ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"20" квітня 2026 р. м. Київ Справа № 911/1533/22

Господарський суд Київської області у складі судді Христенко О.О., розглянувши матеріали заяви Приватного підприємства Інвестиційна компанія Плутос б/н від 31.03.2026 (вх. № 28/26 від 31.03.2026) про перегляд рішення Господарського суду Київської області від 30.11.2022 за нововиявленими обставинам у справі № 911/1533/22

за позовом Приватного підприємства Інвестиційна компанія Плутос, м. Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю Авангард СВМ Сервіс, м. Київ

про зобов`язання звільнити та повернути майно

обставини справи:

Рішенням Господарського суду Київської області від 30.11.2022 в задоволенні позовних вимог Приватного підприємства Інвестиційна компанія Плутос до Товариства з обмеженою відповідальністю Авангард СВМ Сервіс про зобов`язання звільнити та повернути майно було відмовлено повністю.

31.03.2026 через систему Електронний суд до Господарського суду Київської області від Приватного підприємства Інвестиційна компанія Плутос надійшла заява від 31.03.2025 (вх. № 28/26) про перегляд рішення Господарського суду Київської області від 30.11.2022 за нововиявленими обставинами.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 06.04.2026 вказану заяву залишено без руху на підставі ст. 322 ГПК України та відповідно до ч. 2 ст. 174 ГПК України зазначено недоліки заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, спосіб і строк їх усунення. Встановлено Приватному підприємству «Інвестиційна компанія «Плутос» спосіб усунення недоліків заяви шляхом: надання доказів сплати судового збору у встановленому порядку та розмірі; пояснення в яких зазначити нововиявлені обставини, якими обґрунтовується вимога про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами згідно положень ч. 2 ст. 320 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якої підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є: 1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; 2) встановлений вироком або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, факт надання завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що потягли за собою ухвалення незаконного рішення у цій справі; 3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду; пояснення в яких зазначити дату відкриття або встановлення нововиявлених обставини, якими обґрунтовується вимога про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами; пояснення в яких зазначити докази, що підтверджують наявність нововиявлених обставин; докази, що підтверджують наявність нововиявлених обставин; роз`яснено Приватному підприємству «Інвестиційна компанія «Плутос», що якщо недоліки заяви не будуть усунуті у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із такою заявою.

Ухвала суду від 06.04.2026 у справі № 911/1533/22 була внесена до АСДС та автоматично направлена в електронний кабінет заявника та доставлена 07.04.2026 о 18:30 до його електронного кабінету, що підтверджується наявною в матеріалах справи довідкою про доставку електронного листа, а отже вважається врученою 08.04.2026.

Отже, судом вчинено дії щодо належного повідомлення заявника про ухвалене судове рішення.

14.04.2026 через систему "Електронний суд" від Приватного підприємства «Інвестиційна компанія «Плутос» надійшла заява (вх. № 6273/26) про усунення недоліків, в прохальній частині якої заяник просить суд задовольнити клопотання про відстрочку сплати судового збору.

Суд розглянувши клопотання про відстрочення сплати судового збору, вважає за потрібне зазначити наступне.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначає Закон України «Про судовий збір».

Статтею 8 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю; 4) заявником (позивачем) у межах справи про банкрутство (неплатоспроможність) є юридична або фізична особа, у тому числі фізична особа - підприємець, яка перебуває у судових процедурах розпорядження майном, санації або реструктуризації боргів, за клопотанням арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, керуючого реструктуризацією) або боржника. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Суд звертає увагу на те, що статтею 8 вищезазначеного Закону передбачено можливість відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати, однак лише за вичерпних умов. Водночас приписами цієї статті визначено суб`єктів щодо яких можна здійснити відстрочення та розстрочення сплати судового збору.

Статтею 129 Конституції України передбачено, що здійснюючи свої конституційні обов`язки, господарські суди повинні дотримуватися принципів здійснення правосуддя, зокрема, принципу рівності усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Відстрочення, розстрочення, зменшення розміру або звільнення від сплати судового збору є правом суду, а не його обов`язком. При цьому, це право суду закон пов`язує із встановленням обставин, які свідчать про дійсну складність фінансового становища сторони, яка звертається з відповідним клопотанням.

Водночас, законом не визначено обставин, які беззаперечно свідчать про наявність у суду обов`язку вчинення відповідних дій, а обґрунтування відповідних обставин покладається на заінтересовану сторону.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 січня 2021 року у справі № 0940/2276/18 зазначений такий правовий висновок.

Питання відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати врегульоване статтею 8 Закону України "Про судовий збір", норма якої є спеціальною.

З аналізу ж статті 8 Закону України "Про судовий збір" чітко вбачається, що законодавець, застосувавши конструкцію "суд, враховуючи майновий стан сторони, може...", тим самим визначив, що питання звільнення, зменшення розміру, відстрочення чи розстрочення сплати судового збору осіб, які не зазначені в статті 5, або у справах із предметом спору, не охопленим статтею 5, є правом, а не обов`язком суду навіть за наявності однієї з умов для такого звільнення, зменшення розміру, відстрочення чи розстрочення.

Що ж до самих умов, визначених статтею 8, то вони диференційовані за суб`єктним та предметним застосуванням. Так, умови, визначені у пунктах 1 та 2 частини першої статті 8, можуть застосовуватися лише до фізичних осіб, котрі перебувають у такому фінансовому стані, що розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру їх річного доходу, та до фізичних осіб, що мають певний соціальний статус, підтверджений державою, - є військовослужбовцями.

Щодо третьої умови, визначеної у пункті 3 частини першої статті 8, то законодавець, застосувавши слово "або", не визначив можливість її застосування за суб`єктом застосування, в той же час визначив коло предметів спору, коли така умова може застосовуватись, - лише у разі, коли предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю, тобто особистих майнових та особистих немайнових прав фізичних осіб.

У пункті 4 ч. 1 статті 8 Закону України "Про судовий збір" зазначено про можливість відстрочення сплати судового збору у межах справи про банкрутство (неплатоспроможність).

Із системного аналізу змісту норм зазначеної статті убачається, що положення пунктів 1 та 2 частини першої статті 8 Закону України "Про судовий збір" не поширюються на юридичних осіб, незалежно від наявності майнового критерію (майнового стану учасника справи - юридичної особи), а положення пункту 3 частини першої статті 8 Закону України "Про судовий збір" можуть бути застосовані до юридичної особи за наявності майнового критерію, але тільки у справах, визначених цим пунктом, тобто предметом позову у яких є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч. 5 ст. 236 ГПК України).

Аналогічна норма передбачена ч. 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», зокрема, висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Предметом позову у цій справі не є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю, не є справою про банкрутство (неплатоспроможність), тому підстав для розгляду господарським судом питання про відстрочення/розстрочення сплати судового збору не має.

Крім того, суд звертає увагу, що якщо спірні відносини не врегульовані законом і відсутній звичай ділового обороту, який може бути до них застосований, суд застосовує закон, що регулює подібні відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - виходить із загальних засад і змісту законодавства (аналогія права). Забороняється відмова у правосудді з мотивів неповноти, неясності, суперечливості чи відсутності законодавства, яке регулює спірні відносини (частини десята та одинадцята статті 11 ГПК України).

Суд також відзначає, що інших доказів на усунення заявником недоліків заяви від 31.03.2026 (вх. № 28/26 від 31.03.2026) про перегляд рішення Господарського суду Київської області від 30.11.2022 за нововиявленими обставинам у справі № 911/1533/22 заявником надано не було.

Відповідно до ч. 3 ст. 323 ГПК України до заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими чи виключними обставинами, яка не оформлена відповідно до вимог статті 322 цього Кодексу, а також подана особою, яка відповідно до частини шостої статті 6 цього Кодексу зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його, застосовуються положення статті 174 цього Кодексу.

Згідно з ч. 4 ст. 174 ГПК України якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із позовною заявою.

Таким чином, заява Приватного підприємства «Інвестиційна компанія «Плутос» б/н від 31.03.2026 (вх. № 28/26 від 31.03.2026) про перегляд рішення Господарського суду Київської області від 30.11.2022 за нововиявленими обставинам у справі № 911/1533/22 і додані до неї документи підлягають поверненню.

З урахуванням наведеного, керуючись ст.ст. 174, 234, 322, 323 Господарського процесуального кодексу України, суд

постановив:

1. В задоволенні клопотання Приватного підприємства «Інвестиційна компанія «Плутос» про відстрення сплати судового збору відмовити.

2. Заяву Приватного підприємства «Інвестиційна компанія «Плутос» б/н від 31.03.2026 (вх. № 28/26 від 02.02.2026) про перегляд рішення Господарського суду Київської області від 30.11.2022 за нововиявленими обставинам у справі № 911/1533/22 повернути заявнику.

Дана ухвала набирає законної сили у строк та в порядку передбачених ч. 2 ст. 235 ГПК України та може бути оскаржена у строк визначений ст. 256 ГПК України в порядку передбаченому ст. 257 ГПК України.

Ухвалу підписано - 20.04.2026

Суддя О.О. Христенко