ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
14.04.2026 Справа № 914/4030/25
Суддя Господарського суду Львівської області Король М.Р., у справі
за позовом: Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УНІКА»
до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Молочна компанія «Галичина»
про: стягнення 74 170,27 грн.,
без участі представників сторін,
На розгляді Господарського суду Львівської області перебувала справа №914/4030/25 за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УНІКА» до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Молочна компанія «Галичина» про стягнення
74 170,27 грн. страхового відшкодування в порядку регресу.
Рішенням Господарського суду Львівської області від 17.03.2026р. позов задоволено повністю, стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Молочна компанія «Галичина» (адреса: 79024, Львівська обл., місто Львів, вулиця Липинського, будинок 54, ідентифікаційний код 39685014) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УНІКА» (адреса: 04112, м. Київ, вулиця Олени Теліги, будинок 6, літ. В, ідентифікаційний код 20033533) страхове відшкодування в порядку регресу в сумі 74 170,27 грн., 2 422,40 грн. судового збору та 7 000,00 грн. витрат на професійну правову допомогу.

У позовній заяві позивач заявив, що у разі понесення позивачем додаткових витрат на правничу допомогу згідно попереднього (орієнтовного) розрахунку судових витрат (1 500,00 грн. за участь у кожному судовому засіданні), заява про розподіл судових витрат буде подана до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду відповідно до ч. 8 ст. 129 ГПК України.

Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «УНІКА» звернулося до Господарського суду Львівської області із заявою про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу, яка сформована в системі «Елелектронний суд» - 23.03.2026р., тому заява про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу у справі №914/4030/25 подана в межах строку, визначеного ч. 8 ст. 129 ГПК України.

В поданій заяві позивач просить суд ухвалити додаткове рішення та стягнути з відповідача 4 500,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Враховуючи перебування судді Король М.Р. у відпустці в період з 06.04.2026р. по 10.04.2026р., додаткове рішення у даній справі ухвалено судом 14.04.2026р.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується заява, суд вважає, що вказана заява позивача підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 221 ГПК України, якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 123 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Частиною 2 ст. 126 ГПК України закріплено, що за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1)розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2)розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до ч. 3 ст. 126 ГПК України, для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним з: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. 4 ст. 126 ГПК України).

За приписами ч. 4 ст. 129 ГПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи (до яких у тому числі відносяться й витрати на професійну правничу допомогу), покладаються: у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з ч. 5 ст. 126 ГПК України, під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву (ч. 8 ст. 129 ГПК України).

Відповідно до поданої заяви про ухвалення додаткового рішення у справі позивач просить покласти на відповідача понесені ним витрати на професійну правову допомогу у зв`язку з розглядом справи у розмірі 4 500,00 грн.

Пунктом 3 додатку №1 від 29.09.2025р. до Договору про надання правової допомоги №1/20 встановлено, що Адвокатське Бюро «Лисов2856 «Еквіт», в інтересах Клієнта, за потреби і за необхідної участі у разі виклику та/або обов`язкової явки сторін у судовій справі приймає участь у судових засіданнях, що в подальшому оплачуються Клієнтом із розрахунку 1 година по кожній справі окремо, у суді будь-якої інстанції, що тарифікується за ціною 1500,00 грн. за одну повну або не повну годину роботи по кожній справі окремо (але не більше однієї години по кожній справі окремо) за даним пунктом правової допомоги, включаючи сюди час на очікування судового засідання та час на дорогу до місця судового слухання у справі.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат позивач надав копії документів, що підтверджують понесення позивачем судових витрат на професійну (правничу допомогу) за участь представника у судових засіданнях, що відбулися 04.02.2026р. на 10:15 год., 25.02.2026р. на 13:15 год.,17.03.2026р. на 13:00 у розмірі 4 500,00 грн (3 судові засідання х 1500,00 грн): копію рахунку №23 від 04.02.2026р. на суму 3 000,00 грн, копію акту надання послуг № 23 від 25.02.2026р. на суму 3 000,00 грн, копію рахунку №78 від 23.03.2026р. на суму 1 500,00 грн, копія акту надання послуг №78 від 23.03.2026р. на суму 1 500,00 грн., платіжну інструкцію №967 від 13.02.2026р. на суму 3 000,00 грн., додаткову угоду №5 від 02.01.2026р. про дію договору до 31.12.2026р.

При цьому, зазначено про те, що витрати на суму 1 500,00 грн мають бути сплачені згідно рахунку №78 від 23.03.2026р. протягом 5 днів з дня виставлення у відповідності до п.1 додатку №1 від 29.09.2025р. року до договору про надання правової допомоги №1/20ю від 31.12.2020р., таким чином строк оплати на дату подання заяви ще не настав.

За змістом п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 901 Цивільного кодексу України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Частинною 2 ст. 901 Цивільного кодексу України встановлено, що положення цієї глави (глави 63 «Послуги. Загальні положення» підрозділу 1 розділу III Книги п`ятої цього Кодексу) можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.

Згідно з ч. 1 ст. 903 Цивільного кодексу України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».).

Статтею 59 Конституції України передбачено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Право особи на отримання правової допомоги під час розгляду справи господарськими судами гарантоване ст.131-2 Конституції України, ст.16 Господарського процесуального кодексу України, відповідними нормами Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

Сторона, на користь якої ухвалене судове рішення, має право на відшкодування витрат на правову допомогу, як складової судових витрат (п. 12 ч. 3 ст. 2, ст. 123, ч. 2 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України).

За приписами частин 5, 6 статті 126 Господарського процесуального кодексу України, у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Суд враховує, що у розумінні положень частин 5, 6 ст. 126 ГПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі доведення нею недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не може вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

У даному випадку, відповідач будь-яких клопотань про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу позивача не заявив.

Водночас, під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами п`ятою - сьомою та дев`ятою статті 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

У такому випадку суд, керуючись частинами п`ятою - сьомою, дев`ятою статті 129 ГПК України, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Висновки, аналогічні відображеним вище, викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022р. у справі № 922/1964/21.

У постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.11.2023р. у справі №914/2355/21 висловлено правову позицію, відповідно до якої суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Суд зауважує, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Подібний висновок викладений у пункті 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020р. у справі № 904/4507/18.

У цьому контексті суд враховує, що має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Такі висновки сформульовані в пунктах 106-108 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року № 922/1964/21.

Такі самі критерії, як зазначено вище, застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Зокрема, згідно з практикою ЄСПЛ заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява № 19336/04).

Крім того, у рішенні ЄСПЛ у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Верховний Суд неодноразово зазначав, що участь у судовому засіданні являє собою не формальну присутність на ньому, а підготовку адвоката до цього засідання, витрачений час на дорогу до судового засідання та у зворотному напрямку, його очікування та безпосередня участь у судовому засіданні. Такі стадії представництва інтересів у суді, як прибуття на судове засідання та очікування цього засідання є невідворотними та не залежать від волі чи бажання адвоката. При цьому, одночасно вчиняти якісь інші дії на шляху до суду чи під залом судового засідання адвокат не може та витрачає на це свій робочий час. Такі стадії, як прибуття до суду чи іншої установи та очікування є складовими правничої допомоги, які в комплексі з іншими видами правничої допомоги сприяють забезпеченню захисту прав та інтересів клієнта. З урахуванням наведеного час, який адвокат витрачає на дорогу для участі у судовому засіданні та у зворотному напрямку, на очікування початку судового засідання та безпосередню участь у судовому засіданні, є складовою правничої допомоги і підлягає компенсації разом з іншими витратами. Такі висновки Верховного Суду викладені у постанові від 01 грудня 2021 року у справі №641/7612/16-ц, а також у постановах від 25 травня 2021 року у справі №910/7586/19, від 20 липня 2021 року у справі №922/2604/20, від 29 вересня 2022 року у справі №910/10334/21, від 18 травня 2022 року у справі №910/4268/21.

Однак, вказана категорія справ не представляє собою особливої складності в її законодавчому регулюванні та правозастосовчій практиці.

Об`єм справи (матеріали) є незначним, включаючи докази, які подано позивачем.

Кількість засідань у справі була незначна, як і час їх проведення.

Отже, виходячи з критеріїв реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), розумності їхнього розміру, приймаючи до уваги конкретні обставини справи, суд дійшов висновку, що розмір таких витрат має становити 1 500,00 грн.

За правовою позицією, наведеною у постанові Верховного Суду у постанові від 03.10.2019р. у справі №922/445/19, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.

За вказаних обставин, з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення 1 500,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Керуючись ст.ст. 86, 129, 241, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд,

ВИРІШИВ:

1.Заяву Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УНІКА» про стягнення з відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю «Молочна компанія «Галичина» витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 4 500,00 грн. задовольнити частково.

2.Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Молочна компанія «Галичина» (адреса: 79024, Львівська обл., місто Львів, вулиця Липинського, будинок 54, ідентифікаційний код 39685014) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УНІКА» (адреса: 04112, м. Київ, вулиця Олени Теліги, будинок 6, літ. В, ідентифікаційний код 20033533) 1 500,00 грн. витрат на надання професійної правничої допомоги.

3.В іншій частині заяви відмовити.

4.Наказ видати після набрання додатковим рішенням законної сили.

Додаткове рішення набирає законної сили в порядку та строк, передбачені ст.241 Господарського процесуального кодексу України.

Додаткове рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку в порядку та строки, визначені главою 1 розділу IV Господарського процесуального кодексу України.

Інформацію по справі, яка розглядається можна отримати за наступною веб-адресою: http://lv.arbitr.gov.ua/sud5015.

Суддя Король М.Р.