ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
13 квітня 2026 р. м. Житомир Справа № 906/1285/25
Господарський суд Житомирської області у складі судді Вельмакіної Т.М.,
розглянувши без повідомлення учасників справи заяву про ухвалення додаткового рішення у справі
за позовом Приватного підприємства "Житомир-Автотурист"
до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "МИРУ 4"
Рішенням Господарського суду Житомирської області від 02.04.2026 у задоволенні позову відмовлено.

02.04.2026 до суду через систему "Електронний суд" від представника відповідача надійшла заява про ухвалення додаткового рішення про стягнення з позивача 12000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Ухвалою від 06.04.2026 суд прийняв до розгляду заяву відповідача від 02.04.2026 про ухвалення додаткового рішення у справі, постановив здійснювати розгляд заяви без повідомлення учасників справи, рекомендував позивачу у строк до 10.04.2026 подати заперечення на заяву, при їх наявності.

Розглядаючи заяву відповідача від 02.04.2026 про ухвалення додаткового рішення у справі про стягнення витрат на правничу допомогу у розмірі 12000,00 грн, суд враховує таке.

За приписами ч.1 ст. 221 ГПК України, якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

У випадку, визначеному частиною першою цієї статті, суд вирішує питання про судові витрати без повідомлення учасників справи. Якщо суд вважатиме за необхідне, для вирішення питання про судові витрати він може призначити судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог (ч.2 ст. 221 ГПК України).

Згідно з ч.3 ст. 221 ГПК України, у випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 244 цього Кодексу.

Відповідно до ч.3,4 ст.244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати - без повідомлення учасників справи. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Частиною 1 ст.124 ГПК України визначено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

Частиною 8 статті 129 ГПК України передбачено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Так, у відзиві на позовну заяву відповідач просив у разі відмови у позові стягнути з позивача понесені і документально підтверджені витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 12000,00 грн. До відзиву на позовну заяву відповідач долучив докази на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу (а.с.66-72, 94, 96, 98).

Також 02.04.2026 до суду через систему "Електронний суд" від відповідача надійшла заява, згідно якої останній просить суд у зв`язку з відмовою у задоволенні позову ухвалити додаткове рішення про стягнення з позивача 12000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу, оскільки судом це питання у рішенні від 02.04.2026 вирішено не було.

Таким чином, позивач дотримався вимог частини 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, оскільки подав докази щодо розміру понесених судових витрат до закінчення судових дебатів у справі.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою (ч.1 ст.16 ГПК України).

Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (ч.2 ст.16 ГПК України).

Відповідно до ч.3 ст.123 ГПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Пунктом 1 частини 1 статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" визначено, що адвокат - це фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом.

Адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги (ч.1 ст.26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").

Як вбачається з матеріалів справи, правова допомога Об`єднанню співвласників багатоквартирного будинку "МИРУ 4" по справі надавалася адвокатом Ярошем Володимиром Васильовичем, що підтверджується ордером на надання правничої допомоги серії АМ №1160789 від 10.10.2025 (а.с.96).

Відповідно до п.4 ч.1 ст.1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

За приписами частини 3 статті 27 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність", до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.

Договір про надання правової допомоги за своєю правовою природою є договором про надання послуг, який, в свою чергу, врегульовано главою 63 Цивільного кодексу України. Зокрема, стаття 903 Цивільного кодексу України передбачає, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Згідно зі ст.30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Положеннями п.3 ч.1 ст.3, ст.6 ЦК України закріплено принцип свободи договору.

Як вбачається з матеріалів справи, 10.10.2025 між адвокатом Ярошем Володимиром Васильовичем та Об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку "МИРУ 4" (клієнт, відповідач) був укладений договір №4/25 про надання професійної правничої допомоги (а.с.98), відповідно до п.1.1 якого адвокат зобов`язується надати правничу допомогу клієнту, яка полягає у представництві і захисті прав та інтересів клієнта в судах усіх рівнів та інстанцій у справі №906/1285/25, розгляд якої розпочато Господарським судом Житомирської області за позовом ПП "Житомир-Автотурист" до клієнта про визнання рішення правління недійсним та зобов`язання вчинити певні дії, стягнення моральної шкоди.

За умовами п.2.1, 2.2 договору, гонорар адвоката за професійну правничу допомогу є фіксованим, не залежить від обсягу правничої допомоги та витраченого часу на її надання і становить 12000,00 грн. Гонорар сплачується до 18:00 год. дня укладення цього договору.

На підтвердження понесених відповідачем витрат на професійну правничу допомогу до суду надано платіжну інструкцію №645 від 10.10.2025 на суму 12000,00 грн (а.с.94).

У ч.2 ст.126 ГПК України зазначено, що за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

За змістом частини 4 статті 126 ГПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

За приписами ч.5 ст.126 ГПК України, у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

При цьому обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно ч.5 ст.129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Тобто, під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

Водночас суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та є неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" також зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, від відповідача до суду не надходило.

За вказаного суд враховує, що представником відповідача фактично було надано послуги з підготовки відзиву на позовну заяву з додатками, з належним обгрунтуванням заперечень відповідача щодо кожної із чотирьох заявлених позовних вимог. Також представник відповідача представляв інтереси останнього у судових засіданнях 03.11.2025, 14.01.2026, 04.03.2026, 11.03.2026 та 02.04.2026 .

Також суд враховує встановлені у даній справі обставини, згідно з якими правління ОСББ "Миру 4" діяло в межах повноважень, визначених Статутом ОСББ "Миру 4", а відключення позивача від загальнобудинкових мереж водопостачання відбулося саме у зв`язку з не виконанням позивачем свого обов`язку щодо своєчасної і в повному обсязі сплати належних внесків і платежів, та те, що порушення відповідачем прав позивача на дату звернення останнього до суду судом не встановлено.

З огляду на наведене вище, суд дійшов висновку, що заявлені відповідачем витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 12000,00 грн (фіксований гонорар (п.2.1, 2.2 Договору №4/25)) є доведеними, документально обґрунтованими та такими, що відповідають критерію розумної необхідності таких витрат, тому підлягають стягненню з позивача на користь відповідача.

Керуючись ст. 123, 126, 129, 233, 244 ГПК України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Заяву відповідача від 02.04.2026 про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на правничу допомогу задовольнити.

2. Стягнути з Приватного підприємства "Житомир-Автотурист" (10020, Житомирська область, місто Житомир, проспект МИРУ, будинок 4, ід. код 35485682) на користь Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "МИРУ 4" (10020, Житомирська область, місто Житомир, проспект МИРУ, будинок 4, ід. код 35688760) 12000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Додаткове рішення може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня складення повного додаткового рішення.

Додаткове рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне додаткове рішення складено: 13.04.26

Суддя Вельмакіна Т.М.

1 - до справи;

- сторонам - через систему "Електронний суд".