ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.04.2026 Справа № 917/77/26

Суддя Господарського суду Полтавської області Кльопов І.Г. за участю секретаря судового засідання Назаренко Я.А., розглянув у порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовною заявою Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області, пл. Перемоги, 2, м.Кременчук, Полтавська область,39600

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвестиційні рішення та стратегії", вул.Університетська, 20-А, каб.7, м.Кременчук, Полтавська область, 39600

про стягнення грошових коштів

встановив:

Кременчуцька міська рада Кременчуцького району Полтавської області звернулася до Господарського суду Полтавської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвестиційні рішення та стратегії" про стягнення 715 330,14грн. розмір плати за користування безпідставно набутим майном (земельною ділянкою комунальної форми власності без оформлення правовстановлюючих документів) у виді орендної плати за землю за період з 17.02.2025 по 31.12.2025 (включно)

За результатами автоматизованого розподілу судової справи № 917/77/26 між суддями справу передано на розгляд судді Кльопову І.Г.

Ухвалою від 26.01.2026 судом прийнято позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання).

Частиною 5 статті 176 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої статті 120 цього Кодексу.

Ухвала суду про прийняття позовної заяви до розгляду і відкриття провадження у справі отримана відповідачем в його електронному кабінеті в підсистемі "Електрониий Суд" 26.01.2026 о 17:40, про що в матеріалах справи містяться довідка про доставку електронного листа.

Проте у встановлений судом строк відповідач не використав наданого законом права на подання відзиву на позов. Клопотання про продовження строку на подання відзиву в матеріалах справи відсутнє.

Станом на дату прийняття судового рішення відзив від відповідача не надійшов.

Згідно з частиною 9 статті 165 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд розглядає справу за наявними матеріалами.

Під час розгляду справи по суті судом були досліджені всі письмові докази, що містяться в матеріалах справи та встановлено обставини.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши всі наявні у справі докази, суд встановив наступне.

Між Кременчуцькою міською радою Полтавської області та колективним підприємством залізобетонних виробів № 2 укладений договір оренди землі від 05.12.2013 року щодо земельної ділянки кадастровий номер :03:001:0155, загальною площею 60 017 кв.м. для експлуатації та обслуговування будівель та споруд по тупику 7-му Хорольському, 1 у м. Кременчуці строком на 15 (п`ятнадцять) років. (далі - Договір). Договір зареєстровано від 25.12.2013 № 4164596.

Головне управління ДПС у Полтавській області Державної податкової служби України своїм листом повідомило Кременчуцьку міську раду Кременчуцького району Полтавської області про те, що станом на 21.12.2021 за даними інформаційних систем ДПС України за Колективним підприємством залізобетонних виробів № 2 обліковується заборгованість по орендній платі за землю з юридичних осіб у сумі 4 225,8 тис.грн.

Відтак, з метою недопущення приросту податкового боргу з орендної плати ГУ ДПС у Полтавській області наголосило Кременчуцькій міській раді Кременчуцького району Полтавської області на розгляді питання про припинення дії вищевказаного договору оренди землі.

У зв`язку з систематичними порушеннями орендарем умов зазначеного договору оренди землі, Кременчуцька міська рада Кременчуцького району Полтавської області 24.03.2023 прийняла рішення про дострокове розірвання в односторонньому порядку договору оренди землі, зареєстрованого 25.12.2013.

16.01.2023 року у системі «Prozorro sale» відбувся аукціон з продажу майна колективного підприємства «Завод залізобетонних виробів № 2». Предметом аукціону було нерухоме майно, що складається рухомого майна та частини будівель та споруд, розташованих за адресою Полтавська область, м. Кременчук, вул. 7-й Хорольський тупик, 1, та в цілому складається з столярної майстерні літ. Д площею 233,2 кв.м., камер пропарочних літ. Ю площею 719,3 кв.м., будівлі арматурного цеху літ. JI площею 1118,5 кв.м., будівлі арматурного цеху літ. К площею 2166,2 кв.м., будівлі трансформаторної підстанції літ. У площею 53,6 кв.м., будівлі складу літ. Г площею 275,2 кв.м. будівлі парокотельні літ. М площею 883,1 кв.м., будівлі БЗВ літ. X площею 456,3 кв.м., силосного складу літ. Ж площею 366,6 кв.м., будівлі інструментальної кладової літ. Ш площею 165,6 кв.м., будівлі ГРП літ. С площею 16,3 кв.м., будівлі механічної майстерні літ. Щ площею 431,9 кв.м., огорожі заводу № 1.

За результатами проведеного аукціону переможцем було визнано Товариство з обмеженою відповідальністю «Інвестиційні рішення та стратегії» (в подальшому Відповідач).

На підставі проведеного аукціону приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Полтавської області Прокоп О. Е. 31.01.2023 року було видано свідоцтво № 86, яке посвідчує право власності на майно, яке Відповідач придбав на аукціоні.

Зазначене нерухоме майно знаходиться на земельні ділянці, яка є предметом Договору оренди.

Земельна ділянка в м. Кременчуці Полтавської області, по тупику 7-му Хорольському,1, площею 60017 кв.м. та на якій розміщені вищезазначені нежитлові будівлі є сформованою з 25.12.2013 та їй призначено кадастровий номер :03:001:0155.

На цій підставі державним реєстратором 21.03.2023 року було здійснено заміну орендаря земельної ділянки за Договором оренди з Колективного підприємства залізобетонних виробів № 2 на Відповідача, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав. У свою чергу про вчинений правочин Кременчуцьку міську раду Кременчуцького району Полтавської області повідомлено не було.

24.03.2023 Кременчуцькою міською радою Кременчуцького району Полтавської області прийнято рішення про дострокове розірвання договору оренди землі від 25.12.2013 в односторонньому порядку та повідомлено про це Відповідача.

В подальшому, на підставі рішення Господарського суду Полтавської області від 11.12.2023 по справі № 917/982/23:

- визнано недійсним рішення Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області прийняте на позачерговій XIX сесії міської ради VIII скликання від 24.03.2023 року «Про дострокове розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку», а саме щодо розірвання договору оренди землі, зареєстрований 25.12.2013 року (номер запису про інше речове право в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права - 4164596, підстава внесення запису індексний № 9723065 від 03.01.2014) на підставі якого у користуванні перебуває земельна ділянка площею 600017 кв.м. (кадастровий № :03:001:0155) для експлуатації та обслуговування будівель та споруд по тупику 7-му Хорольському,1 у м. Кременчуці;

- скасовано рішення державного реєстратора Поркіної Лілії Олександрівни від 30.03.2023, індексний номер рішення: 66988152 про реєстрацію припинення речового права щодо Договору оренди земельної ділянки з кадастровим номером :03:001:0155 дата державної реєстрації 24.03.2023 15:21:54.

Позивач зазначає, що вказане рішення не скасоване та набрало законної сили, однак, Відповідачем не здійснюються заходи щодо виконання вищевказаного рішення суду.

Відтак, відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 15.01.2026 за № 460342784 Товариство з обмеженою відповідальністю «Інвестиційні рішення та стратегії» являється власником частини будівель та споруд по 7-му тупику Хорольському, 1 у м.Кременчуці.

Так, позивач у позові вказав, що у період з 17.02.2025 по 31.12.2025 включно Відповідач використовував земельну ділянку без правовстановлюючих документів, орендну плату за договором не сплачував, хоча земельна ділянка використовувалась для експлуатації та обслуговування будівель та споруд по тупику 7-му Хорольському,1 у м. Кременчуці Полтавської області, що призвело до неотримання Кременчуцькою міською радою Кременчуцького району Полтавської області доходу від орендної плати за землю, який остання могла б отримати у разі оформлення відповідачем згідно вимог ст.ст. 125, 126 Земельного кодексу України правовстановлюючих документів на земельну ділянку.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням правових підстав позову, суд виходив з наступного.

Відповідно до положень статті 80 Земельного кодексу України суб`єктами права на землі комунальної власності є територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування.

Згідно з статями 122, 123 та 124 Земельного кодексу України міські ради передають земельні ділянки у власність або користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. Надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється на підставі рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі - продажу права оренди земельної ділянки.

Як убачається із положень статті 120 Земельного кодексу України, виникнення права власності на об`єкт нерухомості не є підставою для автоматичного виникнення права власності чи укладення (продовження, поновлення) договору оренди земельної ділянки.

Частина 1 статті 93 Земельного кодексу України встановлює, що право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Землекористувачі також зобов`язані своєчасно сплачувати орендну плату (пункт в частини першої статті 96 Земельного кодексу України).

Водночас за змістом статті 125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також права постійного користування та оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Отже, за змістом указаних приписів виникнення права власності на будинок, будівлю, споруду не є підставою для виникнення права оренди земельної ділянки, на якій вони розміщені та яка не була відведена в оренду попередньому власнику. Право оренди земельної ділянки виникає на підставі відповідного договору з моменту державної реєстрації цього права.

У разі надання земельної ділянки в оренду укладається договір оренди земельної ділянки, яким за положенням частини 1 статті 21 Закону України "Про оренду землі" визначається орендна плата за землю як платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою.

Як вбачається з матеріалів справи право користування спірною земельною ділянкою Відповідачем не оформлено. Відсутність договору оренди землі (у спірний період) позбавляє міську раду, як орендодавця, права отримувати від цієї земельної ділянки дохід в розмірі орендної плати

Відповідно до частини другої статті 152 Земельного кодексу України власник земельної ділянки може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Предметом регулювання глави 83 Цивільного кодексу України є відносини, що виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Статтею 1212 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 Цивільного кодексу України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Згідно зі статтею 1214 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе без достатньої правової підстави, зобов`язана відшкодувати всі доходи, які вона одержала або могла одержати від цього майна з часу, коли ця особа дізналася або могла дізнатися про володіння цим майном без достатньої правової підстави. З цього часу вона відповідає також за допущене нею погіршення майна.

З огляду на викладене Товариство з обмеженою відповідальністю "Інвестиційні рішення та стратегії", як фактичний користувач земельної ділянки, що без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг у себе кошти, які мав заплатити за користування ними, зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельних ділянок на підставі частини першої статті 1212 Цивільного кодексу України.

Відповідно до статті 206 Земельного кодексу України, використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.

Статтею 14 Податкового кодексу України, визначено, що плата за землю - це обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.

Відповідач не є власником та постійним землекористувачем земельних ділянок, а тому не є суб`єктом плати за землю у формі земельного податку, при цьому, єдина можлива форма здійснення плати за землю для нього, як землекористувача, є орендна плата (стаття 14.1.72 Податкового кодексу України).

Податковим кодексом України визначено, що орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності є обов`язковим платежем, а його розмір визначається на підставі законодавчих актів, тобто є регульованою ціною (статті 14.1.125, 14.1.136, 288.5 Податкового кодексу України).

Відповідно до розрахунку, поданого позивачем, за період з 17.02.2025 по 31.12.2025 ( включно) розмір орендної плати мав становити 715 330,14грн.

Згідно з частиною 1 статті 21 Закону України «Про оренду землі» орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди.

Основою для визначення розміру орендної плати для земель державної і комунальної власності є нормативна грошова оцінка земель, а зміна нормативної грошової оцінки земельної ділянки є підставою для перегляду розміру орендної плати, який в будь-якому разі не може бути меншим, ніж встановлено положеннями пункту 288.5.1 статті 288 Податкового кодексу України.

Відповідно до визначення поняття земельного податку він є платежем, що сплачується власниками земельних ділянок та земельних часток, паїв, а також постійними землекористувачам, а відповідач не є власником і постійним землекористувачем земельної ділянки, а тому не є суб`єктом плати за землю у формі земельного податку, при цьому єдина можлива форма здійснення плати за землю для нього як землекористувача - орендна плата (статті 14.1.72, 14.1.73 Податкового кодексу України).

Отже, відповідач (набувач), не сплачуючи орендну плату за користування земельною ділянкою за відсутності укладеного договору, фактично збільшив свої доходи, а позивач (потерпілий) втратив належне йому майно (кошти від орендної плати).

З огляду на викладене, зазначені кошти підлягають стягненню з відповідача на користь Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області в порядку статей 1212 - 1214 Цивільного кодексу України.

Аналогічні правові висновки викладено в постановах Великої Палати Верховного Суду 13 квітня 2021 року у справі № 922/1352/20, від 23 травня 2018 року у справі № 629/4628/16-ц (провадження № 14-77цс18), від 20.11.2018 у справі № 922/3412/17 (провадження № 12-182гс18), а також у постановах Верховного Суду України від 30 листопада 2016 року у справі № 922/1008/15 (провадження № 3-1271гс16), від 07 грудня 2016 року у справі № 922/1009/15 (провадження № 3-1348гс16), від 12 квітня 2017 року у справах № 922/207/15 (провадження № 3-1345гс16) та № 922/5468/14 (провадження № 3-1347гс16).

За приписами ч. 1 та ч. 2 ст. 161 ГПК України при розгляді справи судом в порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи, зокрема, є: позовна заява; відзив на позовну заяву.

Відповідач контррозрахунку ціни позову не надав, незгоди щодо арифметичної правильності розрахунку не висловив, вимогу не заперечив.

Згідно із ч. 2-3 ст. 13 ГПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Зі змісту ст. 77 ГПК України вбачається, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Господарський суд, проаналізувавши наведені вище норми матеріального права в аспекті спірних правовідносин, оцінивши надані докази, зазначає, що позовні вимоги про стягнення з відповідача безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати в сумі 715 330,14грн. за користування земельною ділянкою з кадастровим номером :03:001:0155 за період з 17.02.2025 по 31.12.2025 є правомірними, обґрунтованими як поданими доказами, так і нормами права, відповідачем не спростовані, а тому підлягає задоволенню.

У відповідності до ст. 129 ГПК України у зв`язку із задоволенням позову сплачений судовий збір покладається на відповідача.

Керуючись ст. 129, 231, 232, 233, 237, 238, 252 ГПК України, суд

ВИРІШИВ :

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвестиційні рішення та стратегії" (вул.Університетська, 20-А, каб.7, м.Кременчук, Полтавська область, 39600, ) на користь Кременчуцької міської ради Полтавської області (площа Перемоги, 2, м. Кременчук, Полтавської області, 39600, ) 715 330,14 грн безпідставно збережених коштів в розмірі орендної плати за період з 17.02.2025 по 31.12.2025 включно та 8 583,96грн витрат зі сплати судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Кльопов І.Г.