РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

16.04.2026Справа № 910/15317/25

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Укргідро 2009"

до Державного підприємства "Гарантований покупець"

про стягнення 3293025,79 грн.

Суддя: Людмила ШКУРДОВА.

Секретар с/з (помічник судді): Дмитро БОЖКО.

Представники сторін: згідно з протоколом судового засідання.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Укргідро 2009" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Державного підприємства "Гарантований покупець" про стягнення 3293025,79 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань за договором № 13872/01 від 31.07.2017 р. в частині оплати купленої ним у позивача за 2021-2025 р.р. електроенергії, у зв`язку з чим позивач просить суд стягнути з відповідача 2395805,99 грн. основного боргу, 322848,21 грн. пені, 148528,18 грн. штрафу, 109073,84 грн. 3% річних, 316769,57 грн. інфляційних втрат.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.12.2025 р. прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі № 910/15317/25 за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання та встановлено сторонам строк для подання до суду заяв по суті спору.

Рух справи відображено у процесуальних документах суду та заявах по суті спору.

Заперечуючи проти позову, відповідач зазначає, що:

- наявність заборгованості ОСП перед відповідачем щодо наданої у розрахунковому місяці послуги виключає виникнення зобов`язання відповідача з оплати вартості відпущеної продавцями за «зеленим» тарифом електричної енергії попереднього розрахункового місяця в частині, пропорційній до розміру заборгованості ПрАТ «НЕК «Укренерго» перед гарантованим покупцем за послугу у такому місяці;

- оскільки за спірні розрахункові місяці НЕК «Укренерго» не сплатило послугу в повному обсязі, зобов`язання відповідача перед позивачем за вказані розрахункові періоди у розумінні ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України не виникли;

- враховуючи існуючий борг позивача перед відповідачем за договором про участь у балансуючій групі гарантованого покупця № 153/07/24 від 25.01.2024 р., в силу положень пп. 12 п. 1 постанови НКРЕКП № 332, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 42192,53 грн. задоволенню не підлягають;

- позивачем не враховано оплату за березень 2025 р. на суму 161995,76 грн. та за серпень 2025 р. на суму 97828,81 грн.

- позивачем неправильно визначено момент виникнення грошового зобов`язання при розрахунку 3% річних та інфляційних втрат згідно Порядку № 641;

- на спірні правовідносини сторін поширюються положення пп. 16 п. 1 постанови НКРЕКП № 332 щодо зупинення нарахування і стягнення з відповідача штрафу та пені;

- позивачем неправомірно донараховано відповідачу 68303,12 грн. за відпущену електричну енергію за квітень-червень 2022 р. у зв`язку з прийняттям постанов НКРЕКП № 2057 та № 2058.

Заперечуючи проти доводів відповідача, позивач зазначає, що:

- накази Міністерства енергетики України № 206 та № 140 ніяким чином не обмежують право позивача, як виробника електричної енергії за «зеленим» тарифом, на отримання повної вартості проданої електричної енергії, встановленої укладеним між сторонами договором, а також не змінюють терміни виникнення та виконання грошових зобов`язань гарантованого покупця щодо проведення остаточних розрахунків за договором та згідно з п. 10.4 Порядку № 641;

- виконання зобов`язань відповідачем перед позивачем не залежить від отримання гарантованим покупцем коштів від ОСП;

- донарахування відповідачу 68303,12 грн. за відпущену електричну енергію за квітень-червень 2022 р. є результатом виконання постанов НКРЕКП № 2057 та № 2058;

- наявність права вимоги відповідача до позивача за іншим договором не є предметом розгляду та доказування у даній справі, та не ставить у залежність виконання зобов`язання за договором № 13872/01 від 31.07.2017 р.;

- постанова НКРЕКП № 332 має нижчу юридичну силу порівняно з Цивільним кодексом України та Господарським кодексом України, а тому не може обмежувати чи скасовувати права, встановлені актом вищої юридичної сили;

- здійснені позивачем розрахунки 3% річних та інфляційних втрат є вірними та обґрунтованими.

20.01.2026 р. до Господарського суду міста Києва від Державного підприємства "Гарантований покупець" надійшло клопотання про залучення до участі у даній справі у процесуальному статусі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - ПрАТ «НЕК «Укренерго».

Розглянувши у підготовчому засіданні 20.01.2026 р. подане відповідачем клопотання, суд дійшов висновку про відмову у його задоволенні, оскільки рішення у даній справі не вплине на права та обов`язки ПрАТ «НЕК «Укренерго».

17.02.2026 р. суд закрив підготовче провадження та призначив справу № 910/15317/25 до судового розгляду по суті.

У судовому засіданні 16.04.2026 р. проголошено скорочене рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва,

ВСТАНОВИВ:

31.07.2017 р. між Державним підприємством «Енергоринок», правонаступником якого є Державне підприємство "Гарантований покупець", та Товариством з обмеженою відповідальністю "Укргідро 2009" укладено договір № 13872/01, до якого сторонами укладено ряд додаткових угод: додаткова угода № 201/01 від 30.06.2019 р., додаткова угода № 183/01/21 від 29.01.2021 р., додаткова угода № 2187/07/13 від 20.06.2023 р., додаткова угода № 152/07/24 від 25.01.2024 р.

Укладенням додаткової угоди 152/07/24 від 25.01.2024 р. сторони привели положення договору № 13872/01 від 31.07.2017 р. у відповідність до змінених норм законодавства, однак, зміст прав та обов`язків сторін залишився не змінним.

Згідно з п. 1.1 договору (тут і далі в редакції додаткової угоди № № 201/01 від 30.06.2019 р.) виробник за «зеленим» тарифом зобов`язується продавати, а гарантований покупець зобов`язується купувати всю відпущену електричну енергію, вироблену виробником за «зеленим» тарифом, та здійснювати її оплату відповідно до умов цього договору та законодавства України, у тому числі Порядку купівлі електричної енергії за «зеленим» тарифом, затвердженого постановою НКРЕКП № 641 від 26.04.2019 р.

Відповідно до п. 2.3 договору виробник за «зеленим» тарифом зобов`язується продавати, а гарантований покупець зобов`язується купувати всю відпущену електричну енергію виробника в точках комерційного обліку електричної енергії генеруючих одиниць виробника за встановленим йому «зеленим» тарифом з урахуванням надбавки до тарифу.

Пунктом 2.4 договору передбачено, що виробник за «зеленим» тарифом продає гарантованому покупцю електричну енергію відповідно до Порядку, якщо продавець є виробником за «зеленим» тарифом, або Порядку за тарифами, величини яких для кожної генеруючої одиниці за «зеленим» тарифом встановлені НКРЕКП, у національній валюті України.

За умовами п. 2.5 договору вартість електричної енергії, купленої гарантованим покупцем у виробника за «зеленим» тарифом у розрахунковому місяці, визначається відповідно до глави 10 Порядку на підставі тарифів, встановлених НКРЕП для кожної генеруючої одиниці.

Згідно з п. 3.1 договору обсяг фактично проданої та купленої електричної енергії визначається відповідно до положень глави 8 Порядку на підставі даних обліку, наданих гарантованому покупцю адміністратором комерційного обліку відповідно до глави 7 Порядку.

Відповідно до п. 3.2 договору розрахунок за куплену гарантованим покупцем електроенергію здійснюється грошовими коштами, що перераховуються на поточний рахунок виробника за «зеленим» тарифом, з урахуванням ПДВ.

Пунктом 3.3 договору встановлено, що оплата товарної продукції (електричної енергії), купленої гарантованим покупцем у виробників за «зеленим» тарифом у розрахунковому місяці, та формування актів купівлі-продажу електричної енергії та актів купівлі-продажу відшкодування частки вартості врегулювання небалансу електричної енергії здійснюється відповідно до положень глави 10 Порядку.

За змістом п. 4.5 договору гарантований покупець зобов`язаний купувати у виробника за «зеленим» тарифом вироблену електричну енергію за винятком обсягів електричної енергії, необхідних для власних потреб; у повному обсязі здійснювати своєчасні розрахунки за куплену у виробника за «зеленим» тарифом електричну енергію; нараховувати розмір відшкодування частки вартості врегулювання небалансу електричної енергії виробнику за «зеленим» тарифом відповідно до глави 9 Порядку.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 3 ст. 30, п. 8 ч. 9 ст. 65 Закону України "Про ринок електричної енергії" виробники мають право на своєчасне та у повному обсязі отримання коштів за продану ними електричну енергію відповідно до укладених договорів на ринку електричної енергії та за допоміжні послуги.

Гарантований покупець зобов`язаний сплачувати своєчасно та в повному обсязі за електричну енергію, куплену у виробників, яким встановлено "зелений" тариф, а також у виробників, які за результатами аукціону набули право на підтримку.

Згідно з п.п. 10.1, 10.4 Порядку (в редакції, чинній станом на час виникнення спірних правовідносин) до 15 числа (включно) розрахункового місяця відповідач здійснює оплату платежу позивачу із забезпеченням йому пропорційної оплати відповідно до оперативних даних щодо обсягу товарної продукції, наданої адміністратором комерційного обліку, підписаної кваліфікованим електронним підписом (далі - КЕП), за перші 10 днів розрахункового місяця, що зазначається відповідно до обсягів відпуску електричної енергії генеруючими одиницями позивача.

До 25 числа (включно) розрахункового місяця відповідач здійснює оплату платежу позивачу із забезпеченням йому пропорційної оплати відповідно до оперативних даних щодо обсягу товарної продукції, наданої адміністратором комерційного обліку, підписаної КЕП, за перші 20 днів розрахункового місяця, що визначається відповідно до обсягів відпуску електричної енергії генеруючими одиницями позивача.

Після отримання від продавця акта купівлі-продажу протягом трьох робочих днів з дати оприлюднення рішення Регулятора щодо затвердження розміру вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел, наданої гарантованим покупцем у розрахунковому місяці, гарантований покупець здійснює остаточний розрахунок з продавцем із забезпеченням йому 100% оплати відпущеної електричної енергії попереднього розрахункового періоду (місяця) з урахуванням авансових платежів.

Таким чином, відповідач зобов`язаний здійснювати оплату у кожному розрахунковому місяці за куплену електричну енергію у позивача у три етапи. Перший - до 15 числа (включно) розрахункового місяця, другий - до 25 числа (включно) розрахункового місяця, третій (остаточний) - протягом трьох робочих днів з дати оприлюднення рішення НКРЕКП розміру вартості послуги.

Відповідно до п. 11.4 Порядку (в редакції постанови НКРЕКП від 24.01.2024 р. № 178) гарантований покупець забезпечує проведення розрахунку та здійснення оплати за відпущену продавцем за "зеленим" тарифом у попередньому розрахунковому періоді (місяці) електричну енергію протягом п`яти робочих днів з дня оприлюднення рішення Регулятора щодо затвердження розміру вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел, наданої гарантованим покупцем у розрахунковому місяці.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов договору № 13872/01 від 31.07.2017 р. позивач у січні-грудні 2021 р., січні-грудні 2022 р., січні-грудні 2023 р., січні-грудні 2024 р. та січні-серпні 2025 р. продав відповідачу електричну енергію на загальну суму 23275935,07 грн., що підтверджується долученими до матеріалів справи копіями актів купівлі-продажу електроенергії за вказані періоди, з урахуванням актів коригувань.

Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (Регулятор) затвердила розмір вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії, наданої гарантованим покупцем у наступні періоди:

- у грудні 2021 р. постанова № 254 від 11.02.2022 р. (постанова оприлюднена Регулятором 14.02.2022 р.);

- у червні, серпні, вересні, листопаді 2021 р. постанова № 300 від 15.02.2022 р. (постанова оприлюднена Регулятором 16.02.2022 р.);

- у січні-травні, липні, жовтні 2021 р., лютому-червні 2022 р. постанова № 1117 від 09.09.2022 р. (постанова оприлюднена Регулятором 12.09.2022 р.);

- у січні 2022 р. постанова № 557 від 31.05.2022 р. (постанова оприлюднена Регулятором 01.06.2022 р.);

- у липні 2022 р. постанова № 1190 від 20.09.2022 р. (постанова оприлюднена Регулятором 21.09.2022 р.);

- у серпні 2022 р. постанова № 473 від 14.03.2023 р. (постанова оприлюднена Регулятором 15.03.2023 р.);

- у січні, лютому, липні-вересні 2023 р. постанова № 858 від 30.04.2024 р. (постанова оприлюднена Регулятором 01.05.2024 р.);

- у грудні 2022 р., березні-червні 2023 р., листопаді, грудні 2023 р. постанова № 896 від 08.05.2024 р. (постанова оприлюднена Регулятором 10.05.2024 р.);

- у вересні-листопаді 2022 р., жовтні 2023 р. постанова № 946 від 15.05.2024 р. (постанова оприлюднена Регулятором 16.05.2024 р.);

- у лютому, березні 2024 р. постанова № 2146 від 18.12.2024 р. (постанова оприлюднена Регулятором 20.12.2024 р.);

- у вересні 2024 р. постанова № 2418 від 30.12.2024 р. (постанова оприлюднена Регулятором 30.12.2024 р.);

- у липні 2024 р. постанова № 76 від 21.01.2025 р. (постанова оприлюднена Регулятором 23.01.2025 р.);

- у квітні, серпні 2024 р. постанова № 193 від 11.02.2025 р. (постанова оприлюднена Регулятором 13.02.2025 р.);

- у жовтні, листопаді 2024 р. постанова № 247 від 18.02.2025 р. (постанова оприлюднена Регулятором 19.02.2025 р.);

- у грудні 2024 р. постанова № 285 від 25.02.2025 р. (постанова оприлюднена Регулятором 26.02.2025 р.);

- у січні 2025 р. постанова № 378 від 11.03.2025 р. (постанова оприлюднена Регулятором 12.03.2025 р.);

- у січні, травні, червні 2024 р., лютому 2025 р. постанова № 529 від 08.04.2025 р. (постанова оприлюднена Регулятором 10.04.2024 р.);

- у березні 2025 р. постанова № 753 від 20.05.2025 р. (постанова оприлюднена Регулятором 21.05.2025 р.);

- у квітні 2025 р. постанова № 916 від 18.06.2025 р. (постанова оприлюднена Регулятором 19.06.2025 р.);

- у травні 2025 р. постанова № 1074 від 15.07.2025 р. (постанова оприлюднена Регулятором 16.07.2025 р.);

- у червні 2025 р. постанова № 1238 від 12.08.2025 р. (постанова оприлюднена Регулятором 13.08.2025 р.);

- у липні 2025 р. постанова № 1398 від 02.09.2025 р. (постанова оприлюднена Регулятором 03.09.2025 р.);

- у серпні 2025 р. постанова № 1648 від 14.10.2025 р. (постанова оприлюднена Регулятором 15.10.2025 р.).

У свою чергу, відповідач здійснив часткову оплату за електричну енергію, що підтверджується долученими позивачем до матеріалів справи копіями платіжних доручень. Відповідно до розрахунку позивача, заборгованість відповідача становить 2395805,99 грн.

За приписами ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України).

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Як підтверджується матеріалами справи, відповідач неналежним чином виконав взяті на себе зобов`язання за договором № 13872/01 від 31.07.2017 р. в частині оплати купленої ним у позивача у у січні-грудні 2021 р., січні-грудні 2022 р., січні-грудні 2023 р., січні-грудні 2024 р. та січні-серпні 2025 р. електроенергії.

Водночас, з матеріалів справи слідує та не заперечується сторонами, що станом на 16.04.2026 р. у відповідача перед позивачем відсутня заборгованість за договором № 13872/01 від 31.07.2017 р. на суму 183459,45 грн.

Так, відповідачем були здійснені наступні платежі: 13.03.2026 р. - 75968,73 грн., 30.03.2026 р. - 47160,27 грн., 31.03.2026 р. - 20532,25 грн., 31.03.2026 р. - 12594,28 грн., 31.03.2026 р. - 27203,92 грн. Проведення даних платежів підтверджується наданими сторонами до матеріалів справи копіями платіжних інструкцій.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Враховуючи, що відповідач сплатив на користь позивача 183459,45 грн., спір у справі № 910/15317/25 в цій частині підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю предмета спору на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до ч. 4 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України, суд вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету.

У відповідності до ст. 7 Закону України "Про судовий збір" суд вважає за можливе повернути 100% сплаченої позивачем суми судового збору за вимогу про стягнення з відповідача 183459,45 грн., а саме - у розмірі 2201,51 грн., сплаченої згідно з платіжною інструкцією № 2311 від 02.12.2025 р.

Також судом встановлено, що заборгованість відповідача за договором № 13872/01 від 31.07.2017 р. у сумі 259824,57 грн. була сплачена останнім до відкриття провадження у справі, що підтверджується долученими відповідачем до відзиву на позовну заяву копіями платіжних інструкцій. При цьому, перерахування відповідачем коштів на вказану суму до відкриття провадження у справі позивач не заперечує.

Відповідно до ч. 4 п. 4.4 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" припинення (закриття) провадження у справі можливе в разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи. Якщо ж він був відсутній і до порушення провадження у справі, то зазначена обставина тягне за собою відмову в позові, а не припинення провадження у справі.

Оскільки на момент відкриття провадження у справі за відповідачем не обліковувалась заборгованість у розмірі 259824,57 грн., позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Укргідро 2009" про стягнення з Державного підприємства "Гарантований покупець" 259824,57 грн. задоволенню не підлягають.

Разом з тим, відповідач, всупереч вимогам статей 13, 74 Господарського процесуального кодексу України, доводів позивача не спростував, жодних доказів на доведення відсутності заборгованості або доказів належної оплати електроенергії за договором № 13872/01 від 31.07.2017 р. у розмірі 1952521,97 грн. суду не надав.

Таким чином, вимога позивача про стягнення з відповідача 1952521,97 грн. заборгованості є обґрунтованою, підтвердженою матеріалами справи, не спростованою відповідачем та такою, що підлягає задоволенню судом.

При цьому, твердження відповідача про те, що позивачем неправомірно донараховано відповідачу 68303,12 грн. за відпущену електричну енергію за квітень-червень 2022 р. у зв`язку з прийняттям постанов НКРЕКП № 2057 та № 2058, відхиляються судом як необґрунтовані, оскільки Постановами НКРЕКП № 2057 від 03.11.2023 р. та № 2058 від 03.11.2023 р. регулятор переглянув ставки "зеленого" тарифу на ІІ квартал (квітень-червень) та ІІІ квартал (липень-вересень) 2022 року за наслідками розгляду справи № 640/13467/22, за результатом якої була визнано протиправною бездіяльність НКРЕКП щодо невиконання зобов`язань, передбачених ч.ч. 29 та 30 ст. 9-1 Закону України «Про альтернативні джерела енергії», п. 1.5 Порядку встановлення, перегляду та припинення дії «зеленого» тарифу на електричну енергію для суб`єктів господарської діяльності, споживачів електричної енергії, у тому числі енергетичних кооперативів, та приватних домогосподарств, генеруючі установки яких виробляють електричну енергію з альтернативних джерел енергії, затвердженого постановою НКРЕКП № 1817 від 30.08.2019 р.

Посилання відповідача на особливості регулювання зобов`язань сторін під час дії воєнного стану, зокрема, накази Міністерства енергетики України № 140 від 28.03.2022 р. 2022 р. "Про розрахунки на ринку електричної енергії", який був чинний до 05.07.2022 р. та № 206 від 15.06.2022 р. "Про розрахунок з виробниками за зеленим тарифом", не спростовують його обов`язку оплатити придбану у позивача електричну енергію в повному обсязі.

Доводи відповідача про те, що строк виконання зобов`язання щодо остаточного розрахунку є таким, що не настав через наявність заборгованості ПрАТ «НЕК «Укренерго» перед відповідачем відхиляються судом як необґрунтовані, оскільки абз. 2 п. 11.4 Порядку не містить положень про те, що у випадку неотримання коштів гарантованим покупцем від ОСП, строк виконання остаточного розрахунку гарантованого покупця з продавцем за «зеленим» тарифом не настає чи відкладається на строк до моменту надходження коштів, тобто є відкладальною умовою в силу приписів ч. 1 ст. 212 Цивільного кодексу України.

При цьому, недодержання своїх обов`язків контрагентом боржника без підтвердження цього належними доказами, яких відповідачем не надано до матеріалів справи, не є підставою для звільнення останнього від виконання своїх договірних зобов`язань, у тому числі в частині здійснення повної та своєчасної оплати вартості обсягу електричної енергії за «зеленим тарифом».

Поряд з цим, позивач нарахував та просить суд стягнути з відповідача 322848,21 грн. пені, 148528,18 грн. штрафу, 109073,84 грн. 3% річних, 316769,57 грн. інфляційних втрат.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За приписами ст.ст. 79, 86 Господарського кодексу України господарський суд має з`ясовувати обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується.

Перевіривши надані позивачем розрахунки інфляційних втрат та 3% річних, суд дійшов висновку, що вказані розрахунки є необґрунтованими та арифметично невірними, оскільки позивачем допущено помилку у визначенні періоду нарахування 3% річних та інфляційних втрат.

Водночас, згідно з розрахунками позивача, розмір інфляційних втрат та 3% річних становить суму більше, ніж заявлено позивачем, однак, з огляду на положення ч. 2 ст. 237 Господарського процесуального кодексу України, у відповідності до яких при ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог, стягненню з відповідача на користь позивача підлягають 3% річних та інфляційні втрати у заявлених позивачем сумах.

Щодо стягнення з відповідача пені та штрафу.

Пунктом 4.6 договору передбачено, що гарантований покупець несе відповідальність за порушення порядку оплати продавцю за "зеленим" тарифом, що визначений у главі 10 Порядку. Гарантованому покупцю нараховується пеня в розмірі 0,1% від неоплаченої згідно з Порядком суми (але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діє на день розрахунку) за кожен день прострочення оплати. З гарантованого покупця може стягувалися додатково штраф у розмірі 7% від неоплаченої згідно з Порядком суми за ненадходження понад 30 днів на рахунок продавця за "зеленим" тарифом належних коштів відповідно до порядку оплати. Сплата гарантованим покупцем пені та штрафу здійснюється з поточних рахунків гарантованого покупця на поточні рахунки продавців за "зеленим" тарифом.

Згідно з розрахунком позивача, починаючи з 13.09.2022 р., розмір пені за порушення строків оплати електроенергії складає 322848,21 грн., а штраф - 148528,18 грн.

Підпунктом 16 п. 1 постанови НКРЕКП № 332 від 25.02.2022 р. (доповненим згідно з постановою № 413 від 26.04.2022 р.) визначено зупинити нарахування та стягнення штрафних санкцій, передбачених договорами, що укладені відповідно до Закону України "Про ринок електричної енергії" між учасниками ринку електричної енергії на період воєнного стану та протягом 30 днів після його припинення або скасування.

За наслідками розгляду справи № 911/1359/22 об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у постанові від 19.04.2024 р. зробила висновки такого змісту:

- підпункт 16 п. 1 постанови НКРЕКП № 332 від 25.02.2022 р. (доповненим згідно з постановою № 413 від 26.04.2022 р.) - це імперативна норма, якою держава вказала учасниками ринку електричної енергії, що на період дії в Україні воєнного стану та протягом 30 днів після його припинення або скасування зупиняється нарахування та стягнення штрафних санкцій, передбачених договорами, укладеними відповідно до Закону України "Про ринок електричної енергії" (п. 8.13.34);

- рішення регулятора щодо порядку застосування норм про відповідальність учасників на ринку електроенергії не суперечить нормам Цивільного кодексу України та Господарського кодексу України про відповідальність у договірних відносинах з огляду на те, що регулятор в силу Закону наділений повноваженнями унормовувати договірні відносини суб`єктів господарювання, що проводять свою діяльність у сфері енергетики, у тому числі в частині відповідальності за невиконання (неналежне виконання) договірних зобов`язань на ринку електричної енергії; такі рішення регулятора не скасовують встановлену нормами Цивільного кодексу України та Господарського кодексу України відповідальність за порушення договірних зобов`язань для учасників ринку електроенергії, та не встановлюють мораторію для застосування цієї відповідальності, позаяк регулятор, який наділений повноваженнями нормативного регулювання договірних відносин на ринку електроенергії, з метою забезпечення стабільного функціонування ринку електричної енергії, у тому числі фінансового стану учасників ринку електричної енергії, під час особливого періоду, в межах наданих йому законом повноважень тимчасово зупинив нарахування та стягнення штрафних санкцій, передбачених договорами, укладеними відповідно до Закону України "Про ринок електричної енергії", між учасниками ринку електричної енергії (п.п. 8.13.35, 8.13.36);

- регулятор визначив модель поведінки як зупинення нарахування та стягнення штрафних санкцій, передбачених договорами, що укладені відповідно до Закону України "Про ринок електричної енергії" між учасниками ринку електричної енергії, та вказав чітко визначений період, а саме на період дії в Україні воєнного стану та протягом 30 днів після його припинення або скасування, а не скасував нарахування та стягнення штрафних санкцій або увільнив від їх нарахування або стягнення (п. 8.13.43).

Як слідує з матеріалів справи, спірні господарські правовідносини між сторонами склалися відповідно до Закону України «Про ринок електричної енергії», як між учасниками ринку електричної енергії, у зв`язку з чим постанова НКРЕКП № 332 від 25.02.2022 р. (доповненим згідно з постановою № 413 від 26.04.2022 р.) підлягає застосуванню до спірних правовідносин у частині заявлених до стягнення пені та штрафу, які нараховані за період триваючого воєнного стану.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про відмову у позові в частині стягнення з відповідача 322848,21 грн. пені та 148528,18 грн. штрафу з вищенаведених підстав.

Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді всіх обставин в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Укргідро 2009".

Решта долучених до матеріалів справи документів та висловлених учасниками процесу пояснень була ретельно досліджена судом і наведених вище висновків стосовно часткового задоволення позову не спростовує.

Витрати зі сплати судового збору, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Щодо заявлених позивачем витрат на правову допомогу в розмірі 22000,00 грн, суд зазначає таке.

З матеріалів справи вбачається, що представництво інтересів Товариства з обмеженою відповідальністю "Укргідро 2009" у даній справі здійснювалось адвокатом Мицьком Романом Миколайовичем, повноваження якого підтверджуються довіреністю б/н від 07.11.2025 р.

На підтвердження понесених позивачем витрат на правничу допомогу до матеріалів справи надано: договір про надання правової допомоги № 1 від 07.11.2025 р., додаткову угоду № 1 від 07.11.2025 р. до договору про надання правової допомоги № 1 від 07.11.2025 р., акт виконаних робіт № 1 від 07.11.2025 р.

Як встановлено судом, 07.11.2025 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "Укргідро 2009" (клієнт) та Мицьком Романом Миколайовичем (адвокат) укладено договір про надання правової допомоги, предметом якого, згідно з п. 1.1 договору, є надання адвокатом правової допомоги щодо представництва інтересів клієнта у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, складення, підписання та подання від імені клієнта заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру.

07.11.2025 р. сторонами укладено додаткову угоду № 1 до договору про надання правової допомоги № 1 від 07.11.2025 р., за умовами якої розмір гонорару адвоката становить 20000,00 грн.

Згідно з п. 4.1 договору за надання правничої допомоги по цьому договору клієнт виплачує адвокату гонорар у фіксованому розмірі - 5000,00 грн.

07.11.2025 р. сторонами підписано акт виконаних робіт № 1, за яким адвокат надав, а клієнт прийняв правову допомогу на суму 22000,00 грн.

Відповідно до ч. 6 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Заперечуючи проти стягнення витрат на правову допомогу, відповідач зазначає, що:

- позивачем не надано жодного доказу, що розмір вказаних витрат відповідає умовам договору про надання правничої допомоги;

- справи за позовами виробників електричної енергії за «зеленим» тарифом до ДП «Гарантований покупець» в цілому не є складними у своїй суті;

- при підготовці заяв по суті, наданих позивачем під час розгляду даної справи, не мало місце збирання значного об`єму доказів на підтвердження заявлених позовних вимог, що виключає необхідність значних витрат спеціаліста в галузі права на підготовку позовів у справах даної категорії;

- представником позивача завищено кількість часу, витраченого на правничу допомогу.

Для включення всієї суми гонорару у відшкодування за рахунок відповідача відповідно до положень ст.ст. 126, 129 Господарського процесуального кодексу України, має бути встановлено, що за цих обставин справи такі витрати позивача були необхідними, а розмір цих витрат є розумним та виправданим. Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи та витрачений адвокатом час.

У даному випадку судом встановлено, що не усі заявлені позивачем до стягнення з відповідача витрати на правову допомогу є обґрунтованими, підтвердженими належним чином, необхідними та співмірними зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт.

Так, суд зазначає, що виокремлення юридичних послуг у вигляді зустрічі клієнта з адвокатом, аналізу матеріалів, консультування клієнта, опрацювання первинних документів, виготовлення розрахунку основного боргу, виготовлення розрахунку 3% річних, пені, штрафу та інфляційних втрат, як самостійного виду адвокатських послуг, є необґрунтованим та охоплюється діями адвоката з підготовки та подання до суду позовної заяви, а тому є неспівмірним із фактично наданим обсягом юридичної допомоги та має бути виключено із загальної вартості наданих позивачу послуг правничої допомоги.

Також необґрунтованими є вимоги позивача про покладення на відповідача послуг професійної правничої допомоги у вигляді заповнення форми для подання позовної заяви в електронному суді, оскільки такі послуги не є видами адвокатських послуг, перелік яких визначений ст. 19 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність». Такі послуги носять не правовий, а організаційно-технічний характер та не належать до витрат на професійну правничу допомогу, а тому відшкодуванню не підлягають.

При цьому, справа № 910/15317/25 є типовою для даної категорії спорів та не є складною, судова практика щодо вирішення спорів про стягнення з гарантованого покупця є сталою, а відтак, за висновком суду, час, витрачений представником позивача для надання правничої допомоги, є неспівмірним із складністю справи.

Дослідивши надані позивачем докази, враховуючи заперечення відповідача, приймаючи до уваги принципи співмірності та розумності судових витрат на професійну правничу допомогу, рівень складності, характеру спору та юридичної кваліфікації правовідносин у справі, враховуючи сталу судову практику щодо розгляду даної категорії спорів, обсяг, обґрунтованість та процесуальну необхідність підготовлених та поданих до суду представником позивача документів, а також їх значення для вирішення спору, зважаючи, що справа № 910/15317/25 є типовою для даної категорії справ, суд, керуючись ч.ч. 5, 6 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України, дійшов висновку щодо зменшення заявлених Товариством з обмеженою відповідальністю "Укргідро 2009" до стягнення витрат на професійну правничу допомогу до 8000,00 грн. (з урахуванням розподілу витрат на оплату професійної правничої допомоги пропорційно до розміру задоволених позовних вимог) від попередньо заявленої суми 22000,00 грн., яка є неспівмірною зі складністю справи, обсягом матеріалів у справі та кількістю витраченого адвокатом часу.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 76-80, 123, 129, 232, 233, 236-238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Провадження у справі № 910/15317/25 в частині стягнення основного боргу у сумі 183459,45 грн. - закрити.

2. Повернути Товариству з обмеженою відповідальністю "Укргідро 2009" (22320, Вінницька обл., Літинський р-н, с. Уладівка, вул. Заводська, буд. 1, код 39891938) з Державного бюджету України суму судового збору у розмірі 2201 (дві тисячі двісті одна) грн. 51 коп., сплачену згідно з платіжною інструкцією № 2311 від 02.12.2025 р.

3. Решту позовних вимог задовольнити частково.

4. Стягнути з Державного підприємства "Гарантований покупець" (01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, буд. 27, код 43068454) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Укргідро 2009" (22320, Вінницька обл., Літинський р-н, с. Уладівка, вул. Заводська, буд. 1, код 39891 (один мільйон дев`ятсот п`ятдесят дві тисячі п`ятсот двадцять одну) грн. 97 коп. основного боргу, 109073 (сто дев`ять тисяч сімдесят три) грн. 84 коп. 3% річних, 316769 (триста шістнадцять тисяч сімсот шістдесят дев`ять) грн. 57 коп. інфляційних втрат, 28540 (двадцять вісім тисяч п`ятсот сорок) грн. 38 коп. витрат зі сплати судового збору, 8000 (вісім тисяч) грн. 00 коп. витрат на правову допомогу.

5. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили через 20 днів з моменту виготовлення повного рішення в разі не оскарження його в установленому порядку. Рішення може бути оскаржене в 20-денний строк до Північного апеляційного господарського суду.

Суддя Людмила ШКУРДОВА

Повне рішення складено та підписано 21.04.2026 р.