ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

"20" квітня 2026 р. м. Київ Справа № 911/938/26

Господарський суд Київської області у складі судді Христенко О.О. розглянувши матеріали

за позовом Приватного підприємства Інвестиційна компанія Плутос, м. Київ

до відповідача Фізичної особи-підприємця Свінціцького Віктора Павловича,

м. Житомир

про зобов`язати повернути майно

встановив:

01.04.2026 Приватне підприємство Інвестиційна компанія Плутос звернулось до Господарського суду Київської області з позовом до Фізичної особи-підприємця Свінціцького Віктора Павловича з вимогами зобов`язати повернути приміщення отримане на виконання умов Договору оренди майна № 05/2019 від 01.01.2019, загальною площею 147 кв.м., що знаходиться у Комплексі будівель (літера Е ) за адресою: Україна, Київська обл., смт. Коцюбинське, вул. Доківська, 2 (літера Е ), шляхом його фактичного звільнення та передачі у підсумок чого підписати Акт здачі-приймання приміщення із оренди.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 06.04.2026 позовну заяву Приватного підприємства Інвестиційна компанія Плутос залишено без руху на підставі ст.ст. 162, 164, 172, 174 Господарського процесуального кодексу України, запропоновано Приватному підприємству Інвестиційна компанія Плутос, у строк до п`яти днів, з дня вручення ухвали суду, усунути недоліки позовної заяви шляхом надання до суду: належних доказів надіслання позовної заяви з додатками відповідачу; належних доказів сплати судового збору у встановленому законом порядку та розмірі (оплата 2 662,40 грн); доказів на підтвердження обставин викладених в позовній заяві.

Ухвала Господарського суду Київської області від 06.04.2026 доставлена до електронного кабінету позивача 06.04.2026 о 18:25 год., що підтверджується довідкою про доставку електронного листа, та з урахуванням ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України вважається врученою 07.04.2026.

14.04.2026 через систему «Електронний суд» від Приватного підприємства «Інвестиційна компанія «Плутос» надійшла заява (вх. № 6272/26) про усунення недоліків, до якої заявником додано докази надіслання позовної заяви, а також Договір оренди № 02/2018 від 01.01.2018 та Акт приймання-передачі приміщення від 01.01.2018 до договору.

Разом з цим, розглянувши заяву про усунення недоліків, судом встановлено, що заявником не додано доказів сплати судового збору у встановленому законом порядку та розмірі, однак в прохальній частині заяви (вх. № 6272/26 від 14.04.2026) про усунення недоліків, заявник просить суд відстрочити його сплату.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначає Закон України Про судовий збір.

Статтею 8 Закону України Про судовий збір передбачено, що суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю; 4) заявником (позивачем) у межах справи про банкрутство (неплатоспроможність) є юридична або фізична особа, у тому числі фізична особа - підприємець, яка перебуває у судових процедурах розпорядження майном, санації або реструктуризації боргів, за клопотанням арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, керуючого реструктуризацією) або боржника. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Суд звертає увагу на те, що статтею 8 вищезазначеного Закону передбачено можливість відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати, однак лише за вичерпних умов. Водночас приписами цієї статті визначено суб`єктів щодо яких можна здійснити відстрочення та розстрочення сплати судового збору.

Статтею 129 Конституції України передбачено, що здійснюючи свої конституційні обов`язки, господарські суди повинні дотримуватися принципів здійснення правосуддя, зокрема, принципу рівності усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Відстрочення, розстрочення, зменшення розміру або звільнення від сплати судового збору є правом суду, а не його обов`язком. При цьому, це право суду закон пов`язує із встановленням обставин, які свідчать про дійсну складність фінансового становища сторони, яка звертається з відповідним клопотанням.

Водночас, законом не визначено обставин, які беззаперечно свідчать про наявність у суду обов`язку вчинення відповідних дій, а обґрунтування відповідних обставин покладається на заінтересовану сторону.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 січня 2021 року у справі № 0940/2276/18 зазначений такий правовий висновок.

Питання відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати врегульоване статтею 8 Закону України "Про судовий збір", норма якої є спеціальною.

З аналізу ж статті 8 Закону України "Про судовий збір" чітко вбачається, що законодавець, застосувавши конструкцію "суд, враховуючи майновий стан сторони, може...", тим самим визначив, що питання звільнення, зменшення розміру, відстрочення чи розстрочення сплати судового збору осіб, які не зазначені в статті 5, або у справах із предметом спору, не охопленим статтею 5, є правом, а не обов`язком суду навіть за наявності однієї з умов для такого звільнення, зменшення розміру, відстрочення чи розстрочення.

Що ж до самих умов, визначених статтею 8, то вони диференційовані за суб`єктним та предметним застосуванням. Так, умови, визначені у пунктах 1 та 2 частини першої статті 8, можуть застосовуватися лише до фізичних осіб, котрі перебувають у такому фінансовому стані, що розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру їх річного доходу, та до фізичних осіб, що мають певний соціальний статус, підтверджений державою, - є військовослужбовцями.

Щодо третьої умови, визначеної у пункті 3 частини першої статті 8, то законодавець, застосувавши слово "або", не визначив можливість її застосування за суб`єктом застосування, в той же час визначив коло предметів спору, коли така умова може застосовуватись, - лише у разі, коли предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю, тобто особистих майнових та особистих немайнових прав фізичних осіб.

У пункті 4 ч. 1 статті 8 Закону України "Про судовий збір" зазначено про можливість відстрочення судового збору у межах справи про банкрутство (неплатоспроможність).

Із системного аналізу змісту норм зазначеної статті убачається, що положення пунктів 1 та 2 частини першої статті 8 Закону України "Про судовий збір" не поширюються на юридичних осіб, незалежно від наявності майнового критерію (майнового стану учасника справи - юридичної особи), а положення пункту 3 частини першої статті 8 Закону України "Про судовий збір" можуть бути застосовані до юридичної особи за наявності майнового критерію, але тільки у справах, визначених цим пунктом, тобто предметом позову у яких є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч. 5 ст. 236 ГПК України).

Аналогічна норма передбачена ч. 6 ст. 13 Закону України Про судоустрій та статус суддів, зокрема, висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Предметом позову у цій справі не є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю, не є справою про банкрутство (неплатоспроможність), тому підстав для розгляду господарським судом питання про відстрочення/розстрочення сплати судового збору не має.

Відповідно до ч. 4, 6 статті 174 ГПК України, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із позовною заявою. Суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи не пізніше п`яти днів з дня її надходження або з дня закінчення строку на усунення недоліків.

Згідно з усталеною практикою ЄСПЛ, зокрема, рішеннями Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 року у справі "Пелевін проти України" та від 30.05.2013 року у справі "Наталія Михайленко проти України", право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг, оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб те ресурсів суспільства та окремих осіб. Отже, кожна держава встановлює правила судової процедури, зокрема й процесуальної заборони та обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. Доступ до правосуддя здійснюється шляхом точного, послідовного і неухильного дотримання процесуального алгоритму, що передбачений Господарським процесуальним кодексом України.

Суд також наголошує, що згідно з частиною 8 статті 174 ГПК України повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення недоліків.

За таких обставин, керуючись статтями 174, 233-235 Господарського процесуального кодексу України, суд

постановив:

1. Відмовити в задоволені клопотання Приватного підприємства Інвестиційна компанія Плутос про відстрочення сплати судового збору.

2. Позовну заяву Приватного підприємства Інвестиційна компанія Плутос до Фізичної особи-підприємця Свінціцького Віктора Павловича про зобовязання повернути майно повернути разом з доданими до неї додатками.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в порядку та строк, передбачені статтями 254 - 257 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвалу підписано - 20.04.2026

Суддя О.О. Христенко