ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2026 року

м. Київ

cправа № 910/15778/25

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду: Краснова Є. В., - головуючого, Мачульського Г. М., Рогач Л. І.,

розглянувши у порядку письмового провадження касаційні скарги Акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" та Акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" на постанову Північного апеляційного господарського суду від 10.02.2026 (колегія суддів: Шапран В. В., Буравльов С. І., Андрієнко В. В.) та ухвалу Господарського суду міста Києва від 29.12.2025 (суддя Васильченко Т. В.)

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "БК "Міленіум." про забезпечення позову

у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "БК "Міленіум." до Акціонерного товариства "Державний ощадний банк України", Акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" про визнання недійсним одностороннього правочину та визнання права володіння і користування,

ВСТАНОВИВ

Хронологія спору

1. Товариство з обмеженою відповідальністю "БК "Міленіум." (далі - ТОВ "БК "Міленіум.") звернулося з позовом до Акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" (далі - АТ "Державний ощадний банк України") та Акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" (далі АТ "Державний експортно-імпортний банк України") про:

1) визнання недійсним одностороннього правочину АТ "Державний ощадний банк України" та АТ "Державний експортно-імпортний банк України" про припинення орендних відносин між АТ "Державний ощадний банк України" та АТ "Державний експортно-імпортний банк України" і ТОВ "БК "Міленіум." за укладеними між Товариством з обмеженою відповідальністю "Три О" (далі - ТОВ "Три О") (орендодавець) і ТОВ "БК "Міленіум." (орендар) договорами оренди: від 01.10.2024 № 644/1-О, від 01.07.2025 № 644/2-О, від 18.10.2023 № 718-О, від 07.02.2024 № 726-О, від 09.02.2024 № 733-О, від 01.04.2024 № 733/1-О, від 01.04.2024 № 733/2-О, від 09.04.2024 № 742-О, від 19.04.2024 № 745-О, від 29.10.2024 № 769-О, від 20.06.2025 № 809-О, від 24.06.2025 № 811-О та від 14.07.2025 № 816-О;

2) визнання за ТОВ "БК "Міленіум." права володіння та користування (найму, оренди) на підставі укладених між ТОВ "Три О" і ТОВ "БК "Міленіум." договорів оренди наступними розташованими в торговельно-офісному комплексі з об`єктами громадського призначення та паркінгом (надалі - Комплекс) за адресою: м. Київ, Спортивна площа, буд. 1-А, нежитловими приміщеннями загальною площею 4876,71 кв. м:

- частиною площі 24-го поверху офісної частини Комплексу, що становить 0,1522 приміщення № 1 (площею 1239,9 кв. м) групи приміщень № 80 відповідно до експлікації 24-го поверху офісної частини Комплексу, наведеної у технічному паспорті на Комплекс, площею 188,7 кв. м - на підставі договору оренди від 10.10.2024 № 644/1-О;

- частиною площі 24-го поверху офісної частини Комплексу, що становить 0,507 приміщення № 1 (загальною площею 206,5 кв. м) групи приміщень № 79 відповідно до плану та експлікації 24-го поверху офісної частини Комплексу, наведеної у технічному паспорті на Комплекс, площею 104,7 кв. м - на підставі договору оренди від 01.07.2025 № 644/2-О;

- частиною площі 18-го поверху офісної частини Комплексу, що становить 0,1346 приміщення № 1 (площею 1238,6 кв. м) групи приміщень № 68 відповідно до експлікації 18-го поверху офісної частини Комплексу, наведеної у технічному паспорті на Комплекс, площею 166,7 кв. м - на підставі договору оренди від 18.10.2023 № 718-О;

- частиною площі 27-го поверху офісної частини Комплексу, що становить 0,1599 приміщення № 1 (площею 1238,6 кв. м) групи приміщень № 86 відповідно до експлікації 27-го поверху офісної частини Комплексу, наведеної у технічному паспорті на Комплекс, площею 198,11 кв. м - на підставі договору оренди від 07.02.2024 № 726-О;

- частиною площі 13-го поверху офісної частини Комплексу, що становить 0,4959 приміщення № 1 (площею 206,5 кв. м) групи приміщень № 57 відповідно до експлікації 13-го поверху офісної частини Комплексу, наведеної у технічному паспорті на Комплекс, площею 102,4 кв. м - на підставі договору оренди від 09.02.2024 № 733-О;

- частиною площі 14-го поверху офісної частини Комплексу, а саме приміщення № 1 (загальною площею 205,9 кв. м) групи приміщень № 59 відповідно до експлікації 14-го поверху офісної частини Комплексу, наведеної у технічному паспорті на Комплекс, площею 205,9 кв. м - на підставі договору оренди від 01.04.2024 № 733/1-О;

- частиною площі 14-го поверху офісної частини Комплексу, а саме 0,3434 приміщення № 1 (загальною площею 1237,7 кв. м) групи приміщень № 60 відповідно до експлікації 14-го поверху офісної частини Комплексу, наведеної у технічному паспорті на Комплекс, площею 425,0 кв. м - на підставі договору оренди від 01.04.2024 № 733/2-О;

- частиною площі 26-го поверху офісної частини Комплексу, що включає в себе приміщення № 1 (площею 206,0 кв. м) групи приміщень № 83, а також 0,6638 приміщення № 1 (площею 1236,3 кв. м) групи приміщень № 84 відповідно до експлікації 26-го поверху офісної частини Комплексу, наведеної у технічному паспорті на Комплекс, площею 1026,70 кв. м - на підставі договору оренди від 09.04.2024 № 742-О;

- частиною площі 16-го поверху офісної частини Комплексу, що становить 0,4896 приміщення № 1 (загальною площею 205,9 кв. м) групи приміщень №63 відповідно до експлікації 16-го поверху офісної частини Комплексу, наведеної у технічному паспорті на Комплекс, площею 100,8 кв. м - на підставі договору оренди № 745-О від 19.04.2024;

- частиною площі 26-го поверху офісної частини Комплексу, до складу якої входять 0,3969 приміщення № 1 (загальною площею 1236,3 кв. м) групи приміщень № 84, приміщення № III (загальною площею 12,3 кв. м) групи приміщень МСК, 0,2682 приміщення № V (загальною площею 70,1 кв. м) групи приміщень МСК та приміщення № VI (загальною площею 11,7 кв. м) групи приміщень МСК, відповідно до плану та експлікації 26-го поверху офісної частини Комплексу, наведеної у технічному паспорті на Комплекс, площею 533,20 кв. м - на підставі договору оренди від 29.10.2024 № 769-О;

- частиною площі 23-го поверху офісної частини Комплексу, до складу якої входять частина, що становить 0,4877 приміщення № 1 (загальною площею 1239,5 кв. м) групи приміщень № 78, частина, що становить 0,296 приміщення № V (загальною площею 68,9 кв. м) групи приміщень МСК, та приміщення № ІІІ і № VI групи приміщень МСК відповідно до плану та експлікації 23-го поверху офісної частини Комплексу, наведеної у технічному паспорті на Комплекс, площею 649,32 кв. м - на підставі договору оренди від 20.06.2025 № 809-О;

- частиною площі 23-го поверху офісної частини Комплексу, що складається з наступних приміщень загальною площею 912,88 кв. м: приміщення 1 - частина площі офісної частини Комплексу, до складу якої входять: частина, що становить 0,5119 приміщення № 1 (загальною площею 1239,5 кв. м) групи приміщень № 78; частина, що становить 0,312 приміщення № V (загальною площею 68,9 кв. м) групи приміщень МСК, та приміщення № ХІІІ і № ХІV групи приміщень МСК відповідно до плану та експлікації 23-го поверху офісної частини Комплексу, наведеної у технічному паспорті на Комплекс, площею 679,7 кв. м; приміщення 2 - частина площі офісної частини Комплексу, що включає в себе приміщення № 1 (площею 205,7 кв. м) групи приміщень № 77, а також 0,3988 приміщення № V (загальною площею 68,9 кв. м) групи приміщень МСК відповідно до плану та експлікації 23-го поверху офісної частини Комплексу, наведеної у технічному паспорті на Комплекс, площею 233,18 кв. м - на підставі договору оренди від 24.06.2025 № 811-О;

- частиною площі 27-го поверху офісної частини Комплексу, що становить 0,21177 приміщення № 1 (загальною площею 1238,6 кв. м) групи приміщень № 86 відповідно до плану та експлікації 27-го поверху офісної частини Комплексу, наведеної у технічному паспорті на Комплекс, площею 262,30 кв. м - на підставі договору оренди від 14.07.2025 № 816-О.

2. На обґрунтування заявлених позовних вимог позивач вказав на те, що відповідачі набули у власність Комплекс шляхом звернення на нього стягнення як на предмет іпотеки на підставі застереження про задоволення вимог іпотекодержателів, що міститься в іпотечному договорі, відповідно до статті 37 Закону України "Про іпотеку" в рахунок часткового погашення заборгованості ТОВ "Три О" перед відповідачами за кредитним договором. Водночас 13.08.2025 позивач отримав вимогу про припинення користування та звільнення приміщень Комплексу, у якій відповідачі заперечили проти подальшого користування позивачем орендованими приміщеннями та проти використання позивачем орендованих приміщень у господарській та будь-якій іншій діяльності і вимагали:

- припинити фактичне користування та звільнити приміщення Комплексу, що були орендовані позивачем станом на 25.07.2025, у строк не пізніше ніж до 11.08.2025 включно;

- передати банкам за актом приймання-передачі приміщення в Комплексі, що були орендовані позивачем станом на 25.07.2025, у стані не гіршому від того, в якому такі були передані, придатному до експлуатації за призначенням та вільним від майна орендаря.

3. При цьому, за доводами позивача, 31.10.2025 охорона комплексу не лише блокувала доступ працівників і представників позивача та його контрагентів (піднаймачів (суборендарів)) до орендованих приміщень, але й без попередження обмежила прохід на поверхи Комплексу, де розташовані робочі місця позивача. Окрім того, також відключено пропускні картки працівників. Отже, відповідачі порушують право орендаря на безперешкодне користування приміщеннями, гарантоване йому умовами договорів оренди. Жодних підстав, передбачених чинним цивільним законодавством щодо одностороннього розірвання договорів оренди у вимозі відповідачами не зазначено, що ставить під сумнів обґрунтованість та законність вказаної вище вимоги. Як наслідок, на переконання позивача, протиправним також є позбавлення позивача права володіння та користування орендованим майном, порушене право якого підлягає відновленню.

4. 26.12.2025 до суду від ТОВ "БК "Міленіум." надійшла заява про забезпечення позову, в якій заявник просив вжити заходи забезпечення шляхом:

1) заборони АТ "Державний ощадний банк України" та АТ "Державний експортно-імпортний банк України", а також будь-яким іншим особам, що діють за їх дорученням, до набрання рішенням у даній справі законної сили вчиняти дії, спрямовані на обмеження ТОВ "БК "Міленіум.", його працівникам, представникам, працівникам і представникам контрагентів (піднаймачів (суборендарів)), клієнтам та/чи відвідувачам можливості володіння, користування та використання у господарській діяльності розташованих в торговельно-офісному комплексі з об`єктами громадського призначення та паркінгом за адресою: м. Київ, Спортивна площа, буд. 1-А, нежитлових приміщень загальною площею 4876,71 кв. м, які є об`єктами оренди за укладеними між ТОВ "БК "Міленіум." та ТОВ "Три О" договорами оренди (згідно з переліком, наведеним у позовній заяві та заяві про забезпечення позову);

2) в рамках заборони вчиняти дії, спрямовані на обмеження ТОВ "БК "Міленіум.", його працівникам, представникам, працівникам і представникам контрагентів (піднаймачів (суборендарів)), клієнтам та/чи відвідувачам можливості володіння, користування та використання у господарській діяльності зазначених в пункті 2 прохальної частини цієї заяви про забезпечення позову розташованих в Комплексі нежитлових приміщень загальною площею 4876,71 кв. м, які є об`єктами оренди за укладеними між ТОВ "БК "Міленіум." та ТОВ "Три О" договорами оренди, в тому числі, але не виключно заборонити АТ "Державний ощадний банк України" та АТ "Державний експортно-імпортний банк України", а також будь-яким іншим особам, що діють за їх дорученням:

- перешкоджання працівникам, представникам, працівникам і представникам контрагентів (піднаймачам (суборендарям)), клієнтам та/чи відвідувачам ТОВ "БК "Міленіум." у вільному доступі до цих нежитлових приміщень;

- перешкоджання працівникам, представникам, працівникам і представникам контрагентів (піднаймачам (суборендарям)), клієнтам та/чи відвідувачам ТОВ "БК "Міленіум." у вільному доступі в тому числі через місця спільного користування Комплексу, а також підйомі/спуску ліфтами до/з комплексу, на яких ці нежитлові приміщення знаходяться;

- перешкоджання працівникам, представникам, працівникам і представникам контрагентів (піднаймачам (суборендарям)), клієнтам та/чи відвідувачам ТОВ "БК "Міленіум." у проїзді легковими транспортними засобами в тому числі через спеціальні в`їзд/виїзд на цокольному рівні комплексу до/з підземного паркінгу Комплексу;

- припинення чи обмеження постачання до цих нежитлових приміщень електроенергії, в тому числі виробленої генераторами електричної енергії, що забезпечують постійне живлення комплексу електроенергією, за винятком аварійної ситуації та відсутності електроенергії у Комплексі в цілому;

- припинення чи обмеження постачання до цих нежитлових приміщень теплоносія, холодоносія, води та/чи підпору свіжого повітря (притічної вентиляції), за винятком аварійної ситуації та відсутності теплоносія, холодоносія, води чи підпору свіжого повітря (притічної вентиляції) відповідно у Комплексі в цілому;

- припинення чи обмеження забезпечення цих нежитлових приміщень каналізацією, за виключенням аварійної ситуації та відсутності каналізації у Комплексі в цілому;

- зміни замків на входах до цих нежитлових приміщень та/чи на дверях у межах цих нежитлових приміщень;

- відключення або блокування електронних перепусток системи контролю доступу цих нежитлових приміщень;

- обмеження електропостачання мережевого обладнання, що забезпечує комутацію із цими нежитловими приміщеннями, а також системи контролю доступу цих нежитлових приміщень;

- від`єднання, пошкодження іншим чином втручання у кабелі, якими забезпечується комутація мережевого обладнання із цими нежитловими приміщеннями;

- обмеження доступу до інфраструктури будинкової розподільної мережі комплексу для відновлення працездатності чи прокладання нової телекомунікаційної мережі, якою забезпечуватиметься можливість надання телекомунікаційних послуг у межах цих нежитлових приміщень;

- опечатування або блокування входів до цих нежитлових приміщень та/або до інших частин комплексу, які є маршрутами проходу до цих нежитлових приміщень;

- демонтажу, вилучення, переміщення чи пошкодження будь-якого належного ТОВ "БК "Міленіум." та/або орендованого ТОВ "БК "Міленіум." майна, що знаходиться у цих нежитлових приміщеннях;

- вчинення будь-яких інших дій, що створюють перешкоди у володінні, користуванні ТОВ "БК "Міленіум." цими нежитловими приміщеннями та/чи використанні цих нежитлових приміщень у господарській діяльності;

3) заборони АТ "Державний ощадний банк України" та АТ "Державний експортно-імпортний банк України" передавати та надавати зазначені в прохальної частини цієї заяви про забезпечення позову розташовані в комплексі нежитлові приміщення загальною площею 4876,71 кв. м, які є об`єктами оренди за укладеними між ТОВ "БК "Міленіум." та ТОВ "Три О" договорами оренди, повністю або частково будь-яким особам у володіння та/чи користування та укладати із будь-якими особами та/чи виконувати раніше укладені АТ "Державний ощадний банк України" та/чи АТ "Державний експортно-імпортний банк України" з будь-якими третіми особами правочини, спрямовані на передачу та надання цих нежитлових приміщень повністю або частково будь-яким особам у володіння та/чи користування, - на період до набрання законної сили судовим рішенням у даній справі.

5. Заява про забезпечення позову обґрунтована тим, що відповідачі після набуття у власність в порядку Закону України "Про іпотеку" Комплексу в порушення положень 629 та 770 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) вчиняють активні дії по припиненню договорів оренди, що були укладені між позивачем як орендарем, та ТОВ "Три О" як попереднім власником Комплексу та орендодавцем, вчиняють дії по блокуванню орендованих приміщень, доступу заявника до них та перешкоджанню здійснення господарської діяльності позивача як належного орендаря, та його суборендарів, в орендованих нежитлових приміщеннях, а тому існує висока ймовірність, що невжиття заявлених заходів забезпечення позову може призвести до неможливості виконання рішення суду у разі задоволення позову та справедливого і ефективного захисту порушених прав.

Короткий зміст рішень судів попередніх інстанцій

6. 29.12.2025 Господарський суд міста Києва постановив ухвалу, залишену без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 10.02.2026, про часткове задоволення заяви про забезпечення позову.

7. Частково задовольняючи заяву про вжиття заходів забезпечення позову, суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, дійшов наступних висновків:

- обраний позивачем захід забезпечення позову є співмірним із предметом позову та забезпечить ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, у разі задоволення позову, за захистом яких він звернувся до суду;

- з огляду на предмет спору застосування забезпечення позову не порушує балансу інтересів сторін, не створює загроз для відповідачів, як власників Комплексу в цілому та/чи приміщення зокрема, не покладає на банки додаткових витрат, які б не були відшкодовані позивачем (орендарем) на підставі договорів оренди, та сприяє отриманню банками на підставі договорів оренди доходу від належного їм приміщення у складі комплексу;

- запропоновані заходи забезпечення є адекватними та співмірними з позовними вимогами, не стосуються права власності відповідачів на Комплекс в цілому чи приміщення окремо, а спрямовані виключно на збереження існування стану, який є предметом спору, та активів заявника;

- застосування заходів забезпечення позову стосовно зазначеного майна позивача сприятиме, зокрема, запобіганню невиправданому розширенню кола осіб, прав та інтересів яких стосуватиметься судове рішення, а відтак - утрудненню чи неможливості виконання цього рішення. Водночас такі заходи забезпечення позову не порушують права відповідачів та інших осіб, а також здатні захистити порушені права та інтереси позивача у справі у випадку задоволення позовних вимог і уникнення необхідності звернення з додатковими позовами з метою відновлення становища, яке існувало до порушення прав чи інтересів;

- забезпечення позову не покладає обтяжливих обов`язків на відповідачів, а є тимчасовим обмеженням їх прав, оскільки вжиття заходів забезпечення позову спрямоване на запобігання імовірним порушенням майнових прав заявника, забезпечуючи збалансованість інтересів сторін;

- суд виходив з того, що існує реальна загроза ефективному захисту та поновленню порушених прав заявника, у разі задоволення позову, без вжиття заходів забезпечення позову, оскільки невжиття заходів забезпечення позову й подальші ймовірні дії відповідачів, як нових орендарів, щодо блокування доступу до спірних приміщень чи передачі їх іншим особам до вирішення спору по суті можуть призвести до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав такого заявника, зокрема, унеможливить захист права на оренду спірних об`єктів нерухомості в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду;

- вжиття відповідних заходів забезпечення позову матиме наслідком збереження існуючого станом на момент подання заяви стану між сторонами до вирішення судом спірних питань між ними та уникнення можливого порушення прав та інтересів інших осіб, тому відсутні підстави вважати, що права відповідачів і баланс інтересів будуть порушені такими заходами;

- запропонований заявником захід забезпечення позову не є тотожним з позовними вимогами, як зазначають відповідачі, а спрямований на підтримання status quo до вирішення судом спірних питань, які виникли між сторонами, є адекватним та ефективним, а також носить тимчасовий характер;

- разом з тим, відсутні підстави задовольняти вимоги заявника в частині заборонити вчиняти дії, спрямовані на обмеження працівникам і представникам контрагентів (піднаймачам (суборендарям)), клієнтам та/чи відвідувачам можливості володіння, користування та використання у господарській діяльності спірних нежитлових приміщень, оскільки це поглинається забороною вчиняти дії щодо самого заявника та використання нежитлових приміщень у цілях його діяльності передбачає безперешкодний доступ до цих нежитлових приміщень і клієнтів, відвідувачів чи контрагентів суб`єкта господарської діяльності.

Короткий зміст касаційної скарги

8. АТ "Державний експортно-імпортний банк України" та АТ "Державний ощадний банк України" звернулися до Верховного Суду з касаційними скаргами, в яких просять скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій, прийняти нове рішення про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову.

9. Касаційне провадження відкрито з підстав, передбачених абзацем 2 частини другої статті 287 ГПК України.

10. У касаційних скаргах відповідачі наполягають на ухваленні оскаржуваних судових рішень без урахування судами висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 11.01.2024 у справі № 916/3599/23, від 30.01.2024 у справі № 908/2835/22 (908/1829/23), від 18.05.2022 у справі № 910/12187/21, від 05.07.2023 у справі № 910/2795/20, від 24.06.2022 у справі № 904/3783/21, від 26.09.2022 у справі № 911/3208/21, від 20.02.2019 у справі № 923/558/18, від 14.12.2022 у справі № 904/1513/22, від 08.11.2021 у справі № 911/1141/21, від 24.01.2023 у справі № 916/2363/22, від 17.04.2023 у справі № 910/11021/22, щодо застосування статей 136, 137 ГПК України.

11. Узагальнено доводи касаційної скарги зводяться до того, що:

- суди не здійснили оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову;

- застосовано заходи забезпечення позову тотожні за змістом заявленим позовним вимогам; заява про забезпечення позову мала на меті отримання доступу позивачем до спірних приміщень без розгляду справи по суті; застосовані заходи забезпечення позову мають ознаки вирішення спору по суті, оскільки фактично зводиться до застосування наслідків недійсності правочину та визнання за позивачем права володіння та користування спірними приміщеннями

- порушено баланс інтересів учасників справи; оскаржуваними рішеннями серед іншого до вирішення справи по суті надано позивачу право володіння та користування майном;

- застосовано заходи забезпечення позову за відсутності доказів, що свідчать про істотне ускладнення чи унеможливлення ефективного захисту прав позивача;

- застосовано заходи забезпечення позову, що не є адекватними та співмірними; право користування або оренди не може мати вищий пріоритет захисту ніж право власності, гарантоване положеннями статті 41 Конституції України;

- не досліджено належним чином, що в заяві позивача про забезпечення позову не наведено мотивів відсутності підстав для зустрічного забезпечення.

Узагальнений виклад позицій інших учасників справи

12. 14.04.2026 від ТОВ "БК "Міленіум." надійшов відзив на касаційні скарги, у якому останній просить залишити їх без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін, повністю погоджуючись із висновками судів щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову.

13. Крім того, ТОВ "БК "Міленіум." просить поновити строк для подачі відзиву, посилаючись на те, що пунктом 2 резолютивної частини ухвали Верховного Суду від 23.03.2026 у справі № 910/15778/25 було встановлено термін для подачі відзиву на касаційні скарги до 13.04.2026 (включно). Водночас вказана ухвала Суду була отримана позивачем в електронному кабінеті в Електронному суді 24.03.2026 о 18:28, тобто через 1 день з дати її винесення, до того ж, після 18:00, тобто в неробочий час. З огляду на вказане, враховуючи значний обсяг поданих касаційних скарг та принцип розумності строків, цей відзив подається позивачем 14.04.2026, тобто як раз через 1 день після спливу терміну, встановленого судом для його подачі.

14. Розглянувши наведені позивачем доводи у клопотанні про поновлення строку на подання відзиву на касаційні скарги, колегія суддів не вбачає поважних причин для його поновлення, з огляду на таке.

15. Частиною першою статті 119 ГПК України встановлено, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними.

16. Оцінюючи доводи заявника, Верховний Суд зазначає, що отримання ухвали Суду від 23.03.2026 в підсистемі "Електронний кабінет" на наступний день 24.03.2026 (нехай і поза межами робочого часу) свідчить про те, що позивач був достеменно обізнаний про встановлений судом строк для подання відзиву (до 13.04.2026 включно) завчасно. Тому у ТОВ "БК "Міленіум." було достатньо часу (майже три тижні) для підготовки та направлення до суду відзиву на касаційні скарги.

17. Посилання заявника на значний обсяг поданих касаційних скарг не може вважатися поважною причиною пропуску строку, оскільки належна організація роботи щодо ведення судових справ, зокрема розподіл робочого часу, навантаження представників чи необхідність залучення додаткових спеціалістів для аналізу об`ємних матеріалів, є сферою внутрішньої організації роботи самого учасника справи (його представників). Такі обставини мають суб`єктивний характер і не є непереборними перешкодами в розумінні норм ГПК України.

18. Аргумент ТОВ "БК "Міленіум." про те, що відзив подано "лише через 1 день" після спливу встановленого терміну, Суд також відхиляє, оскільки процесуальний закон не передбачає можливості ігнорування процесуальних строків залежно від тривалості прострочення.

19. Відповідно до частини другої статті 118 ГПК України заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

20. За таких обставин, оскільки Суд відмовив у поновленні пропущеного процесуального строку, відзив ТОВ "БК "Міленіум." на касаційні скарги підлягає залишенню без розгляду.

Позиція Верховного Суду

21. Відповідно до статті 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 ГПК України заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

22. Обґрунтування необхідності забезпечення позову полягає у доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення питання про забезпечення позову.

23. Згідно із пунктами 2, 4 частини першої статті 137 ГПК України позов забезпечується, зокрема, забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання.

24. Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача з метою реалізації в майбутньому судових рішень і задоволених вимог позивача.

25. Водночас забезпечення позову за правовою природою є засобом запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, метою якого є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

26. При вирішенні питання про вжиття заходів забезпечення позову господарський суд має оцінити обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості, адекватності та співмірності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду, імовірності ускладнення чи непоновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, у разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками цього судового процесу.

27. Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

28. Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається.

29. Крім того, заходи забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності прав чи законних інтересів, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він просить накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

30. У постанові Верховного Суду від 09.09.2022 у справі № 904/7630/21 висловлено позицію, що під час вирішення питання про вжиття заходів щодо забезпечення позову господарським судам необхідно дотримуватися принципу їх співмірності із заявленими позивачем вимогами. Заходи щодо забезпечення позову можуть бути вжиті судом лише в межах предмета позову. Під час вирішення питання про вжиття заходів щодо забезпечення позову господарським судам слід враховувати, що такими заходами не повинні блокуватися господарська діяльність юридичної особи, порушуватися права осіб, що не є учасниками судового процесу, застосовуватися обмеження, не пов`язані з предметом спору.

31. Колегія суддів також враховує, що якщо позивач звертається до суду з немайновою позовною вимогою, судове рішення у разі задоволення якої не вимагатиме примусового виконання, то в даному випадку не має взагалі застосуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, а має застосовуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Аналогічну правову позицію викладено у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 16.08.2018 у справі № 910/1040/18, а також постанові Верховного Суду від 11.01.2024 у справі № 916/3599/23, на яку посилаються скаржники.

32. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 у справі № 381/4019/18 висловлено позицію про те, що необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову.

33. Обранням належного, відповідно до предмета спору, заходу забезпечення позову дотримується принцип співвіднесення виду заходу забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами, чим врешті досягаються: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову та як наслідок ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників провадження у справі або осіб, що не є учасниками цього судового процесу. При цьому сторона, яка звертається із заявою про забезпечення позову, повинна обґрунтувати необхідність забезпечення позову, що полягає у доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення питання про забезпечення позову.

34. При вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд зобов`язаний здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів і дослідити подані в обґрунтування заяви докази та встановити наявність зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги.

Подібна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 28.07.2021 у справі № 914/2072/20.

35. При цьому законом не визначається перелік відповідних доказів, які повинна надати особа до суду під час звернення з заявою про забезпечення позову, а тому суди у кожному конкретному випадку повинні оцінювати їх на предмет достатності, належності, допустимості та достовірності.

36. Як вбачається зі змісту оскаржуваної постанови апеляційного господарського суду та ухвали місцевого господарського суду, приходячи до висновку про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову, суди керувалися наступними встановленими обставинами.

37. Так, обґрунтовуючи необхідність вжиття заходів забезпечення позову, позивач зазначив, що він є користувачем нежитловими приміщеннями загальною площею 4876,71 кв. м у торговельно-офісному комплексі з об`єктами громадського призначення та паркінгом, за адресою: м. Київ, Спортивна площа, буд. 1-А, на підставі ряду договорів оренди, укладених з ТОВ "Три О" як власником приміщень на момент укладення правочинів найму. Діяльність заявника як орендаря полягає у передачі приміщень у подальший піднайм (суборенду), нежитлових приміщень з облаштованими меблями, обладнанням, іншими поліпшеннями.

38. 26.07.2025 було прийнято рішення про державну реєстрацію за відповідачами права власності на Комплекс, у зв`язку з чим проведено державну реєстрацію права власності банків на Комплекс. Набуття банками у власність Комплексу відбулося у порядку звернення на нього стягнення як на предмет іпотеки на підставі застереження про задоволення вимог іпотекодержателів, що міститься в іпотечному договорі, відповідно до положень Закону України "Про іпотеку" в рахунок часткового погашення заборгованості ТОВ "Три О" перед банками за кредитним договором.

39. 13.08.2025, як зазначає позивач, ним отримано спільну вимогу нових орендодавців від 06.08.2025 № 55/2-08/67, у якій повідомлялося, що відповідачі набули право спільної часткової власності на Комплекс у зв`язку зі зверненням стягнення на предмет іпотеки та поставлено вимогу до позивача припинити користування приміщеннями і звільнити їх.

40. При цьому позивач наголошує, що 30.10.2025 АТ "Державний ощадний банк України" на своєму офіційному сайті розмістило інформацію "Заява Ощадбанку щодо тимчасового припинення роботи торговельно-офісного комплексу Gulliver", де було зазначено: "… власники ухвалили рішення тимчасово закрити комплекс з 22:00 30.10.2025 року …", а 31.10.2025 орендареві, його контрагентам (піднаймачам (суборендарям)), їх працівникам, представникам, клієнтам та іншим відвідувачам було заблоковано доступ до орендованих приміщень, пропускні картки деактивовано, фізичний доступ на поверхи, де знаходяться приміщення, обмежено найнятими відповідачами службами охорони.

41. Як зазначає позивач, в результаті таких дій він позбавлений можливості користуватись приміщеннями, майном і документацією, що розміщені в них, а також забезпечувати виконання своїх зобов`язань перед контрагентами (піднаймачами (суборендарями)), не зважаючи на те, що строк дії договорів оренди не сплив і зміна власників не припиняє орендних правовідносин.

42. При цьому позивач наголошує, що у вказаний період не існувало жодних ознак аварій у роботі будь-яких інженерних мереж Комплексу, ані техногенних загроз, які могли б нести загрози працівникам чи відвідувачам Комплексу - забезпечувалось електроживлення Комплексу, працювали всі підіймальні механізми (ліфти, ескалатори, траволатори), функціонували системи вентиляції, кондиціонування, водопостачання і каналізації, а тому обмеження працівникам, представникам і відвідувачам орендаря, а також його контрагентам (піднаймачам (суборендарям)) доступу до приміщень, припинення електропостачання приміщень, забезпечення їх кондиціонуванням і вентиляцією, водопостачанням і каналізацією є свідомими діями нових орендодавців (банків), спрямованими на створення орендареві та його контрагентам (піднаймачам (суборендарям)), так само як і іншим наймачам приміщень в Комплексі, штучних перешкод у користуванні приміщенням.

43. З огляду на викладене, позивач вважає, що в разі невжиття заявлених заходів забезпечення позову, подальші дії відповідачів призведуть до унеможливлення ефективного захисту прав заявника на оренду нерухомості, а обраний ним спосіб забезпечення позову не порушує балансу інтересів сторін, не створює загроз для титулу банків як власників Комплексу в цілому та/чи приміщень зокрема, не покладає на банки додаткових витрат, які б не були відшкодовані позивачем, як орендарем, на підставі договорів оренди.

44. За результатом оцінки обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог щодо забезпечення позову та забезпечення збалансованості інтересів сторін, Верховний Суд вважає висновки судів попередніх інстанцій про наявність підстав для задоволення заяви ТОВ "БК "Міленіум." частково помилковими та такими, що зроблені з порушенням норм процесуального права з огляду на наступне.

45. Як вбачається з матеріалів справи, предметом позову є, зокрема, визнання за ТОВ "БК "Міленіум." права володіння та користування (найму, оренди) спірними нежитловими приміщеннями. Водночас у заяві про забезпечення позову заявник просив заборонити відповідачам вчиняти дії, спрямовані на обмеження ТОВ "БК "Міленіум.", його працівникам та контрагентам можливості володіння, користування та використання у господарській діяльності цих самих приміщень.

46. Відповідно до частини одинадцятої статті 137 ГПК України не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

47. Вжиті судами попередніх інстанцій заходи забезпечення позову фактично зводяться до надання позивачу безперешкодного права володіння та користування спірним майном до вирішення спору по суті, тобто мають ознаки вирішення спору по суті та є тотожними заявленим позовним вимогам. Застосування таких заходів призводить до того, що позивач отримує доступ до приміщень та можливість їх використання так, ніби його позовні вимоги вже задоволені судом, що є неприпустимим на стадії забезпечення позову.

48. Суди попередніх інстанцій не врахували сталу практику Верховного Суду щодо застосування статей 136, 137 ГПК України.

49. Зокрема, у постановах Верховного Суду від 11.01.2024 у справі № 916/3599/23, від 21.01.2019 у справі № 902/483/18 та ухвалі Верховного Суду від 07.08.2018 у справі № 906/824/17, неодноразово наголошувалося на недопустимості вжиття заходів забезпечення позову, які фактично підміняють собою судове рішення у справі та вирішують спір по суті до його розгляду. Вирішуючи питання щодо забезпечення позову, суд насамперед повинен з`ясувати зміст позовних вимог, а також правові підстави позову, оскільки суд, який не вирішує спір по суті, у будь-якому випадку не може застосувати такий захід забезпечення позову, який за змістом є тотожним задоволенню заявлених позовних вимог

50. Верховний Суд погоджується з доводами скаржників про те, що застосовані заходи забезпечення позову порушують баланс інтересів учасників справи та є неспівмірними. Як вбачається з матеріалів справи, на час вирішення питання про забезпечення позову за відповідачами зареєстровано право власності на Комплекс. Заборона особам, за якими зареєстровано право власності, вчиняти дії щодо такого майна на користь особи, чиє право користування є спірним і лише підлягає доведенню в судовому порядку, є непропорційним втручанням у майнові права банків. На стадії забезпечення позову захист оспорюваного права оренди не може мати вищий пріоритет, ніж наявне зареєстроване право власності.

51. При цьому позивач не надав належних та допустимих доказів на підтвердження того, що невжиття заходів забезпечення позову (в частині заборони блокування доступу до приміщення) істотно ускладнить чи унеможливить ефективний захист або поновлення його оспорюваних прав у разі задоволення позову. Спір у цій справі стосується визнання права, що за своєю природою є вимогою немайнового характеру. У разі задоволення позову порушене право позивача буде відновлено на підставі судового рішення, а тимчасова неможливість користування приміщеннями може бути підставою для відшкодування збитків, а не для блокування прав власників шляхом забезпечення позову.

52. Разом з тим, Верховний Суд погоджується з висновками судів попередніх інстанцій щодо необхідності та обґрунтованості вжиття заходів забезпечення позову в частині заборони припинення чи обмеження постачання до нежитлових приміщень електроенергії, теплоносія, води та водовідведення (каналізації).

53. Колегія суддів зазначає, що вказані заходи не є тотожними позовним вимогам про визнання права володіння та користування. Заборона на відключення базових життєзабезпечувальних комунікацій будівлі спрямована не на вирішення спору по суті, а виключно на підтримання фізичного та технічного стану спірного майна (status quo) до моменту ухвалення остаточного рішення суду. Припинення постачання тепла, електроенергії, водопостачання та водовідведення (каналізації) в умовах експлуатації великого торговельно-офісного комплексу може призвести до незворотних наслідків

54. Невжиття заходів забезпечення позову в цій частині несе реальну загрозу знищення або істотного пошкодження майна позивача та самого об`єкта оренди, що зробить неможливим ефективний захист прав позивача у разі задоволення його позову, оскільки приміщення можуть стати непридатними для використання за цільовим призначенням. Заборона на відключення комунікацій є співмірною, не позбавляє власників права власності і не покладає на них надмірного тягаря, оскільки позивач продовжує нести обов`язок з оплати спожитих комунальних послуг згідно з умовами договорів.

55. З огляду на викладене, суди першої та апеляційної інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення заяви в частині заборони припинення постачання до спірних приміщень комунальних послуг, проте помилилися, задовольнивши вимоги, що дублюють позовні вимоги щодо доступу до приміщень, у зв`язку з чим оскаржувані судові рішення підлягають частковому скасуванню з ухваленням нового рішення.

Висновки за результатами розгляду касаційних скарг

56. Згідно з пунктом 3 частини першої статті 308 та частин першої, другої статті 311 ГПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині. Суд скасовує судове рішення повністю або частково і ухвалює нове рішення у відповідній частині або змінює його, якщо таке судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 300 цього Кодексу межах, ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального права або порушенням норм процесуального права. Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення лише за умови, якщо це порушення призвело до ухвалення незаконного рішення.

Розподіл судових витрат

57. Враховуючи положення статті 129 ГПК України та часткове задоволення касаційних скарг, судові витрати розподіляються пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись статтями 300, 301, 304, 308, 311, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційні скарги Акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" та Акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" задовольнити частково.

2. Постанову Північного апеляційного господарського суду від 10.02.2026 та ухвалу Господарського суду міста Києва від 29.12.2025 у справі № 910/15778/25 скасувати в частині вжиття заходів забезпечення позову шляхом:

1) заборони АТ "Державний ощадний банк України" та АТ "Державний експортно-імпортний банк України", а також будь-яким іншим особам, що діють за їх дорученням, до набрання рішенням у даній справі законної сили вчиняти дії, спрямовані на обмеження ТОВ "БК "Міленіум.", його працівникам, представникам, працівникам і представникам контрагентів (піднаймачів (суборендарів)), клієнтам та/чи відвідувачам можливості володіння, користування та використання у господарській діяльності розташованих в торговельно-офісному комплексі з об`єктами громадського призначення та паркінгом за адресою: м. Київ, Спортивна площа, буд. 1-А, нежитлових приміщень загальною площею 4876,71 кв. м, які є об`єктами оренди за укладеними між ТОВ "БК "Міленіум." та ТОВ "Три О" договорами оренди (згідно з переліком, наведеним у позовній заяві та заяві про забезпечення позову);

2) в рамках заборони вчиняти дії, спрямовані на обмеження ТОВ "БК "Міленіум.", його працівникам, представникам, працівникам і представникам контрагентів (піднаймачів (суборендарів)), клієнтам та/чи відвідувачам можливості володіння, користування та використання у господарській діяльності зазначених в пункті 2 прохальної частини цієї заяви про забезпечення позову розташованих в Комплексі нежитлових приміщень загальною площею 4876,71 кв. м, які є об`єктами оренди за укладеними між ТОВ "БК "Міленіум." та ТОВ "Три О" договорами оренди, в тому числі, але не виключно заборонити АТ "Державний ощадний банк України" та АТ "Державний експортно-імпортний банк України", а також будь-яким іншим особам, що діють за їх дорученням:

- перешкоджання працівникам, представникам, працівникам і представникам контрагентів (піднаймачам (суборендарям)), клієнтам та/чи відвідувачам ТОВ "БК "Міленіум." у вільному доступі до цих нежитлових приміщень;

- перешкоджання працівникам, представникам, працівникам і представникам контрагентів (піднаймачам (суборендарям)), клієнтам та/чи відвідувачам ТОВ "БК "Міленіум." у вільному доступі в тому числі через місця спільного користування Комплексу, а також підйомі/спуску ліфтами до/з комплексу, на яких ці нежитлові приміщення знаходяться;

- перешкоджання працівникам, представникам, працівникам і представникам контрагентів (піднаймачам (суборендарям)), клієнтам та/чи відвідувачам ТОВ "БК "Міленіум." у проїзді легковими транспортними засобами в тому числі через спеціальні в`їзд/виїзд на цокольному рівні комплексу до/з підземного паркінгу Комплексу;

- зміни замків на входах до цих нежитлових приміщень та/чи на дверях у межах цих нежитлових приміщень;

- відключення або блокування електронних перепусток системи контролю доступу цих нежитлових приміщень;

- обмеження електропостачання мережевого обладнання, що забезпечує комутацію із цими нежитловими приміщеннями, а також системи контролю доступу цих нежитлових приміщень;

- від`єднання, пошкодження іншим чином втручання у кабелі, якими забезпечується комутація мережевого обладнання із цими нежитловими приміщеннями;

- обмеження доступу до інфраструктури будинкової розподільної мережі комплексу для відновлення працездатності чи прокладання нової телекомунікаційної мережі, якою забезпечуватиметься можливість надання телекомунікаційних послуг у межах цих нежитлових приміщень;

- опечатування або блокування входів до цих нежитлових приміщень та/або до інших частин комплексу, які є маршрутами проходу до цих нежитлових приміщень;

- демонтажу, вилучення, переміщення чи пошкодження будь-якого належного ТОВ "БК "Міленіум." та/або орендованого ТОВ "БК "Міленіум." майна, що знаходиться у цих нежитлових приміщеннях;

- вчинення будь-яких інших дій, що створюють перешкоди у володінні, користуванні ТОВ "БК "Міленіум." цими нежитловими приміщеннями та/чи використанні цих нежитлових приміщень у господарській діяльності;

3) заборони АТ "Державний ощадний банк України" та АТ "Державний експортно-імпортний банк України" передавати та надавати зазначені в прохальної частини цієї заяви про забезпечення позову розташовані в комплексі нежитлові приміщення загальною площею 4876,71 кв. м, які є об`єктами оренди за укладеними між ТОВ "БК "Міленіум." та ТОВ "Три О" договорами оренди, повністю або частково будь-яким особам у володіння та/чи користування та укладати із будь-якими особами та/чи виконувати раніше укладені АТ "Державний ощадний банк України" та/чи АТ "Державний експортно-імпортний банк України" з будь-якими третіми особами правочини, спрямовані на передачу та надання цих нежитлових приміщень повністю або частково будь-яким особам у володіння та/чи користування, - на період до набрання законної сили судовим рішенням у даній справі.

У цій частині ухвалити нове рішення, яким у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "БК "Міленіум." про вжиття заходів забезпечення позову відмовити.

3. В іншій частині (щодо заборони припинення чи обмеження постачання електроенергії, теплоносія, водопостачання та водовідведення (каналізації)) постанову Північного апеляційного господарського суду від 10.02.2026 та ухвалу Господарського суду міста Києва від 29.12.2025 у справі № 910/15778/25 залишити без змін.

4. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "БК "Міленіум." () на користь Акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" () 1774,93 грн витрат зі сплати судового збору за подання апеляційної та касаційної скарг.

5. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "БК "Міленіум." () на користь Акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" () 2218,67 грн витрат зі сплати судового збору за подання апеляційної та касаційної скарг.

6. Видачу відповідних наказів доручити Господарському суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та не підлягає оскарженню

Суддя Є. В. Краснов

Суддя Г. М. Мачульський

Суддя Л. І. Рогач