РІШЕННЯ

Іменем України

16 квітня 2026 року м. Чернігівсправа № 927/1136/25

Господарський суд Чернігівської області у складі судді Кузьменко Т.О., за участю секретаря судового засідання Заєць І.М., розглянувши у порядку загального позовного провадження справу

за первісним позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "МИКОЛАЇВСЬКИЙ БРОНЕТАНКОВИЙ ЗАВОД" (), вул. Слобідська, 120, м. Миколаїв, Миколаївська область, 54017

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробнича компанія "ТЕХАВІАКОМ" (), проспект Миру, 53, офіс 213, м. Чернігів, 14005

про зобов`язання повернути майно

за зустрічним позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробнича компанія "ТЕХАВІАКОМ" (), проспект Миру, 53, офіс 213, м. Чернігів, 14005

до Товариства з обмеженою відповідальністю МИКОЛАЇВСЬКИЙ БРОНЕТАНКОВИЙ ЗАВОД (), вул. Слобідська, 120, м. Миколаїв, Миколаївська область, 54017

про визнання договору найму поновленим

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача (відповідача за зустрічним позовом): Акціонерного товариства Українська оборонна промисловість () 04119, м. Київ, вулиця Дегтярівська, будинок 36.

за участю представників учасників справи:

від позивача за первісним позовом (відповідача за зустрічним позовом): не з`явився;

від відповідача за первісним позовом (позивача за зустрічним позовом): не з`явився;

від третьої особи: не з`явився

Суть спору. Процесуальні дії суду щодо розгляду справи.

Товариством з обмеженою відповідальністю "МИКОЛАЇВСЬКИЙ БРОНЕТАНКОВИЙ ЗАВОД подано позов до Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробнича компанія "ТЕХАВІАКОМ" про зобов`язання повернути машину технічної допомоги на базі БРДМ заводський номер 1221СУ100, переданої на підставі договору найму від 05.06.2023 № .

Ухвалою суду від 24.11.2025 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 24.12.2025, встановлено сторонам строки для подання відзиву на позов, відповіді на відзив, заперечень.

Ухвала суду від 24.11.2025 доставлена до електронних кабінетів сторін 24.11.2025, що підтверджується довідками про доставку електронного листа.

09.12.2025 Товариством з обмеженою відповідальністю Науково-виробнича компанія Техавіаком подано зустрічну позовну заяву до Товариства з обмеженою відповідальністю МИКОЛАЇВСЬКИЙ БРОНЕТАНКОВИЙ ЗАВОД про визнання поновленим договору найму № від 05.06.2023, укладеного між ТОВ НВК Техавіаком та ТОВ Миколаївський бронетанковий завод по 18.02.2026.

Ухвалою суду від 26.12.2025 зустрічний позов прийнято до спільного розгляду з первісним позовом, вимоги за зустрічним позовом об`єднано в одне провадження з первісним позовом у справі № 927/1136/25, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 20.01.2025, встановлено сторонам строки для подання відзиву на зустрічний позов, відповіді на зустрічний позов, заперечень.

Ухвала суду від 26.12.2025 доставлена до електронних кабінетів сторін 26.12.2025, що підтверджується довідками про доставку електронного листа.

У розумінні ст. 242 ГПК України сторони належним чином повідомлені про час та місце розгляду як первісного, так і зустрічного позову, про встановлені строки для подання відзиву, відповіді на відзив, заперечень.

У зв`язку з перебуванням судді Кузьменко Т.О. на лікарняному підготовче засідання у справі № 927/1136/25, призначене на 20.01.2026, не відбулося, про що сторони були повідомлені листом № 927/1136/25/68/26 від 16.01.2026.

Ухвалою суду від 21.01.2026 сторін повідомлено про те, що підготовче засідання у справі № 927/1136/25 відбудеться 29.01.2026.

Ухвалою суду від 29.01.2026 підготовче засідання відкладено на 17.02.2026.

Через технічні проблеми з підключенням до системи відеоконференцз`язку в приміщенні Господарського суду Чернігівської області, що підтверджується актом № 12-26 про несправність (неналежне функціонування) системи відеоконференцз`язку, підготовче засідання у справі 927/1136/25, призначене на 17.02.2026, не відбулось.

Ухвалою суду від 17.02.2026 учасників справи повідомлено про те, що підготовче засідання відбудеться 24.02.2026.

З огляду на вирішення у підготовчому засіданні зазначених у частині 2 статті 182 ГПК України питань, що підлягали з`ясуванню судом, у підготовчому засіданні 24.02.2026, враховуючи думку представників сторін, суд постановив протокольну ухвалу про закриття підготовчого провадження та про призначення судового засідання з розгляду справи по суті на 19.03.2026.

У судовому засіданні 19.03.2026 суд постановив протокольну ухвалу про відкладення судового засідання по розгляду справи по суті на 25.03.2026.

У судовому засіданні 25.03.2026 суд оголосив перерву до 08.04.2026.

У судовому засіданні 08.04.2026 суд після переходу до стадії ухвалення судового рішення на підставі ст. 219 ГПК України відклав його проголошення до 16.04.2026 про що сторони були повідомлені ухвалою суду від 08.04.2026.

Враховуючи положення статей 13, 74 ГПК України, якими в господарському судочинстві реалізовано конституційний принцип змагальності судового процесу, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів та заперечень та здійснені всі необхідні дії для забезпечення сторонами реалізації своїх процесуальних прав.

За таких обставин, зважаючи на забезпечену можливість реалізації сторонами своїх процесуальних прав сторони у господарському процесі, у тому числі права на судових захист, рішення приймається за наявними матеріалами справи, з урахуванням доводів і заперечень сторін.

16.04.2026 на підставі статті 240 ГПК України судом підписано скорочене рішення.

Позиції учасників справи, їх заяви і клопотання.

В обґрунтування своїх позовних вимог Товариство з обмеженою відповідальністю «Миколаївський бронетанковий завод» посилається на порушення ТОВ «НВК «Техавіаком» умов договору найму від 05.06.2023 № в частині неповернення у встановлений строк, а саме до 31.12.2023 виробу, що є предметом договору, у зв`язку з чим і звернувся до суду на підставі ст. 785 ЦК України.

В обґрунтування своїх вимог по зустрічному позову ТОВ «НВК «Техавіаком» посилається на те, що оскільки наймач продовжує користуватися виробом у зв`язку з тим, що протягом місяця від наймодавця не надходило заперечень щодо користування наймачем переданим виробом, то на підставі ст. 764 ЦК України договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором, тобто по 18.02.2026.

08.12.2025 ТОВ «Миколаївський бронетанковий завод» подано клопотання про залучення до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача (за первісним позовом) Акціонерного товариства «Українська оборонна промисловість».

Ухвалою суду від 29.01.2026 клопотання ТОВ «Миколаївський бронетанковий завод» задоволено, до участі у справі залучено АТ «Українська оборонна промисловість» в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача, встановлені строки для направлення позову, відзиву, відповіді на відзив, письмових пояснень.

Відповідно до повідомлення про вручення рекомендованої кореспонденції № R 99 АТ «Українська оборонна промисловість» 04.01.2026 отримало ухвалу суду від 29.01.2026.

Отже, в розумінні ст. 242 ГПК України останнє належним чином повідомлено про час та місце розгляду справи в суді, про встановлені строки для надання письмових пояснень.

09.12.2026 ТОВ «НВК «Техавіаком» подано відзив на первісний позов, відповідно до якого останній проти позовних вимог заперечив, з огляду на таке:

- до матеріалів позовної заяви не додано жодних документів на засвідчення права власності на Виріб за ТОВ «Миколаївський бронетанковий завод»;

- відповідач не отримував жодних документів від Наймодавця/Позивача, що засвідчували б перехід права власності на Виріб правонаступнику Наймодавця; документів щодо наявності факту правонаступництва за Договором найму та заміни сторони за Договором найму; запиту від можливого правонаступника на зміну реквізитів за Договором найму;

- Наказом Акціонерного Товариства «Українська оборонна промисловість» від 15.05.2024 № 336 «Про деякі питання створення Товариства з обмеженою відповідальністю «Миколаївський бронетанковий завод» передбачено, що Товариство є правонаступником усіх прав та обов`язків Підприємства виключно з урахуванням особливостей правового статусу майна, переданого до статутного капіталу Товариства;

- відсутні документи, які засвідчують перехід Виробу у власність ТОВ «Миколаївський бронетанковий завод» при реорганізації ДП «Миколаївський бронетанковий завод» та виключають списання такого виробу ДП «Миколаївський бронетанковий завод» до 21.05.2024; виключають наявність третьої сторони, яка після припинення ДП «Миколаївський бронетанковий завод» шляхом реорганізації отримала право власності на виріб;

- додана до повної заяви Калькуляція на виготовлення машини МТД (БРДМ-2) не є належним доказом на підтвердження вартості Виробу;

- станом на сьогоднішній день Договір вважається неодноразово поновленим поновленим, строк найму становить по 18.02.2026 за «мовчазної згоди» Наймодавця, у зв`язку з чим вимога позивача є передчасною.

Відзив на первісний позо прийнято судом до розгляду та долучено до матеріалів справи. Справа розглядається з урахуванням поданого відзиву на позов.

Позивач за первісним позовом своїм правом на подання відповіді на відзив не скористався.

Третя особа пояснень з приводу предмету первісного та зустрічного позову на надала.

Відповідач по зустрічному позову (ТОВ «Миколаївський бронетанковий завод») відзиву на зустрічний позов не надав.

20.02.2026 ТОВ «Миколаївський бронетанковий завод» подана заява на формування електронного подання для повернення надмірно сплаченого судового збору.

Суд прийняв заяву до розгляду.

23.02.2026 ТОВ «Миколаївський бронетанковий завод» подана заява про уточнення підстав позову та долучення до матеріалів справи копії листа № 507 від 23.02.2026.

Відповідно до поданої заяви ТОВ «Миколаївський бронетанковий завод» зазначає про те, що підставою позову визначено завершення строку дії договору найму 31.12.2023 та неповернення зазначеного виробу.

ТОВ «НВК «ТЕХАВІАКОМ» подано зустрічний позов, в якому просить вважати поновленим строк дії договору найму з 18.02.2026, в зв`язку з відсутністю заперечень ТОВ «МБТЗ» після завершення строку дії договору.

Так, відповідно до статті 764 Цивільного кодексу України наймач продовжує володіти та/або користуватися майном після закінчення строку договору найму, то, за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором.

Отже, якщо вважати договір найму поновленим з 18.02.2026, то ТОВ «МБТЗ» до 18.03.2026 може заявити свої заперечення проти такого поновлення. Для цього ТОВ «МБТЗ» 23.02.2026 направило до ТОВ «НВК «ТЕХАВІАКОМ» лист щодо заперечення проти поновлення договору найму.

На підставі викладеного ТОВ «МБТЗ» просить вважати додатковою підставою припинення Договору найму від 05.06.2023 № заперечення проти поновлення договору та просить долучити до матеріалів справи копію листа ТОВ «МБТЗ» та документи, що підтверджують його надсилання відповідачу.

У підготовчому засіданні 24.02.2026 представник відповідача за первісним позовом заявив усне клопотання про надання часу для ознайомлення із заявою позивача та надання письмової відповіді на неї.

У підготовчому засіданні 24.02.2026 суд протокольно встановив строк представнику відповідача для надання пояснень/заперечень на подану представником позивача за первісним позовом заяву до 06.03.2026. Разом з тим, суд зазначає про те, що позивач за первісним позовом має право надати до суду свої пояснення на заперечення/пояснення представника відповідача за первісним позовом протягом 5 днів з дня отримання вищевказаних документів.

06.03.2026 (зареєстрована 09.03.2026, вх.№1789) представником відповідача за первісним позовом подано заперечення на клопотання (заяву) позивача за первісним позовом, які прийняті судом до розгляду та долучені до матеріалів справи.

У судовому засіданні 25.03.2026 суд розглянув клопотання ТОВ «МБТЗ», подане 23.02.2026 та постановив протокольну ухвалу про відсутність підстав у задоволенні клопотання про долучення доказів та залишено без розгляду подані докази.

Інших заяв та клопотань по суті спору від сторін не надходило.

Фактичні обставини справи, встановлені судом.

05.06.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Науково-виробнича компанія «Техавіаком» (далі - Наймач) та Державним підприємством «Миколаївський бронетанковий завод» (далі - Наймодавець) укладено Договір найму № (далі - Договір).

Відповідно до умов Договору:

п. 1.1. Наймодавець передає в тимчасове користування Наймачу машину технічної допомоги на базі БРДМ, заводський номер Д10ЛТ8593 (далі - Виріб).

п. 1.2. Виріб передається в найм з метою проведення робіт для визначення можливості створення дослідного зразка модернізованого БРД з установкою 107 мм реактивної системи залпового вогню «Дощ».

п. 1.3. Виріб належить Наймодавцю на праві власності.

п. 1.4. Виріб передається в найм без озброєння, без башти, без силового агрегату.

п. 1.5. Виріб передається в найм безкоштовно.

п. 1.6. Виріб передається в найм на строк на три місяці.

п. 1.7. Доставка Виробу в найм та доставка Виробу при поверненні з найму здійснюється Наймодавцем за рахунок Наймача.

п. 2.1. Виріб передається в найм та повертається з найму відповідно до Актів приймання-передачі, підписаних сторонами.

п. 2.2. Виріб вважається переданим в найм та повернутим з найму з дати підписання відповідного акту.

п. 3.2.3. Наймач зобов`язаний повернути Виріб у встановлений Договором строк.

п. 4.1. В питаннях найму Виробу, не врегульованих Договором, Сторони керуються законодавством України.

п. 5.1. Цей Договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання.

п. 5.2. Строк дії Договору до 31.12.2023.

п. 6.1. Усі правовідносини, що виникають з цього Договору або пов`язані з ним, у тому числі пов`язані з дійсністю, укладенням, виконанням, зміною та припиненням цього Договору, тлумачення його умов, визначенням насідків недійсності або порушення Договору, регулюються цим Договором та відповідними нормами чинного законодавства України, а також звичаями ділового обороту, які застосовуються до таких правовідносин, на підставі добросовісності, розумності, справедливості

п. 6.3. Питання можливих змін щодо обсягу робіт, строку Договору, інших умов можуть вирішуватись тільки за згодою Сторін та оформлятись відповідними Додатковими угодами до Договору, підписуються обома Сторонами та є його невід`ємними частинами.

14.06.2023 між Сторонами підписана Додаткова угода № 1 до Договору найму від 05.06.2023 № , відповідно до якої внесено зміни до п. 1.1. Договору, зокрема, в пункті 1.1. Договору та в зразках Акту приймання передачі в найм, акту приймання-передачі повернення з найму, які є додатками до цього Договору, слова «заводський номер Д10ЛТ8593» замінити словами «заводський номер 1221СУ100».

05.09.2023 Сторонами підписана Додаткова угода № 1 до Договору найму від 05.06.2023 № , відповідно до якої сторони вирішили, зокрема:

1. У зв`язку із необхідністю продовження договірних відносин Сторони вирішили продовжити строк дії Договору до 31.12.2023.

2. Враховуючи викладене, пункт 1.6. Договору викласти у наступній редакції: « 1.6. Виріб передається в найм на строк до 31 грудня 2023 року».

20.06.2023 між сторонами складено та підписано Акт приймання передачі в найм, відповідно до якого Державне підприємство «Миколаївський бронетанковий завод» передало, а Товариство з обмеженою відповідальністю «Науково-виробнича компанія «Техавіаком» прийняло в найм машину технічної допомоги на базі БРДМ, заводський номер 1221СУ100, відповідно до Договору найму від 05.06.2023 № .

Наказом № 336 від 15.05.2024 Акціонерного товариства «Українська оборонна промисловість» «Про деякі питання створення Товариства з обмеженою відповідальністю «Миколаївський бронетанковий завод»

1. Затверджено:

1.1. Передавальний акт Державного підприємства «Миколаївський бронетанковий завод».

1.2. Акт оцінки майна Підприємства згідно з балансовою (залишковою) вартістю майна, нормативною грошовою оцінкою земельних ділянок/експертною оцінкою права постійного користування земельними ділянками, що додається.

1.3. Акт приймання-передачі майна до статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю «Миколаївський бронетанковий завод» (далі - Товариство), що додається.

1.4. Статут Товариства, що додається.

2. Наказано передати у власність Товариства, як вклад до його статутного капіталу майно підприємства згідно з Додатком №1 до акта приймання-передачі майна до статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю «Миколаївський бронетанковий завод».

3. Наказано передати до статутного капіталу Товариства право господарського відання на об`єкти права власності Підприємства, що не підлягають приватизації, згідно з Додатком 2 до акта приймання-передачі майна до статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю «Миколаївський бронетанковий завод».

4. Наказано передати Товариству об`єкти права державної власності Підприємства згідно з Додатком №5 до акта приймання-передачі майна до статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю «Миколаївський бронетанковий завод» та закріпити такі об`єкти за Товариством на праві господарського відання до прийняття окремого рішення щодо його подальшого користування.

5. Установлено, що:

5.1. Товариство є правонаступником усіх прав та обов`язків Підприємства з урахуванням особливостей правового статусу майна, переданого до статутного капіталу Товариства, з дня внесення відповідного запису про його державну реєстрацію до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань.

5.2. Статутний капітал Товариства сформований за рахунок майна підприємства, інших джерел, не заборонених законодавством.

У матеріалах справи наявний лист Товариства з обмеженою відповідальністю «Миколаївський бронетанковий завод» № 3179 від 30.10.2025 до ТОВ «НВК «Техавіаком», відповідно до якого позивач за первісним позовом повідомив відповідача за первісним позовом про те, що строк надання Виробу в найм та строк дії Договору завершились, виріб до ТОВ «МБТЗ» не повернутий зв`язку з чим зазначив, що у разі неможливості повернення виробу просив сплатити ТОВ «МБТЗ» вартість виробу в сумі 1222547,43 грн, відповідно до калькуляції на виготовлення машини МТД (БРДМ-2).

Відповіді ТОВ «НВК «Техавіаком» на вказаний лист матеріали справи не містять.

З огляду на те, що станом на день подання позову до суду ТОВ «НВК «Техавіаком» Виріб не повернуто, ТОВ «Миколаївський бронетанковий завод» звернувся до суду за захистом свого порушеного права з вимогою про повернення виробу.

Водночас, ТОВ «НВК «Техавіаком» вважає, що оскільки наймач продовжує користуватися виробом у зв`язку з тим, що протягом місяця з дня закінчення строку дії Договору від наймодавця не надходило заперечень щодо користування наймачем переданим виробом, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором, тобто по 18.02.2026, та відповідно звернувся до суду за захистом своїх прав з вимогою про визнання Договору найму поновленим.

Нормативно-правове обґрунтування, оцінка доказів та висновки суду.

Надаючи оцінку обставинам справи суд зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Під порушенням слід розуміти такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилося або зникло як таке, порушення права пов`язано з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково.

В розумінні закону, суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Спір у даній справі виник з правовідносин, які регулюються загальними положеннями цивільного законодавства про найм (оренду), а особливості регулювання майнових правовідносини, які виникають між суб`єктами господарювання і пов`язані з укладенням, виконанням та припиненням договорів оренди, передбачені Господарськи кодексом України (далі в редакції станом на час виникнення спірних правовідносин).

Згідно з частинами 1, 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною 1 статті 626 Цивільного кодексу України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України).

З моменту, коли сторони досягнули усіх істотних умов договору, він вважається укладеним (ч. 1 ст. 638 ЦК України) та є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Згідно з положеннями частини 1 статті 283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Частиною 6 статті 283 Господарського кодексу України визначено, що до відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до частини 1 статті 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Згідно з частиною 1 статті 763 Цивільного кодексу України договір найму укладається на строк, встановлений договором.

Зі змісту згаданої норми можна зробити висновок, що сторони договору найму вправі самостійно визначити тривалість існування їх договірних відносин, що є одним із проявів диспозитивності всього цивільного права.

Відповідно до частини 4 статті 284 Господарського кодексу України строк договору оренди визначається за погодженням сторін. У разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення строку дії договору він вважається продовженим на такий самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Статтею 764 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму, то, за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором.

Відповідно до частини 2 статті 291 Господарського кодексу України договір оренди припиняється у разі закінчення строку, на який його було укладено.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 3 Цивільного кодексу України однією із загальних засад цивільного законодавства є свобода договору, за змістом якої відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового оборогу, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).

Верховний Суд неодноразово наголошував, що принцип свободи договору полягає у наданні особі права на власний розсуд реалізувати: - можливість укласти договір або утриматися від його укладення; - можливість визначити зміст договору на власний розсуд, враховуючи, зокрема, зустрічну волю іншого учасника договору та обмеження щодо окремих положень договору, встановлені законом.

Приписи частин другої та третьої статті 6 Цивільного кодексу України встановлюють, що сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами.

Сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами.

Тобто, особам надається право вибору: використати вже існуючі диспозитивні норми законодавства для регламентації своїх відносин або встановити для себе правила поведінки на свій розсуд. Відтак цивільний (господарський) договір як домовленість двох або більше сторін, що спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, виявляє автономію волі сторін щодо врегулювання їхніх правовідносин на власний розсуд (у межах, встановлених законом), тобто є актом встановлення обов`язкових правил для сторін договору, регулятором їх відносин.

Норми частин другої та третьої статті 6 та статті 627 ЦК визначають співвідношення між актами цивільного законодавства і договором. Допустимість конкуренції між актами цивільного законодавства і договором випливає з того, що вказані норми передбачають ситуації, коли сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства та врегулювати свої відносини на власний розсуд, і коли вони не вправі цього робити.

Свобода договору, як одна з принципових засад цивільного законодавства, є межею законодавчого втручання у приватні відносини сторін. Водночас сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд, крім випадків, коли такий відступ неможливий в силу прямої вказівки акта законодавства, а також якщо відносини сторін регулюються імперативними нормами.

В даному випадку, зважаючи на принцип свободи договору, сутність спірних правовідносин полягає в їх договірному характері.

Як встановлено судом, між сторонами виникли правовідносини на підставі договору найму № від 05.06.2023.

У пункті 1.6 Договору (в редакції додаткової угоди № 2 від 05.09.2023) зазначено, що виріб передається в найм на строк до 31 грудня 2023 року.

Пунктом 5.2. Договору встановлено, що строк дії Договору до 31.12.2023.

Таким чином, сторонами чітко визначений період часу, зі спливом якого пов`язано як закінчення користування об`єктом найму, так і строк дії договору.

Відповідно до ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

У той же час, за умовами п. 6.3. Договору питання можливих змін щодо, зокрема, строку Договору, інших умов можуть вирішуватись тільки за згодою Сторін та оформлятись відповідними Додатковими угодами до цього Договору.

Суд, проаналізувавши положення договору, зокрема, умови пунктів 1.6., 5.2., 6.1., 6.3. Договору, дійшов висновку, що за наявності згоди сторін до спірних правовідносин може бути застосована ч. 4 ст. 284 ГК України та стаття 764 ЦК України, оскільки договір допускає застосування інших законодавчих норм, в тому числі щодо пролонгації договору, проте за умови укладення відповідної Додаткової угоди.

З матеріалів справи убачається, що сторони впродовж строку дії Договору реалізували своє право на внесення змін до Договору в частині заміни заводського номеру Виробу шляхом укладення Додаткової угоди № 1 від 14.06.2023, а також в частині продовження строку передачі Виробу в найм та строку дії Договору до 31.12.2023 шляхом укладення Додаткової угоди № 2 від 05.09.2023 до Договору.

При цьому, виходячи зі змісту преамбули Додаткових угод, сторони при укладенні останніх діяли відповідно до п. 6.3. Договору, з аналізу якого слідує, що сторони, керуючись принципом свободи договору (статті 3, 627 ЦК), встановили умови та спосіб внесення змін до Договору.

Отже, укладанням Додаткових угод № 1 та № 2 сторони, підтвердили узгоджену у п. 6.3. Договору форму волевиявлення щодо змін умов Договору, зокрема, в частині строку передачі Виробу в найм та строку Договору, у вигляді Додаткових угод, у зв`язку з чим посилання ТОВ «НВК «Техавіаком» на те, що строк дії Договору продовжений в силу норм ст. 764 ЦК України, суд не приймає.

Матеріали справи не містять доказів внесення змін до Договору щодо строку передачі Виробу в найм та строку дії останнього після 31.12.2023.

Відтак, зважаючи на відсутність у сторін Договору фактичного волевиявлення щодо продовження строку дії Договору, відсутність його пролонгації в узгодженій формі Додаткової угоди, договір найму № від 05.06.2023 є припиненим з 01.01.2024 у зв`язку із закінченням строку дії останнього.

У контексті наведених вище висновків настання наслідків у вигляді припинення чи продовження договору є пов`язаним з дотриманням сторонами орендних правовідносин добросовісної та послідовної поведінки, обумовленої змістом укладеного договору, положеннями законодавства, а також усталеними звичаями ділового обороту та документообігу.

Частиною 1 статті 785 Цивільного кодексу України визначено, що у разі припинення договору найму наймач зобов`язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

За змістом п. 3.2.3. Договору Наймач зобов`язаний повернути Виріб у встановлений Договором строк, тобто до 31.12.2023.

Виріб вважається переданим в найм та повернутим з найму з дати підписання відповідного акту (п. 2.2. Договору).

Матеріали справи не містять доказів повернення Наймачем Виробу Наймодавцю ані у строк, обумовлений умовами Договору, ані станом на день розгляду справи в суді.

Так само в матеріалах справи відсутні докази готовності Наймача повернути Наймодавцеві обумовлений предметом Договору Виріб.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Отже, після спливу строку дії Договору найму невиконання чи неналежне виконання обов`язку з негайного повернення Виробу свідчить про неправомірність користування майном, яке було передане в найм (оренду), а тому права та обов`язки наймодавця і наймача, що перебували у сфері регулятивних (договірних) правовідносин, переходять у сферу охоронних правовідносин та охоплюються правовим регулюванням статті 785 Цивільного кодексу України.

Відповідно до частини першої статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Під захистом права розуміється державна примусова діяльність, спрямована на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин та забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною. Спосіб захисту може бути виражений як концентрований вираз змісту (суті) державного примусу, за допомогою якого відбувається досягнення бажаного для особи, право чи інтерес якої порушені, правового результату. Спосіб захисту втілює безпосередню мету, якої прагне досягти суб`єкт захисту (позивач), вважаючи, що таким чином буде припинене порушення (чи оспорювання) його прав, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в іншій спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав.

З огляду на викладене, враховуючи дійсний зміст правовідносин сторін та принципи свободи договору (статті 6, 627 ЦК України) та обов`язковості договору (стаття 629 ЦК України), суд дійшов висновку, що позовні вимоги за первісним позовом про зобов`язання ТОВ «НВК «Техавіаком» повернути товариству з обмеженою відповідальністю «Миколаївський бронетанковий завод» обумовлений предметом договору найму виріб є правомірними, такими, що підтверджені матеріалами справи, а відтак підлягають задоволенню у повному обсязі.

Заперечуючи проти позовних вимог, ТОВ «НВК «Техавіаком» зазначає про те, що до матеріалів позовної заяви не додано жодних документів на засвідчення права власності на Виріб за ТОВ «Миколаївський бронетанковий завод»; відповідач не отримував жодних документів від Наймодавця/Позивача, що засвідчували б перехід права власності на Виріб правонаступнику Наймодавця; документів щодо наявності факту правонаступництва за Договором найму та заміни сторони за Договором найму; запиту від можливого правонаступника на зміну реквізитів за Договором найму.

Вказані заперечення ТОВ «НВК «Техавіаком» відхиляються судом, з огляду на таке.

Відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України № 1595-р від 09.12.2021 «Про погодження перетворення державних підприємств в акціонерні товариства та товариства з обмеженою відповідальністю» погоджено з пропозицією Державного концерну Укроборонпром (далі - Концерн) щодо припинення шляхом реорганізації державних підприємств - учасників Концерну у порядку перетворення в акціонерні товариства, 100 відсотків акцій яких належать державі, та товариства з обмеженою відповідальністю з державною часткою у статутному капіталі у розмірі 100 відсотків за переліком згідно з додатком.

Додатком до вказаного розпорядження Державне підприємство Миколаївський бронетанковий завод () віднесено до переліку державних підприємств - учасників Державного концерну Укроборонпром, що підлягають припиненню шляхом реорганізації у порядку перетворення в акціонерні товариства, 100 відсотків акцій яких належать державі, та товариства з обмеженою відповідальністю з державною часткою у статутному капіталі у розмірі 100 відсотків, зокрема, підприємство підлягає перетворенню у товариство з обмеженою відповідальністю «Миколаївський бронетанковий завод».

Частиною 1 ст. 104 Цивільного кодексу України передбачено, що юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов`язки переходять до правонаступників.

Таким чином, правонаступництво юридичної особи можливе, зокрема, у випадку припинення юридичної особи шляхом реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення).

Відповідно до частини 5 статті 104 Цивільного кодексу України юридична особа є такою, що припинилася, з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення.

Відповідно до ч. 1 ст. 106 Цивільного кодексу України злиття, приєднання, поділ та перетворення юридичної особи здійснюються за рішенням його учасників або органу юридичної особи, уповноваженого на це установчими документами, а у випадках, передбачених законом, - за рішенням суду або відповідних органів державної влади.

Відповідно до ч. 1 ст. 108 Цивільного кодексу України перетворенням юридичної особи є зміна її організаційно-правової форми. У разі перетворення до нової юридичної особи переходять усе майно, усі права та обов`язки попередньої юридичної особи.

Таким чином законодавець визначив дві форми припинення юридичної особи - в результаті реорганізації або в результаті ліквідації, а також визначив наслідки припинення юридичної особи в результаті реорганізації, які, на відміну від припинення юридичної особи в результаті ліквідації, полягають, зокрема у переході майна, прав і обов`язків до правонаступників.

Отже правонаступництво - це перехід прав і обов`язків від одного суб`єкта до іншого. Цивільне право розрізняє дві форми правонаступництва - універсальне та сингулярне. При універсальному правонаступництві до правонаступника разом з правами первісного кредитора переходять і його обов`язки. При сингулярному правонаступництві до правонаступника переходить тільки певне право кредитора.

При цьому правонаступництво в разі реорганізації юридичної особи є саме універсальним.

Разом з тим можливості правонаступництва майна, прав і обов`язків перетвореного підприємства іншою, ніж правонаступник, особою наведені вище положення чинного законодавства не передбачають.

Водночас саме лише прийняття рішення про перетворення суб`єкта господарювання не позбавляє його статусу юридичної особи, і до внесення до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань запису про припинення його діяльності він, зокрема, може виступати учасником судового процесу в загальному порядку.

Згідно з відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань 21.05.2024 внесено запис №033011796 про державну реєстрацію припинення юридичної особи Державного підприємства «Миколаївський бронетанковий завод» на підставі рішення щодо реорганізації та запис №000036652 про державну реєстрацію юридичної особи Товариства з обмеженою відповідальністю «Миколаївський бронетанковий завод», яка утворена в результаті перетворення.

Крім того, у реєстрі містяться відомості, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Миколаївський бронетанковий завод» є правонаступником Державного підприємства «Миколаївський бронетанковий завод».

Відповідно до Наказу № 336 від 15.05.2024 АТ «Українська оборонна промисловість» Товариство є правонаступником всіх прав та обов`язків Підприємства з урахуванням особливостей правового статусу майна, переданого до статутного капіталу Товариства, з дня внесення відповідного запису про його державну реєстрацію до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань.

Отже, з урахуванням розпорядження Кабінету Міністрів України № 1595-р від 09.12.2021, наказу № 336 від 15.05.2024 АТ «Українська оборонна промисловість та положень чинного законодавства і відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, ТОВ «Миколаївський бронетанковий завод» є належним правонаступником усіх прав та обов`язків ДП «Миколаївський бронетанковий завод», у тому числі прав та обов`язків за договорами, укладеними останнім.

Як убачається зі змісту Договору, так і зі змісту ст. 785 ЦК України передана у найм річ, у даному випадку Виріб, належить повернути Наймодавцю.

Відтак ТОВ «Миколаївський бронетанковий завод» є правомочною особою вимагати повернення переданого у найм Виробу.

Водночас, будь-яких застережень щодо засвідчення права власності або іншого речового права на предмет найму ані Договір, ані ст. 785 ЦК України не містять.

Інші заперечення ТОВ «НВК «Техавіаком» спростовуються вищевикладеними висновками суду.

Щодо вимог ТОВ «НВК «Техавіаком» по зустрічному позову про визнання поновленим Договору найму № від 05.06.2023 по 18.02.2026 суд зазначає таке.

Порядок зміни господарських договорів регламентовано приписами ст. 188 Господарського кодексу України, відповідно до частин 1 - 3 якої зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором. Сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором. Сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду.

Разом з цим, зміна договору можлива лише протягом строку його дії. Внесення змін до припиненого договору законодавством не передбачене.

Як встановлено судом, сторони не продовжували строк дії Договору шляхом укладення відповідних додаткових угод, а відтак Договір найму № від 05.06.2023 припинив свою дію 31.12.2023.

Оскільки договір оренди є припиненим відповідно до частини 2 статті 291 Господарського кодексу України, за якою договір оренди припиняється, зокрема, у разі закінчення строку, на який його було укладено, відповідач за первісним позовом як наймач зобов`язаний повернути таке майно наймодавцю.

Такі обставини вказують на відсутність підстав для задоволення зустрічного позову.

Отже, в задоволенні зустрічного позову слід відмовити.

Разом з тим суд зауважує, що укладаючи спірний договір, ТОВ «НВК «Техавіаком» діяло на власний розсуд та не було позбавлено можливості запропонувати зміни до його проєкту, зокрема, щодо строку дії договору та порядку й умов його продовження. У разі незгоди з умовами договору чи неузгодження окремих умов товариство як сторона договору мало право не укладати його, або наполягати на включенні до нього умов, зокрема, щодо автоматичної пролонгації договору за відсутності заперечень іншої сторони.

Водночас з моменту, коли всі істотні умови договору були досягнуті, він вважається укладеним та є обов`язковим для виконання сторонами на тих умовах, які становлять зміст укладеного договору найму.

Відповідно до статті 129 Конституції України та статті 2 Господарського процесуального кодексу України одними з основних засад судочинства є рівність та змагальність сторін, свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Зміст принципу змагальності господарського судочинства наведений у статтях 13 та 74 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до норм яких судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі.

Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п. 87 рішення Європейського суду з прав людини у справі Салов проти України від 06.09.2005). У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі Надточий проти України від 15.05.2008 зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Поряд з цим судом було вжито усіх заходів для забезпечення реалізації сторонами своїх процесуальних прав, зокрема, кожній стороні була надана розумна можливість представити справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони, в т.ч. подати докази на підтвердження своїх вимог та заперечень, реалізувати право на витребування доказів, надати пояснення, обґрунтувати перед судом переконливість поданих доказів та позицій по справі, скористатись іншими процесуальними правами.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 73 ГПК України).

Відповідно до ст. 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі статтею 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

У розумінні положень наведеної норми на суд покладено обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються скоріше були (мали місце), аніж не були.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. (ст. 86 ГПК України).

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення від 09.12.1994 Європейського суду з прав людини у справі "Руїс Торіха проти Іспанії").

Зважаючи на викладене, суд відзначає, що всі інші доводи та міркування сторін взяті судом до уваги, однак не спростовують вищенаведених висновків суду.

За таких обставин, враховуючи наведене вище у сукупності, суд дійшов висновку про задоволення вимог позивача за первісним позовом у повному обсязі.

Вимоги позивача за зустрічним позовом задоволенню не підлягають.

Розподіл судових витрат.

Статтею 129 ГПК України передбачено, що судовий збір покладається: у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З огляду на задоволення вимог по первісному позову судовий збір в сумі 2422,00 покладається на відповідача ТОВ «НВК «Техавіаком».

У зв`язку з тим, що у задоволенні вимог по зустрічному позову відмовлено повністю, судовий збір в сумі 2422,00 грн покладається на позивача за зустрічним позовом ТОВ «НВК «Техавіаком».

Керуючись статтями 129, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

УХВАЛИВ:

По первісному позову:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю "Науково-виробнича компанія "ТЕХАВІАКОМ" (, проспект Миру, 53, офіс 213, м. Чернігів, 14005) повернути Товариству з обмеженою відповідальністю "МИКОЛАЇВСЬКИЙ БРОНЕТАНКОВИЙ ЗАВОД" (, вул. Слобідська, 120, м. Миколаїв, Миколаївська область, 54017) машину технічної допомоги на базі БРДМ заводський номер 1221СУ100, переданої на підставі договору найму від 05.06.2023 № .

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробнича компанія "ТЕХАВІАКОМ" (, проспект Миру, 53, офіс 213, м. Чернігів, 14005) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "МИКОЛАЇВСЬКИЙ БРОНЕТАНКОВИЙ ЗАВОД" (, вул. Слобідська, 120, м. Миколаїв, Миколаївська область, 54017) судовий збір в сумі 2422,40 грн.

4. Накази видати після набрання рішенням законної сили.

По зустрічному позову:

1. У задоволенні позову відмовити.

2. Судові витрати покласти на Товариство з обмеженою відповідальністю "Науково-виробнича компанія "ТЕХАВІАКОМ".

Відповідно до статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення Господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду згідно зі статтями 256, 257 Господарського процесуального кодексу України подається безпосередньо до Північного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

З повним текстом рішення можна ознайомитись у Єдиному державному реєстрі судових рішень за веб-адресою:http://reyestr.court.gov.ua/.

Повне рішення складено 27.04.2026

Суддя Т.О.Кузьменко