових письмових пояснень по справі, які мають істотне значення для правильного, повного та всебічного з`ясування всіх обставин справи.

Щодо клопотання скаржника про відкладення розгляду скарги суд зазначає таке.

Із поданого клопотання вбачається, що скаржник був поінформований про дату, час і місце судового засідання. Відповідно до ч. 3 ст. 202 ГПК України, якщо учасник справи або його представник належно повідомлені про засідання, справа розглядається за їх відсутності у випадку: 1) неявки без поважних причин або без повідомлення про причини; 2) повторної неявки незалежно від причин.

Суд наголошує, що відкладення розгляду є правом суду і застосовується лише тоді, коли вирішення спору в поточному засіданні є неможливим, а не лише через відсутність представників сторін (ст. 202 ГПК України). Такий підхід відображено й у постановах Верховного Суду від 26.05.2020 у справі № 922/1200/18 та від 04.06.2020 у справі № 914/6968/16.

Крім того, згідно з ч. 3 ст. 13 ГПК України, кожна сторона несе ризик наслідків, пов`язаних з вчиненням або невчиненням процесуальних дій.

Також, суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що ухвалою від 24.11.2025 відкрито апеляційне провадження у справі. Вказану ухвалу відповідно до вимог ст. 242 ГПК України доставлено до електронного кабінету, зокрема, ТОВ «СМАРТ-СІСТЕМ» у підсистемі «Електронний суд» ЄСІТС 24.11.2025 о 14:04, що підтверджується довідкою Центрального апеляційного господарського суду (а.с. 88). Таким чином, відповідач вважається належним чином повідомленим про розгляд справи.

09.12.2025 від Криворізької міської ради надійшов відзив на апеляційну скаргу, який того ж дня скеровано на адресу відповідача через підсистему «Електронний суд», що підтверджується квитанцією № 5314263 (а.с. 97). Отже, позивач виконав обов`язок, передбачений ч. 4 ст. 263 ГПК України, щодо надсилання копії відзиву іншим учасникам справи.

Відповідач заперечень на відзив не надав, доказів неможливості подання таких заперечень з поважних причин не надав.

З огляду на викладене, суд відмовляє у задоволенні клопотання про відкладення та вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу в даному судовому засіданні

Ухвалою суду від 25.03.2026 відмовлено в задоволенні заяви представника Криворізької міської ради, м. Кривий Ріг про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами суду. У зв`язку з порушенням встановленого ст. 197 Господарського процесуального кодексу України строку на подання заяви.

У судовому засіданні 25.03.2026 проголошено скорочене судове рішення (вступну та резолютивну частини постанови) по справі.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши відповідність оскаржуваного рішення, нормам діючого законодавства, Центральний апеляційний господарський суд дійшов наступних висновків.

Як вбачається з матеріалів справи, спірна земельна ділянка площею 0,8013 га з кадастровим номером :03:160:0095, яка розташована на вулиці Леоніда Бородича, 13б у Довгинцівському районі міста Кривого Рогу є сформованою з 17.02.2012, що підтверджується витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 17.07.2025 №НВ-025. (а.с. 22-27).

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 17.07.2025 №19899110 право власності на вищевказану земельну ділянку з 06.04.2017 зареєстровано за Криворізькою міською радою.

Разом з тим, згідно відомостей з Державного реєстру речових прав від 17.07.2025 №435849929, за адресою: місто Кривий Ріг, вулиця Леоніда Бородича, будинок 13б, розміщено комплекс (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 060), який у період з 30.01.2024 до 31.12.2024 на праві власності був зареєстрований за Товариством з обмеженою відповідальністю "СМАРТ-СІСТЕМ" (номер відомостей про речове право 53541785).

Таким чином, у період з 30.01.2024 до 31.12.2024 власником нерухомого майна комплексу, розташованого на спірній земельній ділянці був Відповідач ТОВ "СМАРТ-СІСТЕМ".

У зв`язку з користуванням Відповідачем комплексом, що розташований за адресою: місто Кривий Ріг, вулиця Леоніда Бородича, будинок 13б, г, презюмується користування усією спірною земельною ділянкою.

Як зазначає Позивач у позові Відповідач був фактичним користувачем земельної ділянки з кадастровим номером :03:160:0095 з моменту набуття права власності на нерухоме майно, розміщене на вказаній земельній ділянці з 30.01.2024 та мав відповідним чином оформити таке право користування.

При цьому, у період з 30.01.2024 до 31.12.2024 між Позивачем та Відповідачем не існувало договірних правовідносин стосовно спірної земельної ділянки.

Рішенням Криворізької міської ради від 26.05.2021 №523, яке набрало чинності 01.01.2022, затверджено технічну документацію з нормативної грошової оцінки земель міста Кривого Рогу, розроблену Державним підприємством "Український державний науково-дослідний інститут проектування міст "Діпромісто" імені Ю.М. Білоконя".

Рішенням Криворізької міської ради від 26.05.2021 №506 встановлено ставки плати за землю та пільги зі сплати земельного податку на території міста Кривого Рогу, яким установлено, у тому числі, ставки орендної плати за землю в залежності від цільового призначення земельної ділянки згідно з Класифікацією видів цільового призначення земель, затвердженою Наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 23.07.2010 №548, та яке набрало чинності з 01.01.2022.

Разом з тим, рішенням від 27.06.2023 №2015 «Про внесення змін до рішення міської ради від 26.05.2021 №506 «Про встановлення ставок плати за землю та пільг із земельного податку на території м. Кривого Рогу» унесено зміни до Рішення від 26.05.2021 №506. Ставку орендної плати для юридичних і фізичних осіб у підрозділах 03.01 03.17 розділу 03 «Землі громадської забудови» замінено з 1,200% на 0,900%. Рішення від 27.06.2023 №2015 набуло чинності з 01.01.2024.

За даними витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 17.07.2025 №НВ-025 цільове призначення земельної ділянки з кадастровим номером :03:160:0095, віднесено до секції 11.03 для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд будівельних організацій та підприємств.

Тому, ставка плати за користування земельною ділянкою для Відповідача з 2024 року складає 3,0 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки.

За інформацією Головного управління ДПС у Дніпропетровській області від 17.04.2025 №18181/5/04-36-04-15-11 (копія додається), ТОВ "СМАРТ-СІСТЕМ" () за земельну ділянку з кадастровим номером :03:160:0095 площею 0,8013 га на вул. Леоніда Бородича, 13б, у Довгинцівському районі міста Кривого Рогу міста Кривого Рогу за період з 30.01.2024 до 31.12.2024 не визначає податкові зобов`язання. (а.с. 44).

Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру, яка є центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, на виконання пункту 289.3 статті 289 ПК України, на своєму офіційному сайті (http://land.gov.ua) публікує коефіцієнти індексації нормативної грошової оцінки земель за попередні роки, згідно яких для земель населених пунктів вони становлять: 2016 рік 1,06, 2017 рік 1,0, 2018 рік 1,0, 2019 рік 1,0, 2020 рік 1,0 , 2021 рік 1,0 (для сільськогосподарських угідь (рілля, багаторічні насадження, сіножаті, пасовища та перелоги) та 1,1 (для земель несільськогосподарського призначення), за 2022 рік 1,15 для земель та земельних ділянок (крім сільськогосподарських угідь), за 2023 рік 1,051.

Нормативна грошова оцінка земельної ділянки з кадастровим номером :03:160:0095 становить 19748359,02 грн, з урахуванням витягу із технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок від 01.05.2024 №3048/301-24. (а.с. 32).

З метою досудового врегулювання спору Департаментом регулювання містобудівної діяльності та земельних відносин виконкому Криворізької міської ради від 25.04.2025 за вих.№20/01-01-02-08/1839 направлено листа «Про врегулювання земельних відносин» до ТОВ «Смарт-Сістем», в якому зазначалося щодо необхідності сплати коштів до місцевого бюджету за користування вищевказаною земельною ділянкою за спірний період

Проте, листа повернуто за закінченням терміну зберігання (а.с. 45-46).

Позивач в позові зазначає, що Відповідач як фактичний користувач земельної ділянки з кадастровим номером :03:160:0095, що без достатньої правової підстави за рахунок Криворізької міської ради зберіг у себе кошти, які мав заплатити за користування нею на рівні орендної плати за період з 30.01.2024 до 31.12.2024, зобов`язаний повернути ці кошти у розмірі 546 265,12 грн. власнику земельної ділянки (позивачу) на підставі частини першої статті 1212 ЦК України.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виснував, що відповідач був власником нерухомого майна на земельній ділянці комунальної власності (кадастровий номер :03:160:0095) у період з 30.01.2024 до 31.12.2024, однак не оформив права користування ділянкою та не сплачував за неї. Оскільки договір оренди був відсутній, відносини кваліфіковано як кондикційні (безпідставне збереження коштів). Посилаючись на статті 1212, 1213 ЦК України, статті 152, 156 Земельного кодексу України та встановлені міською радою ставки (3% від нормативної грошової оцінки), суд визнав розрахунок позивача вірним і стягнув з відповідача безпідставно збережені кошти в розмірі 546 265,12 грн за вказаний період.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, оскаржуваному судовому рішенню та доводам апеляційної скарги, апеляційний суд зазначає наступне.

Предмет позову у цій справі є вимога Криворізької міської ради до ТОВ «СМАРТ-СІСТЕМ» про стягнення грошових коштів у розмірі 546 265,12 грн. (стягнення безпідставно збережених коштів (кондикції) за фактичне користування земельною ділянкою без правовстановлюючих документів)

Відповідно до частини 2 статті 152 Земельного кодексу України власник земельної ділянки може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. При цьому згідно з пунктом "д" частини 1 статті 156 Земельного кодексу України власникам землі відшкодовуються збитки, заподіяні внаслідок неодержання доходів за час тимчасового невикористання земельної ділянки.

За змістом вказаних положень Земельного кодексу України відшкодування шкоди (збитків) є заходом відповідальності, зокрема, за завдану шкоду майну чи за порушення прав власника земельної ділянки.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 23.05.2018 №629/4628/16-ц (провадження №14-77цс18) зробила правовий висновок, що до моменту оформлення власником об`єкта нерухомого майна права оренди земельної ділянки, на якій розташований цей об`єкт, відносини з фактичного користування земельною ділянкою без укладеного договору оренди та недоотримання її власником доходів у вигляді орендної плати є за своїм змістом кондикційними.

Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала.

Тобто, фактичний користувач земельної ділянки, який без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг у себе кошти, які мав заплатити за користування нею, зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі частини першої статті 1212 Цивільного кодексу України.

Відповідно до пункту "д" статті 156 Земельного кодексу України власникам землі та землекористувачам відшкодовуються збитки, заподіяні внаслідок неодержання доходів за час тимчасового невикористання земельної ділянки.

Відповідно до пункту 2 частини 2 статті 22 Цивільного кодексу України збитками є доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Згідно із приписами статті 1166 Цивільного кодексу України шкода, завдана майну юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Підставою для відшкодування є наявність таких елементів складу цивільного правопорушення, як: шкода; протиправна поведінка її заподіювача; причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача; вина. За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає. Особа, яка завдала шкоду, звільняється від обов`язку її відшкодовувати, якщо доведе, що шкоди заподіяно не з її вини (частина 2 статті 1166 Цивільного кодексу України).

Предметом регулювання глави 83 Цивільного кодексу України є відносини, що виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Відповідно до приписів статті 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

За змістом пункту 4 частини 3 статті 1212 Цивільного кодексу України положення глави 83 цього Кодексу застосовується також до вимог про відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Відповідно до загальних положень законодавства про відшкодування завданої шкоди таке відшкодування є мірою відповідальності. Разом з тим обов`язок набувача повернути безпідставно набуте (збережене) майно потерпілому не належить до заходів відповідальності, оскільки боржник при цьому не несе жодних майнових втрат - він зобов`язується повернути тільки майно, яке безпідставно утримував (зберігав). На відміну від зобов`язань, які виникають із завдання шкоди, для відшкодування шкоди за пунктом 4 частини третьої статті 1212 Цивільного кодексу України вина не має значення, оскільки важливий сам факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої.

Частиною 2 статті 1213 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна.

Відповідно до статті 206 Земельного кодексу України використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.

У ст. 14 Податкового кодексу України встановлено, що плата за землю - це загальнодержавний податок, який справляється у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності.

Плата за землю вноситься не залежно від вини особи щодо оформлення правовстановлюючих документів, а за сам факт користування земельною ділянкою.

Фактичний користувач земельної ділянки, який без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг у себе кошти, які мав заплатити за користування нею, зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі частини 1 статті 1212 Цивільного кодексу України.

З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку про обґрунтованість доводів Позивача щодо виникнення у Відповідача обов`язку зі сплати коштів за використання земельною ділянкою без правовстановлюючих документів.

Згідно ст. 284 Податкового кодексу України, органи місцевого самоврядування уповноважено встановлювати ставки плати за землю та пільги щодо земельного податку, що сплачується на відповідній території.

В силу статті 143 Конституції України, статті 12 ПК України, частини першої статті 69 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", Криворізька міська рада наділена повноваженнями самостійно встановлювати місцеві податки та збори у порядку, визначеному Податковим кодексом України, чим забезпечується реалізація принципу правової, організаційної та матеріально-фінансової самостійності місцевого самоврядування, під яким розуміється право територіальної громади самостійно вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України.

До місцевих податків, зокрема, належить податок на майно, до складу якого входить плата за землю - обов`язковий платіж, що справляється у формі земельного податку або орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності (ст. 10, пп. 14.1.147. п. 14.1 ст. 14 ПК України).

За умовами підпунктів 288.5.1, 288.5.2 пункту 288.5. статті 288 ПК України розмір орендної плати встановлюється у договорі оренди, але річна сума платежу не може бути меншою за розмір земельного податку та не може перевищувати 12 відсотків нормативної грошової оцінки.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, спірна земельна ділянка площею 0,8013 га з кадастровим номером :03:160:0095, яка розташована на вулиці Леоніда Бородича, 13б у Довгинцівському районі міста Кривого Рогу є сформованою з 17.02.2012, що підтверджується витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 17.07.2025 №НВ-025. (а.с. 22-27).

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 17.07.2025 №19899110 право власності на вищевказану земельну ділянку з 06.04.2017 зареєстровано за Криворізькою міською радою.

Разом з тим, згідно відомостей з Державного реєстру речових прав від 17.07.2025 №435849929, за адресою: місто Кривий Ріг, вулиця Леоніда Бородича, будинок 13б, розміщено комплекс (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 060), який у період з 30.01.2024 до 31.12.2024 на праві власності був зареєстрований за Товариством з обмеженою відповідальністю "СМАРТ-СІСТЕМ" (номер відомостей про речове право 53541785).

У зв`язку з користуванням Відповідачем об`єктами нежитлової нерухомості, що розташовані за адресою: місто Кривий Ріг, вулиця Леоніда Бородича, будинок 13б, презюмується користування усією спірною земельною ділянкою.

Відповідач є фактичним користувачем спірної земельної ділянки з моменту набуття права власності на нерухоме майно, розміщене на вказаній земельній ділянці - з 29.06.2004, та повинен був належним чином оформити право користування нею протягом всього строку її використання.

При цьому, у період з 30.01.2024 до 31.12.2024 між Позивачем та Відповідачем не існувало договірних правовідносин стосовно спірної земельної ділянки.

Рішенням Криворізької міської ради від 26.05.2021 №523, яке набрало чинності 01.01.2022, затверджено технічну документацію з нормативної грошової оцінки земель міста Кривого Рогу, розроблену Державним підприємством "Український державний науково-дослідний інститут проектування міст "Діпромісто" імені Ю.М. Білоконя".

Рішенням Криворізької міської ради від 26.05.2021 №506 встановлено ставки плати за землю та пільги зі сплати земельного податку на території міста Кривого Рогу, яким установлено, у тому числі, ставки орендної плати за землю в залежності від цільового призначення земельної ділянки згідно з Класифікацією видів цільового призначення земель, затвердженою Наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 23.07.2010 №548, та яке набрало чинності з 01.01.2022.

Разом з тим, рішенням від 27.06.2023 №2015 «Про внесення змін до рішення міської ради від 26.05.2021 №506 «Про встановлення ставок плати за землю та пільг із земельного податку на території м. Кривого Рогу» унесено зміни до Рішення від 26.05.2021 №506. Ставку орендної плати для юридичних і фізичних осіб у підрозділах 03.01 03.17 розділу 03 «Землі громадської забудови» замінено з 1,200% на 0,900%. Рішення від 27.06.2023 №2015 набуло чинності з 01.01.2024.

За даними витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 17.07.2025 №НВ-025 цільове призначення земельної ділянки з кадастровим номером :03:160:0095, віднесено до секції 11.03 для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд будівельних організацій та підприємств.

Тому, ставка плати за користування земельною ділянкою для Відповідача з 2024 року складає 3,0% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки.

За інформацією Головного управління ДПС у Дніпропетровській області від 17.04.2025 №18181/5/04-36-04-15-11 (копія додається), ТОВ "СМАРТ-СІСТЕМ" () за земельну ділянку з кадастровим номером :03:160:0095 площею 0,8013 га на вул. Леоніда Бородича, 13б, у Довгинцівському районі міста Кривого Рогу міста Кривого Рогу за період з 30.01.2024 до 31.12.2024 не визначає податкові зобов`язання. (а.с. 44).

Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру, яка є центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, на виконання пункту 289.3 статті 289 ПК України, на своєму офіційному сайті (http://land.gov.ua) публікує коефіцієнти індексації нормативної грошової оцінки земель за попередні роки, згідно яких для земель населених пунктів вони становлять: 2016 рік 1,06, 2017 рік 1,0, 2018 рік 1,0, 2019 рік 1,0, 2020 рік 1,0 , 2021 рік 1,0 (для сільськогосподарських угідь (рілля, багаторічні насадження, сіножаті, пасовища та перелоги) та 1,1 (для земель несільськогосподарського призначення), за 2022 рік 1,15 для земель та земельних ділянок (крім сільськогосподарських угідь), за 2023 рік 1,051.

Нормативна грошова оцінка земельної ділянки з кадастровим номером :03:160:0095 становить 19748359,02 грн, з урахуванням витягу із технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок від 01.05.2024 №3048/301-24. (а.с. 32).

З урахуванням наведених даних, позивач здійснив розрахунок безпідставно збережених коштів, згідно якого, належна до сплати відповідачем сума становить 546 265,12 грн за період з 30.01.2024 по 31.12.2024.

Апеляційний суд, перевіривши наданий позивачем розрахунок безпідставно збережених коштів, погоджується з висновком суду першої інстанції, що вказаний розрахунок є арифметично вірним, відповідає вимогам законодавства та обставинам справи.

З огляду на викладене, апеляційний суд вважає правильним висновок місцевого господарського суду про задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача безпідставно збережених коштів за користування земельною ділянкою з кадастровим номером :03:160:0095 за період з 30.01.2024 до 31.12.2024 у розмірі 546 265,12 грн., а тому рішення суду першої інстанції - підлягає залишенню без змін.

Відповідач в апеляційній скарзі стверджував, що користується земельною ділянкою площею 0,8013 га не в повному обсязі, а лише в частині, безпосередньо зайнятій його нерухомим майном. Проте суд апеляційної інстанції вважає, що ці доводи є безпідставними.

Спірна земельна ділянка є сформованим об`єктом цивільних прав із 17.02.2012 (їй присвоєно кадастровий номер), з 06.04.2017 перебуває у комунальній власності. Відповідно до ст. 79, 79-1, 83 ЗК України, ст. 181 ЦК України нерухоме майно нерозривно пов`язане з усією земельною ділянкою, на якій воно розташоване, тому факт користування будівлею презюмує користування всією сформованою ділянкою.

Враховуючи правові позиції Верховного Суду, які викладені, зокрема у справах № 922/1646/20, № 922/2060/20, № 910/8770/19, апеляційний суд зазначає, що за відсутності доказів формування іншої (меншої) ділянки саме для обслуговування об`єкта відповідача, розмір землекористування є доведеним, а тому заперечення відповідача щодо користування меншою площею відхиляються як недоречні.

Апеляційний суд відхиляє доводи відповідача/скаржника про безпідставність застосування статті 1212 Цивільного кодексу України, з огляду на таке.

Відповідач, набувши 30.01.2024 право власності на нерухоме майно, розташоване на спірній земельній ділянці комунальної власності, став її фактичним користувачем, однак не оформив права користування ділянкою (всупереч частині 11 статті 120 Земельного кодексу України) та не сплачував за неї. До моменту оформлення власником об`єкта нерухомого майна права на земельну ділянку відносини з фактичного користування землею без укладеного договору оренди та недоотримання власником доходів у вигляді орендної плати є за своїм змістом кондикційними.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 23.05.2018 у справі № 629/4628/16-ц (провадження № 14-77цс18), у постанові від 20.11.2018 у справі № 922/3412/17 (провадження № 12-182гс18) та у постанові від 13.02.2019 у справі № 320/5877/17 (провадження № 14-32цс19) дійшла висновку, що фактичний користувач земельної ділянки, який без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг у себе кошти, які мав заплатити за користування нею, зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі частини першої статті 1212 Цивільного кодексу України. Аналогічні висновки зроблені Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 04.12.2019 у справі № 917/1739/17, від 23.05.2018 у справі № 629/4628/16-ц, від 20.11.2018 у справі № 922/3412/17.

Крім того, Верховний Суд у складі судової палати для розгляду справ щодо земельних відносин та права власності Касаційного господарського суду у постанові від 05.08.2022 у справі № 922/2060/20 дійшов висновку, що із дня набуття права власності на об`єкт нерухомого майна власник цього майна стає фактичним користувачем земельної ділянки, на якій розташований цей об`єкт, а тому саме із цієї дати у власника об`єкта нерухомого майна виникає обов`язок сплати за користування земельною ділянкою, на якій таке майно розташоване. При цьому до моменту оформлення власником об`єкта нерухомого майна права на земельну ділянку такі кошти є безпідставно збереженими. Цією ж постановою визначено чотири обставини, що входять до предмета доказування: фактичний користувач, площа земельної ділянки, сума, яку мав би отримати власник (залежить від нормативно-грошової оцінки), та період користування без правової підстави. Усі ці обставини позивачем доведені належними доказами та не спростовані відповідачем.

Колегія суддів зазначає, що спір у цій справі є господарським (стягнення коштів), а не публічно-правовим, а Криворізька міська рада як представницький орган власника землі - територіальної громади - є належним стягувачем безпідставно збережених коштів на підставі статті 391 Цивільного кодексу України, частини 2 статті 4 Господарського процесуального кодексу України та статті 4 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні».

Посилання відповідача на порушення принципу змагальності колегія суддів визнає недоречними, оскільки відповідач під час розгляду справи в суді першої інстанції не надав доказів або письмових заперечень на спростування позиції позивача.

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд першої інстанції правильно визначився із характером спірних правовідносин, та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і обставини, надав їх належну правову оцінку.

Порушень або неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, апеляційним судом не виявлено, у зв`язку з чим відсутні підстави для зміни чи скасування рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 13.10.2025 у справі № 904/4382/25, яке відповідає вимогам, встановленим ст. 236 ГПК України.

Зважаючи на відмову у задоволенні апеляційної скарги, судові витрати, понесені у зв`язку із апеляційним оскарженням, згідно статті 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на заявника у скарзі і відшкодуванню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 264, 269, 270, 275-284, 287 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "БАРНАТ" на рішення Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "СМАРТ-СІСТЕМ" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 13.10.2025 у справі № 904/4382/25 - залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 13.10.2025 у справі № 904/4382/25 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повна постанова складена 13.04.2026.

Головуючий суддя О.В. Чус

Суддя І.М. Кощеєв

Суддя М.О. Дармін