ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" квітня 2026 р. м. Рівне Справа № 918/39/26

Господарський суд Рівненської області у складі головуючої судді Н.Церковної, за участю секретаря судового засідання С.Оліфер, розглянувши матеріали справи за позовом Керівника Рівненської окружної прокуратури в інтересах держави в особі позивача 1 Західного офісу Державної аудиторської служби України, позивача 2 Білокриницької сільської ради до відповідача 1 Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівнегаз Збут", відповідача 2 Відділу освіти, сім`ї, молоді, спорту, культури та туризму Білокриницької сільської ради Рівненського району Рівненської області про визнання недійними додаткових угод та стягнення коштів у сумі 52 493,14 гривень.

за участю представників сторін:

від прокуратури - Клімашевич В.І.

від позивача 1 - Струк Р.М.

від відповідача 1 - Якимчук О.М.

ВСТАНОВИВ:

В січні 2026 року Керівник Рівненської окружної прокуратури в інтересах держави в особі позивача 1 Західного офісу Державної аудиторської служби України, позивача 2 Білокриницької сільської ради Рівненської області звернувся до Господарського суду Рівненської області з позовом до відповідача 1 Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівнегаз Збут", відповідача 2 Відділу освіти, сім`ї, молоді, спорту, культури та туризму Білокриницької сільської ради Рівненського району Рівненської області про визнання недійними додаткових угод та стягнення коштів у сумі 52 493,14 гривень.

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те що відділом освіти, сім`ї, молоді, спорту, культури та туризму Білокриницької сільської ради Рівненського району Рівненської області (далі - Відділ освіти, відділ) проведено закупівлю UA-2021-02-15-005805-a за предметом: «Природний газ», за результатами якої з ТОВ «Рівненегаз Збут» укладено Договір про постачання природного газу №41АВ337-3420-21 від 30.04.2021. В подальшому між сторонами підписано додаткові угоди, якими збільшено ціну за одиницю товару на 21,02% від ціни, визначеної сторонами при укладенні Договору. Отже, додаткові угоди № 2 та № 3, якими внесено зміни до основного договору про збільшення ціни за одиницю товару, підлягають визнанню недійсними, а зайво сплачені грошові кошти на їх виконання поверненню. У матеріально-правове обґрунтування заявлених позовних вимог прокурор посилається на ст. 131-1 Конституції України, ст. 23 Закону України Про прокуратуру, ст. 12, 5, 41 Закону України Про публічні закупівлі, ст. 203, 215, 509, 526, 628, 651, 652, 655, 669, 670, 712 ЦК України, ст. 179, 180 ГК України тощо.

26 січня 2026 року через підсистему «Електронний суд» від Західного офісу Державної аудиторської служби України надійшли до суду письмові пояснення, у яких зазначає, що постачання природного газу для Відділу освіти у квітні 2021 року мало здійснюватися по ціні, яка була встановлена Договором № 41АВ337-3420-21, а саме: 1 тис. куб. Метрів природного газу з урахуванням компенсації вартості послуги доступу до потужності за ціною 6554,17 грн, ПДВ становить 1310,83 грн. Всього ціна газу за 1 тис. куб. метрів становить 7 865,00 грн. Однак, в квітні 2021 року ТОВ «Рівнегаз ЗБУТ» було поставлено Споживачу природний газ у розмірі 31794,752 куб. метрів за ціною 3788,25 грн без ПДВ за 1 куб. метр (ціна встановлена Додатковою угодою №3 від 24.05.2021) на загальну суму 302558,86 грн (у тому числі ПДВ 50426,48 грн). Відповідно, внаслідок збільшення ціни за 1 куб. метр спожитого природного газу, яке було здійснено з порушенням частини першої ст. 203, частини першої ст. 629 Цивільного кодексу України, пункту 2 частини п`ятої ст. 41 Закону «Про публічні закупівлі», п. 3.3 Договору № 41АВ337-3420-21, вартість поставленого природного газу для Споживача у квітні 2021 року згідно з Договором № 41АВ337-3420-21 завищено на суму 52493,14 грн (у тому числі ПДВ 8 748,17 грн) чим було завдано шкоди бюджету на вказану суму.

27 січня 2026 року на адресу суду від відповідача 2 Відділу освіти, сім`ї, молоді, спорту, культури та туризму Білокриницької сільської ради Рівненського району Рівненської області надійшла заява про визнання позовних вимог, просить задовольнити позовну заяву повністю.

04 лютого 2026 року через підсистему «Електронний суд» від відповідача1 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому Товариство з обмеженою відповідальністю «РІВНЕГАЗ ЗБУТ» вказує що визначений Договором порядок зміни ціни на природний газ повністю відповідає Закону України «Про публічні закупівлі». Зазначає, що у 2021 року мала місце стійка тенденція до суттєвого зростання ціни на природний газ, при цьому коливання ціни на ринку газу України в сторону збільшення щомісячно складало понад 10% від попередньої ціни, яка була на момент проведення процедури закупівлі, що підтверджується інформацією у Довідках Рівненської торгово-промислової палати (додаються), які надавались на запит ТОВ «РІВНЕГАЗ ЗБУТ». За період з 27.04.2021 по 12.05.2021 рівень коливання цін між вказаними датами склав +29,65% (довідка ТПП від 14.05.2021 №56.03/229). Зауважують, що саме за ціною 9,51488 грн був поставлений газ у квітні 2021 року по Договору, як найнижчою на території Рівненської області.

10 лютого 2026 року через підсистему «Електронний суд» від прокуратури на адресу суду надійшла відповідь на відзив на позовну заяву, в якому зазначає, що не містить вказана цінова довідка відомостей щодо динаміки ціни на природний газ, в ній відсутній аналіз вартості ціни на конкретну дату у порівнянні з попередніми періодами чи будь-які інші дані, які б підтверджували коливання ціни природного газу на ринку після укладення Договору. Інформація є фактографічною та не містить узагальнених даних щодо рівня цін (рівня зміни цін) товару на внутрішньому ринку. За своїм змістом та суттю така цінова довідка є лише документом довідково-інформаційного характеру, не містить належного обґрунтування для зміни істотних умов Договору на підставі п. 2. ч. 5 ст. 41 Закону України «Про публічні закупівлі». Крім того, врахувавши середньозважені ціни місячного ресурсу природного газу за результатами електронних біржових торгів на Українській енергетичній біржі станом на квітень-травень 2021 року (використане джерело даних про ціни на офіційному веб-сайті ТБ «Українська енергетична біржа») встановлено, що з моменту укладання Договору до моменту укладання Додаткової угоди № 2 середньозважені ціни місячного ресурсу природного газу майже не змінились.

Прийняті у справі судові рішення та інші процесуальні дії.

Ухвалою суду від 20 січня 2026 року прийнято позовну заяву та відкрито провадження у справі 918/39/26, розгляд якої постановлено розглядати за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання у справі призначено на 18 лютого 2026 року.

27 січня 2026 року на адресу суду від відповідача 2 Відділу освіти, сім`ї, молоді, спорту, культури та туризму Білокриницької сільської ради Рівненського району Рівненської області надійшла заява про визнання позовних вимог, просить задовольнити позовну заяву повністю.

18 лютого 2026 року адресу суду від відповідача 1 Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівнегаз Збут" надійшло клопотання про передачу справи №918/39/26 для розгляду за територіальною підсудністю до Господарського суду Дніпропетровської області.

Ухвалою суду від 18 лютого 2026 року розгляд справи відкладено на 24 лютого 2026 року.

23 лютого 2026 року через електронну систему "Електронний суд" від відповідача 1 Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівнегаз Збут" надійшло клопотання про зупинення провадження у даній справі.

24 лютого 2026 року через електронну систему "Електронний суд" від прокурора надійшли письмові заперечення на клопотання про передачу справи №918/39/26 для розгляду за територіальною підсудністю до Господарського суду Дніпропетровської області.

Ухвалою суду від 24 лютого 2026 року відмовлено Товариству з обмеженою відповідальністю "Рівнегаз Збут" у задоволені клопотань про передачу справи №918/39/26 для розгляду за територіальною підсудністю до Господарського суду Дніпропетровської області та про зупинення провадження у даній справі. Закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті на 25.03. 2026 року.

Ухвалою суду від 25 березня 2026 року оголошено перерву в судовому засіданні до 08 квітня 2026 року.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

Заслухавши в судовому засіданні представників сторін, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд встановив наступне.

30 квітня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Рівнегаз збут" (Постачальник) та Відділом освіти, сім`ї, молоді, спорту, культури та туризму Білокриницької сільської ради Рівненського району Рівненської області (Споживач) укладено Договір №41АВ337-3420-21 на постачання природного газу.

Відповідно до пункту 1.1 Договору постачальник зобов`язується передати у власність споживачу у 2021 році природний газ: (згідно з Державним класифікатором продукції та послуг ДК 021:2015-09120000-6 Газове паливо (природний газ) (далі - газ), а споживач зобов`язується прийняти та оплатити вартість газу у розмірах, строки та порядку, що визначені договором.

Згідно з пунктами 1.2. та 1.3. Договору, річний плановий обсяг постачання газу - до 131838 тис. куб. м. Планові обсяги постачання газу по місяцях, тис. куб. м.: квітень 20 000; жовтень 20 000; листопад 45 919; грудень 45 919.

Пунктами 3.2 та 3.3 Договору передбачено, що ціна 1 тис. куб. метрів газу без урахування податку на додану вартість становить 6417,594 гривень, крім того компенсація вартості послуги доступу до потужності становить 136,576 гривень. Ціна 1 тис. куб. метрів природного газу з урахуванням компенсації вартості послуги доступу до потужності складає 6554,17 гривень. Податок на додану вартість становить 1310,83 гривень. Всього ціна газу за 1 тис. куб. Становить 7865,00 гривень. Ціна, зазначена в п. 3.2. Договору, може змінюватись протягом дії Договору. Зміни ціни за одиницю товару може бути не більше ніж на 10 відсотків у разі коливання ціни такого товару на ринку за умови, що зазначена зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі.

Відповідно до пункту 3.4 Договору сторони домовились, що ціна газу, розрахована відповідно до пунктів 3.2. та 3.3 цього Договору, застосовується Сторонами при складанні актів приймання-передачі газу та розрахунках за цим Договором.

Загальна сума Договору складається із місячних сум вартості газу поставленого Споживачеві за даним Договором і становить 1 036 905,87 грн (Один мільйон тридцять шість тисяч дев`ятсот п`ять гри 87 коп.), у т. ч. ПДВ 20% - 172 817,65 гривень (п. 3.5 Договору).

Згідно з пунктами 4.2.1 та 4.2.2 оплата природного газу Постачальнику здійснюється Споживачем на підставі акту приймання-передачі природного газу та рахунку. Остаточний розрахунок по оплаті місячної вартості газу (п. 3.5. Договору) здійснюється до 10 числа місяця, наступного за місяцем постачання газу.

Цей Договір набуває чинності з дати його підписання уповноваженими представниками Сторін та скріплення їх підписів печатками Сторін (за наявності) і діє в частині постачання газу з газової доби, з якої Споживач включений до Реєстру споживачів ТОІЗ «РІВНЕГАЗ ЗБУТ» в інформаційній платформі Оператора ГТС з 30 квітня 2021 року та діє до 31 грудня 2021 року, а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення (п. 9.1 Договору).

Пунктом 9.2 Договору передбачено, що сторони цього Договору домовились, що у відповідності до Закону України «Про публічні закупівлі». Дія договору про закупівлю може бути продовжена на строк, достатній для проведення процедури закупівлі / спрощеної закупівлі на початку наступного року в обсязі, що не перевищує 20 відсотків суми, визначеної в початковому договорі про закупівлю, укладеному в попередньому році, якщо видатки на досягнення цієї цілі затверджено в установленому порядку.

В подальшому між сторонами підписано додаткові угоди, якими збільшено ціну за одиницю товару:

- Додатковою угодою № 2 від 18.05.2021 змінено ціну за 1 тис. куб. метрів газу до 8 650,71 гривень. Умови договору, змінені даною додатковою угодою застосовуються до правовідносин, починаючи з 30.04.2021, тобто з дати укладення основного Договору № 41AB337-3420-21 від 30.04.2021. За результатами укладення Додоткової угоди № 2 від 18.05.2021, ціну за 1 тис. куб збільшено на 10,1 %.

- Додатковою угодою № 3 до Договору, змінено ціна газу за 1 тис. куб. До 9 514,88 грн. Умови договору, змінені даною додатковою угодою застосовуються до правовідносин, починаючи з 30.04.2021, тобто з дати укладання Договору. За результатами укладення Додаткової угоди № 2 від 18.05.2021, ціну за 1 тис. куб збільшено на 21,02 %.

Отже, внаслідок укладення додаткових угод відбулось збільшення ціни за одиницю товару на 21,02% від ціни, визначеної сторонами при укладенні Договору.

Так, згідно додаткової угоди № 2 від 18.05.2021 ціну за 1 тис. куб. м. природного газу збільшено до 8650,71 грн. Згідно із п. 2 вказаної додаткової угоди, відповідно до ч. 3 ст. 631 Цивільного кодексу України, умови даної угоди розповсюджуються на відносини сторін, які виникли з 30.04.2021.

Обґрунтовуючи необхідність внесення змін до Договору перед укладенням Додаткової угоди № 2 від 18.05.2021, ТОВ «Рівнегаз Збут» надано лист Рівненської торгово-промислової палати від 28.04.2021 №56.03/208, в якому зазначено, що згідно з інформацією, опублікованою на офіційному сайті Товарної біржі «Українська енергетична біржа» (https:www.ueex.com.ua), приведена вартість природного газу (грн/куб. м) на європейському хабі CEGH (газорозподільний центрально-європейський центр, який розташований в Австрії і є міжнародним майданчиком для торгівлі газом) до кордону України складала: станом на 01.04.2021 - 8 150,00 грн; станом на 26.04.2021 - 9 120,00 грн, тобто зросла на 11,90, тобто опрацьовано коливання природного газу, яке відбувалось до укладення Договору.

Підставою для зміни ціни при укладенні Додаткової угоди № 3 від 24.05.2021 стала довідка торгово-промислової палати від 14.05.2021, яка носить інформаційний характер, відображає коливання ціни у сторону збільшення на 29,65% в порівнянні станом на 12.05.2021 та станом на 27.04.2021, не містить точної інформації про коливання ціни на газ з дати укладення Додаткової угоди № 2 до Договору № 41AB337-3420-21 до дати укладення Додаткової угоди № 3 до Договору № 41AB337- 3420-21, а саме з 18.05.2021 по 24.05.2021. Згідно із п.2 вказаної додаткової угоди, відповідно до ч.3 ст. 631 Цивільного кодексу України, умови даної угоди розповсюджуються на відносини сторін, які виникли з 30.04.2021.

Як вбачається з наведеного, сторонами упродовж 25 днів після укладення Договору, двічі внесено зміни до його істотних умов та збільшено загалом ціну за одиницю товару понад 20 % від основної ціни.

Крім того, опрацюванням актів приймання-передачі природного газу та платіжних доручень, встановлено що Споживачем за весь поставлений газ на підставі Договору (31 794,752 м3) Постачальнику оплачено суму в розмірі 302 558, 86 грн із застосуванням ціни, визначеної Додатковою угодою № 3 9514,88 грн за 1 м3. Тобто, ціна за одиницю товару, яка визначена умовами основного Договору, не застосовувалась взагалі.

Крім наведеного, додатковими угодами № 2, 3 підвищено ціну за одиницю товару більше ніж на 10 %, а саме на 10,1 %, 21,02 % відповідно, що є додатковою підставою для визнання їх недійсними.

За таких обставин, внаслідок неправомірного збільшення ціни на природний газ шляхом укладання спірних додаткових угод з порушенням законодавства мала місце переплата коштів у розмірі 52 493,14 грн.

Управлінням Західного офісу Держаудитслужби у Рівненській області проведено ревізію окремих питань фінансово-господарської діяльності Відділу освіти, сім`ї, молоді, спорту, культури та туризму Білокриницької сільської ради, за результатами якої складено акт № 13-17-03-06/17 від 03.02.2025.

Так, Управлінням виявлено, що підписання додаткової угоди № 2 від 18.05.2021 відбулось з порушенням вимог п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону України «Про публічні закупівлі», відтак наступні додаткові угоди також підлягають визнанню недійсними, адже їх укладення призвело до перевищення допустимої межі збільшення ціни за одиницю товару (10%), що визначена Законом.

На переконання прокурора, оскаржувані додаткові угоди № 2 від 18.05.2021 та № 3 від 26.05.2021 укладені всупереч положенням Закону України "Про публічні закупівлі", а тому мають визнаватися недійсними в судовому порядку, а безпідставно сплачені кошти - стягненню з Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівнегаз Збут" на користь місцевого бюджету.

Щодо представництва прокурором інтересів держави суді.

Відповідно до пункту 3 частини 1статті 131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Такі випадки передбачено частиною 3 статті 23 Закону України "Про прокуратуру", за приписами якої прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

У пунктах 3, 4 мотивувальної частини рішення Конституційного суду України від 08 квітня 1999 року №3-рп/99 зазначається, що в основі інтересів держави є потреба у здійсненні загальнодержавних дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону України, гарантування її державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі, як національного багатства, захист прав усіх суб`єктів права власності та господарювання, тощо.

З урахуванням того, що "інтереси держави" є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.

Таким чином, наведені вище норми законів та Рішення Конституційного Суду України, надають прокуророві право звертатися до суду з позовами про захист інтересів держави, обґрунтовуючи при цьому, в чому саме полягає таке порушення.

Аналогічну позицію висловив Верховний Суд України у постановах від 23 травня 2006 року у справі № 16/472, від 03 квітня 2007 року у справі № 05-5-46/8142, від 15 травня 2007 року у справі № 12/111 та Верховний Суд від 26 липня 2018 року у справі № 926/1111/15.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у п.5.6 постанови від 16.04.2019 у справі № 910/3486/18 зазначив, що представництво прокурором у суді законних інтересів держави здійснюється і у разі, якщо захист цих інтересів не здійснює, або неналежним чином здійснює відповідний орган. При цьому прокурор не зобов`язаний встановлювати причини, за яких позивач не здійснює захист своїх інтересів.

У постанові від 15 жовтня 2019 року у справі № 903/129/18 (провадження № 12-72гс19) Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що сам факт не звернення до суду ради з позовом, який би відповідав вимогам процесуального законодавства та відповідно мав змогу захистити інтереси територіальної громади, свідчить про те, що зазначений орган місцевого самоврядування неналежно виконує свої повноваження, у зв`язку із чим у прокурора виникають обґрунтовані підстави для захисту інтересів значної кількості громадян - членів територіальної громади та звернення до суду з таким позовом, що відповідає нормам національного законодавства та практиці Європейського суду з прав людини.

Правовідносини, пов`язані з використанням бюджетних коштів, становлять суспільний інтерес, а незаконність (якщо така буде встановлена) оспорюваних додаткових угод, на підставі яких ці кошти витрачено, такому суспільному інтересу не відповідає.

Виконання зобов`язань за додатковою угодою, укладеною з порушенням законодавства у сфері публічних закупівель, призвело до нераціонального та неефективного використання бюджетних коштів, що не відповідає меті Закону України "Про публічні закупівлі"та принципам, за якими мають здійснюватися публічні закупівлі, закріпленими в ст. 3 даного Закону.

Окремо необхідно зазначити, що згідно з висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постанові від 26 травня 2020 року у справі № 912/2385/18 для підтвердження судом підстав для представництва прокурора інтересів держави в суді у випадку, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює компетентний орган, достатнім є дотримання прокурором порядку повідомлення, передбаченого статтею 23 Закону України "Про прокуратуру", та відсутність самостійного звернення компетентного органу до суду з позовом в інтересах держави протягом розумного строку після отримання такого повідомлення.

У даному випадку, укладення додаткових угод до договору всупереч вимогам чинного законодавства порушує інтереси держави у сфері контролю за ефективним та цільовим використанням бюджетних коштів, а дотримання вимог законодавства у цій сфері становить суспільний інтерес, тому захист такого інтересу відповідає функціям прокурора (правова позиція, викладена у постанові Верховного Суду від 21.03.2019 року по справі № 912/989/18).

Прокурор, обґрунтовуючи звернення до суду з позовом в інтересах держави в особі Рівненської обласної ради, вказав, що невиконання встановлених законодавством норм при організації та проведенні тендерних процедур порушує інтереси держави в частині гарантування організації діяльності органів державної влади відповідно до вимог Конституції та законів України, забезпечення безумовного виконання нормативно-правових актів держави. Окрім цього, укладенням додаткових угод до договору постачання природного газу порушені матеріальні інтереси, оскільки з урахуванням додаткових угод інтернатом фактично отримано менший обсяг газу у порівнянні з первісним договором за значно вищою ціною. Відповідно до Положення про відділ освіти, сім`ї, молоді, спорту, культури та туризму Біоркриницької сільської ради, затвердженого рішенням Білокриницької сільської ради № 11 від 25.11.2020, Відділ є виконавчим органом Білокриницької сільської ради, створюється Білокриницькою сільською радою, підзвітний та підконтрольний сільській раді, підпорядкований виконавчому комітету сільської ради, а також підконтрольний та підпорядкований управлінням Рівненської обласної державної адміністрації, а також іншим органам виконавчої влади.

Судом встановлено, що Білокриницька сільська рада не є стороною правочинів. Порушення інтересів держави обґрунтовано укладенням Відділом освіти, сім`ї, молоді, спорту, культури та туризму Білокриницької сільської ради Рівненського району Рівненської області додаткових угод всупереч вимог чинного законодавства і інтересам держави, що призвело до безпідставної зміни істотних умов договору, зростання ціни за одиницю товару.

Рівненською окружною прокуратурою, у відповідності до вимог ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», скеровано на адресу сільської ради та Західного офісу Держаудитслужби листи, якими повідомлено про наявність порушень при підписанні додаткових угод до Договору на постачання природного газу. З відповідей встановлено, що ефективні заходи для оскарження додаткових угод та стягнення коштів не вживались.

Отже, відповідно до ст.53 ГПК України, ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», дані обставини стали підставою для захисту інтересів держави в особі Білокриницької сільської ради Рівненського району Рівненської області та Західного офісу Держаудитслужби шляхом звернення до суду з даним позовом.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 22 вересня 2022 року у справі № 126/2157/19 вказала, що у випадку, коли повернення майна (коштів) стороні правочину не відновлює права позивача, який не є стороною правочину, суд може застосувати інший, крім реституції, ефективний спосіб захисту порушеного права в межах заявлених позовних вимог.

Якщо позивачем у справі є розпорядник бюджетних коштів, то його правовий статус, повноваження, відповідальність визначаються положеннями Бюджетного кодексу України та Порядком складання, розгляду, затвердження та основними вимогами до виконання кошторисів бюджетних установ, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2002 року № 228 (далі Порядок № 228).

Пунктом 5 Порядку № 228 визначено, що установам можуть виділятися бюджетні кошти тільки за наявності затверджених кошторисів, планів асигнувань загального фонду бюджету, планів надання кредитів із загального фонду бюджету, планів спеціального фонду.

Установи мають право брати бюджетні зобов`язання, витрачати бюджетні кошти на цілі та в межах, установлених затвердженими кошторисами, планами асигнувань загального фонду бюджету, планами надання кредитів із загального фонду бюджету, планами спеціального фонду.

За змістом пункту 43 Порядку № 228, розпорядники мають право провадити діяльність виключно в межах бюджетних асигнувань, затверджених кошторисами, планами асигнувань загального фонду бюджету, планами надання кредитів із загального фонду бюджету, планами спеціального фонду.

Згідно з нормами статті 48 Бюджетного кодексу України зобов`язання, взяті учасником бюджетного процесу без відповідних бюджетних асигнувань або з перевищенням повноважень, встановлених цим Кодексом та законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет), не вважаються бюджетними зобов`язаннями (крім витрат, що здійснюються відповідно до ч. 6 цієї статті) і не підлягають оплаті за рахунок бюджетних коштів. Взяття таких зобов`язань є порушенням бюджетного законодавства. Витрати бюджету на покриття таких зобов`язань не здійснюються.

Отже, підсумовуючи зазначене, прокуратура обґрунтувала правомірність звернення до суду з даним позовом.

Норми права, які застосував суд, мотиви їх застосування, оцінка аргументів сторін.

З наведених обставин справи судом встановлено, що спірні правовідносини є за своїм змістом є майновими, договірними та стосуються поставки товару. Спірний характер правовідносин базується на тому, що прокурор вважає порушеними інтереси держави з огляду на недотримання вимог Закону України "Про публічні закупівлі" при укладенні додаткових договорів, якими внесено зміни до вартості товару що закуповувався.

Як унормовано положеннями статті 11 ЦК України договір є підставою для виникнення цивільних прав і обов`язків (господарських зобов`язань).

Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (ч. 1 ст. 509 ЦК України).

Статтею 536 ЦК України унормовано, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з нормами частини 1статті 598 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Частинами 1, 3, 5 статті 626 ЦК України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.

Згідно зі статтею 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до частини першої статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі" договір про закупівлю укладається відповідно до норм Цивільного та Господарського кодексів України з урахуванням особливостей, визначених цим Законом.

Згідно із частиною першою статті 628, статтею 629 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 632 ЦК України, ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. Зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом. Зміна ціни в договорі після його виконання не допускається.

Згідно з частиною першою статті 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до частини першої статті 652 ЦК України у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов`язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.

Згідно із частинами третьою, четвертою статті 653 ЦК України у разі зміни договору зобов`язання змінюється з моменту досягнення домовленості про зміну договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни. Сторони не мають права вимагати повернення того, що було виконане ними за зобов`язанням до моменту зміни договору, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно із частинами першою, другою статті 334 ЦК України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Переданням майна вважається вручення його набувачеві або перевізникові, організації зв`язку тощо для відправлення, пересилання набувачеві майна, відчуженого без зобов`язання доставки.

Відповідно до частини четвертої статті 41 Закону № 922-VIII умови договору про закупівлю не повинні відрізнятися від змісту тендерної пропозиції (у тому числі ціни за одиницю товару) переможця процедури закупівлі, крім випадків визначення грошового еквівалента зобов`язання в іноземній валюті та/або випадків перерахунку ціни за результатами електронного аукціону в бік зменшення ціни тендерної пропозиції учасника без зменшення обсягів закупівлі.

Згідно з пунктом 2 частини п`ятої статті 41 Закону № 922-VIII істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадку збільшення ціни за одиницю товару до 10 % пропорційно збільшенню ціни такого товару на ринку у разі коливання ціни такого товару на ринку за умови, що така зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю, - не частіше ніж один раз на 90 днів з моменту підписання договору про закупівлю. Обмеження щодо строків зміни ціни за одиницю товару не застосовується у випадках зміни умов договору про закупівлю бензину та дизельного пального, газу та електричної енергії.

Із системного тлумачення наведених норм ЦК України та Закону № 922-VIII видно, що ціна товару є істотною умовою договору про закупівлю. Зміна ціни товару в договорі про закупівлю після виконання продавцем зобов`язання з передачі такого товару у власність покупця не допускається.

Зміна ціни товару в бік збільшення до передачі його у власність покупця за договором про закупівлю можлива у випадку збільшення ціни такого товару на ринку, якщо сторони договору про таку умову домовились. Якщо сторони договору про таку умову не домовлялись, то зміна ціни товару в бік збільшення у випадку зростання ціни такого товару на ринку можлива, лише якщо це призвело до істотної зміни обставин, в порядку статті 652 ЦК України, якщо вони змінилися настільки, що якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.

У будь-якому разі ціна за одиницю товару не може бути збільшена більше ніж на 10 % від тієї ціни товару, яка була визначена сторонами в договорі за результатами процедури закупівлі, незалежно від кількості та строків зміни ціни протягом строку дії договору. Тобто під час дії договору про закупівлю сторони можуть неодноразово змінювати ціну товару в бік збільшення за наявності умов, встановлених у статті 652 ЦК України та пункті 2 частини п`ятої статті 41 Закону № 922-VIII, проте загальне збільшення такої ціни не повинно перевищувати 10 % від тієї ціни товару, яка була визначена сторонами при укладенні договору за результатами процедури закупівлі.

В іншому випадку не досягається мета Закону № 922-VIII, яка полягає в забезпеченні ефективного та прозорого здійснення закупівель, створенні конкурентного середовища у сфері публічних закупівель, запобіганні проявам корупції в цій сфері та розвитку добросовісної конкуренції, оскільки продавці з метою перемоги можуть під час проведення процедури закупівлі пропонувати ціну товару, яка нижча за ринкову, а в подальшому, після укладення договору про закупівлю, вимагати збільшити цю ціну, мотивуючи коливаннями ціни такого товару на ринку (правова позиція Великої Палати Верховного Суду у постанові від 24 січня 2024 року по справі № 922/2321/22).

Наведене підтверджується також тлумаченням норм пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі". У цьому Законі в редакції до 19 квітня 2020 року норма пункту 2 частини п`ятої статті 41 була викладена в статті 36 та мала такий зміст: "Істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадку зміни ціни за одиницю товару не більше ніж на 10 відсотків у разі коливання ціни такого товару на ринку, за умови що зазначена зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі".

Отже, вказана норма Закону України "Про публічні закупівлі" редакції до 19 квітня 2020 року не дозволяла зміни ціни за одиницю товару більше ніж на 10 % від ціни, визначеної сторонами при укладенні договору про закупівлю, проте не обмежувала сторони в можливості багато разів змінювати (не було обмежень щодо строків зміни ціни) таку ціну протягом дії договору в межах встановлених 10 % у разі коливання ціни такого товару на ринку.

Зазначена норма була змінена Законом України "Про внесення змін до Закону України "Про публічні закупівлі" та деяких інших законодавчих актів України щодо вдосконалення публічних закупівель" № 114-IX від 18 вересня 2019 року (далі - Закон № 114-ІХ), яким Закон № 922-VIII було викладено в новій редакції. У новій редакції зазначена норма була викладена в пункті 2 частини п`ятої статті 41 Закону № 922-VIII та доповнена умовою, що така зміна ціни в бік збільшення не може відбуватись частіше ніж один раз на 90 днів, крім закупівлі бензину, дизельного пального, газу та електричної енергії.

Отже, в новій редакції норма пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі" не змінила свого змісту щодо розміру зміни ціни за одиницю товару (не більше ніж на 10 % від ціни, визначеної сторонами при укладенні договору про закупівлю), проте була доповнена умовою, яка обмежила строки зміни такої ціни, а саме не частіше ніж один раз на 90 днів.

Відповідно до пояснювальної записки до проекту Закону № 114-ІХ, метою його прийняття було удосконалення системи публічних закупівель, спрямованої на розвиток конкурентного середовища та добросовісної конкуренції у сфері закупівель, а також забезпечення виконання міжнародних зобов`язань України у сфері публічних закупівель, у тому числі протидії "ціновому демпінгу" коли учасник процедури закупівлі пропонує значно занижену ціну товару, щоб перемогти, а потім через додаткові угоди суттєво збільшує ціну товару та відповідно зменшує обсяг закупівлі, чим нівелює результати публічної закупівлі.

За такої мети очевидно, що зміни, внесені законодавцем Законом № 114-ІХ у вказану норму пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі", не були спрямовані на те, щоб дозволити учасникам публічних закупівель використовувати "ціновий демпінг" з подальшим збільшенням ціни за одиницю товару більше ніж на 10 % від ціни, визначеної сторонами за результатами процедури закупівлі та при укладенні договору про закупівлю.

Відповідно до частини першої статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Згідно із частиною першою статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частиною першою статті 203 цього Кодексу.

Частиною третьою статті 215 ЦК України передбачено, що якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Згідно із частиною першою статті 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Відповідно до частини першої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Згідно з пунктом 1 частини третьої статті 1212 ЦК України положення цієї глави застосовуються також до вимог про повернення виконаного за недійсним правочином.

Пунктом 3.2 Договору передбачено, що ціна 1 тис. куб. метрів газу без урахування податку на додану вартість становить 6417,594 гривень, крім того компенсація вартості послуги доступу до потужності становить 136,576 гривень. Ціна 1 тис. куб. метрів природного газу з урахуванням компенсації вартості послуги доступу до потужності складає 6554,17 гривень. Податок на додану вартість становить 1310,83 гривень. Всього ціна газу за 1 тис. куб. Становить 7865,00 гривень.

Суд зазначає, що чинне законодавство про публічні закупівлі не визначає, які органи, установи чи організації мають право надавати інформацію щодо коливання цін на ринку і які документи можуть підтверджувати таке коливання.

Разом з тим, судом враховується, що у документах, які видає компетентна організація, має бути зазначена чинна ринкова ціна на товар і її порівняння з ринковою ціною станом на дату, з якої почалися змінюватися ціни на ринку, як у бік збільшення, так і у бік зменшення (тобто наявності коливання).

Необхідність зазначення такої інформації зумовлюється також тим, що у випадку коливання цін, зміни до договору про закупівлю вносяться з урахуванням показників такого коливання, що стали підставою для здійснення попередніх змін до договору. Кожна зміна до договору має містити окреме документальне підтвердження. Документ про зміну ціни повинен містити належне підтвердження викладених в ньому даних, проведених досліджень коливання ринку, джерел інформації тощо (правова позиція Верховного Суду, викладена у постанові від 13 жовтня 2020 року у справі № 912/1580/18).

Висновки Рівненської торгово-промислової палати можуть використовуватися для підтвердження коливання ціни товару на ринку, але вказані довідки не відповідають вищезазначеним вимогам та не містять точної інформації про коливання цін на природний газ станом на момент підписання спірних додаткових угод.

Відтак, листи Рівненської торгово-промислової палати не є належними доказами на підтвердження коливання ціни на природний газ, оскільки, зазначені документи лише констатують рівень загальних ринкових цін на газ на певну дату та не доводять їх коливання.

Одночасно постачальнику треба не лише довести підвищення ціни на певний товар на певному ринку за допомогою доказів, але й обґрунтувати для замовника самі пропозиції про підвищення ціни, визначеної у договорі. Постачальник повинен обґрунтувати, чому таке підвищення цін на ринку зумовлює неможливість виконання договору по запропонованій замовнику на тендері ціні, навести причини, через які виконання укладеного договору стало для нього вочевидь невигідним. Постачальник також має довести, що підвищення ціни є непрогнозованим (його неможливо було передбачити і закласти в ціну товару на момент подання постачальником тендерної пропозиції) (правова позиція викладена Верховним Судому складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 18 червня 2021 року у справі № 927/491/19).

При цьому судом враховується, що будь-який суб`єкт підприємницької діяльності діє на власний ризик. Укладаючи договір поставки товару на певний строк у майбутньому, він гарантує собі можливість продати свій товар, але при цьому несе ризики зміни його ціни. Підприємець має передбачати такі ризики і одразу закладати їх у ціну договору.

З іншого боку, будь-який покупець товару, за звичайних умов, не може бути зацікавленим у збільшенні його ціни, а відповідно й у зміні відповідних умов договору. Тобто, навіть за наявності росту цін на ринку відповідного товару, який відбувся після укладення договору, покупець має право відмовитися від підписання невигідної для нього додаткової угоди, адже ціна продажу товару вже визначена в договорі купівлі-продажу чи поставки (позиція, викладена у постанові Верховного Суду від 13 листопада 2021 року у справі № 927/550/20).

Так, підприємство, яке мало беззаперечне право на отримання природного газу за ціною, визначеною в укладеному між сторонами договорі, без надання письмових заперечень чи проведення переговорів щодо збільшення ціни товару підписало оспорені додаткові угоди, внаслідок чого ціна за одиницю товару збільшилась, а обсяг поставки, що передбачався за договором, фактично, зменшився.

Крім того, суд погоджується з доводами прокурора про те, що збільшення ціни природного газу у додаткових угодах по відношенню до погодженої у договорі ціни здійснено з порушенням ст. 41 Закону України "Про публічні закупівлі", зокрема п. 2 ч. 5 ст. 41 цього Закону, яким встановлена не лише вимога пропорційного збільшення ціни за одиницю товару по відношенню до збільшення ціни товару на ринку, а й 10-відсоткове обмеження такого збільшення.

Зокрема, з аналізу додаткових угод слідує, що динаміка зміни ціни за договором у відсотковому значенні становила на 21,02 %.

При цьому судом звертається увага на те, що сторони не могли не розуміти особливості функціонування ринку природного газу, враховуючи діяльність відповідача, на момент підписання основного договору відповідач знав (не міг не знати) про ціни, які склалися на ринку на природний газ, постачання якої він мав намір здійснювати, та гарантував її поставку замовнику за цінами відповідно до договору.

Відповідно до ч.1ст.5 Закону України "Про публічні закупівлі", закупівлі здійснюються за такими принципами: 1) добросовісна конкуренція серед учасників; 2) максимальна економія, ефективність та пропорційність; 3) відкритість та прозорість на всіх стадіях закупівель; 4) недискримінація учасників та рівне ставлення до них; 5) об`єктивне та неупереджене визначення переможця процедури закупівлі/спрощеної закупівлі; 6) запобігання корупційним діям і зловживанням.

Верховний Суд у постанові від 12 вересня 2019 року у справі № 915/1868/18 наголосив, що можливість зміни ціни договору внаслідок недобросовісних дій сторін (сторони) договору робить результат закупівлі невизначеним та тягне за собою неефективне використання бюджетних коштів, що є прямим порушенням принципів процедури закупівлі, визначених преамбулою та ст. 5 Закону України "Про публічні закупівлі".

Отже, сторонами не підтверджено правомірності дій щодо зміни істотних умов договору про закупівлю після його підписання та до виконання сторонами в повному обсязі. За таких обставин, зміна ціни згідно з оспорюваними додатковими угодами є безпідставною, суперечить принципам максимальної економії та ефективності, встановлених ст. 5 Закону України "Про публічні закупівлі", з огляду на що суд доходить висновку про наявність підстав для визнання оспорюваних додаткових угод недійсними відповідно до ст. ст. 203, 215 ЦК України.

Крім того, розірвання сторонами договору, виконаного повністю або частково, не позбавляє сторони права на звернення до суду з позовом про визнання такого договору недійсним. Так само не перешкоджає поданню відповідного позову закінчення строку (терміну) дії оспорюваного правочину до моменту подання позову. Аналогічна правова позиція Верховного суду викладена у постанові від 27 листопада 2018 року у справі № 905/1227/17.

Таким чином, на переконання суду, Товариством з обмеженою відповідальністю "Рівнегаз Збут" необґрунтовано, без надання належних доказів, та у супереч вимог статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі" збільшено ціну товару шляхом укладення додаткових угод № 2 та № 3.

З огляду на викладене суд вважає, що додаткові угоди № 2 та № 3 до договору № 41АВ337-3420-21 на постачання природного газу від 30.04.2021 року суперечать наведеним вище нормам ЦК України та Закону України "Про публічні закупівлі", тому суд визнає їх недійсними.

Також прокурором заявлено позовну вимогу про стягнення з відповідача коштів у розмірі 52 493,14 грн.

За умовами пункту 3.2. Договору № 41АВ337-3420-21 на постачання природного газу від 30.04.2021 року, ціна за 1 тис. куб. метрів природного газу становить 7865,00 грн.

Згідно з актами приймання-передачі природного газу та платіжних доручень, встановлено що Споживачем за весь поставлений газ на підставі Договору (31 794,752 м3) Постачальнику оплачено суму в розмірі 302 558, 86 грн.

Сторонами підписано 2 додаткові угоди, якими змінено ціну природного газу в бік збільшення, що становить 21,02 % від початкової ціни товару, визначеної сторонами при укладенні договору на постачання природного газу.

Оскільки зазначені додаткові угоди № 2 та № 3 є недійсними та не породжують правових наслідків, правовідносини між відповідачами щодо ціни природного газу, поставленого за договором №41АВ337-3420-21 на постачання природного газу від 30.04.2021 року, мали регулюватись п.3.2. Договору, згідно з яким ціна за одиницю природного газу складає 7865,00 грн. за 1 тис. куб з ПДВ.

Відтак, оскільки вищевказані додаткові угоди визнаються недійсними, то розрахунок за поставлений природний газ повинен здійснюватися за ціною, вказаною в основному Договорі № 41АВ337-3420-21 на постачання природного газу від 30.04.2021, а саме 7865,00 грн за 1 тис.куб.

На виконання умов Договору ТОВ «Рівнегаз Збут» поставлено 31794,752 куб.м природного газу на загальну суму 302 558,86грн з ПДВ, згідно з актом № ЗРВ81006127 від 25.05.2021.

З огляду на викладене, здійснюючи розрахунок за поставлений природний газ за тарифом, визначеним у первинному Договорі, Відділ освіти повинен був сплатити за поставлений газ кошти у розмірі 250 065, 72 гривень.

Отже, внаслідок неправомірного збільшення ціни на природний газ, шляхом укладання спірних додаткових угод з порушенням законодавства, мала місце переплата коштів у розмірі 52 493,14 грн.

Суд зазначає, що аргументи відповідача - 1 викладені у відзиві на позовну заяву та письмових поясненнях, спростовуються встановленими вище обставинами.

Щодо інших аргументів, на які посилалися учасники справи та яким не була дана оцінка, то Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Отже, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст.6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справах "Проніна проти України", "Серявін та інші проти України", "Ruiz Torija v. Spain" тощо).

Висновки суду.

За результатом розгляду спору суд встановив, що додаткові угоди № 2 від 18.05.2021 та № 3 від 24.05.2021 до договору № 41АВ337-3420-21 на постачання природного газу від 30.04.2021 року укладені з порушеннямЗакону України "Про публічні закупівлі", а тому ці угоди суд визнає недійсними.

Надмірно сплачені кошти в сумі 52 493,14 грн. необхідно стягнути з відповідача - 1 в дохід місцевого бюджету.

Розподіл судових витрат.

Згідно з положеннями статті 129 ГПК України, судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Загальний розмір судового збору за даним позовом складає 7987,2 грн, який покладається на сторін порівну, оскільки неправомірними діями відповідачів було укладено оспорюванні правочини, що слугувало наслідком сплати спірної суми.

Керуючись ст. ст. 73, 74, 76-79, 91, 120, 123, 129, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Визнати недійсною Додаткову угоду № 2 від 18.05.2021 до Договору про постачання природного газу № 41АВ337-3420-21 від 30.04.2021, укладеного між Відділом освіти, сім`ї, молоді, спорту, культури та туризму Білокриницької сільської ради Рівненського району Рівненської області та Товариством з обмеженою відповідальністю «Рівнегаз Збут».

3. Визнати недійсною Додаткову угоду № 3 від 24.05.2021 до Договору про постачання природного газу № 41АВ337-3420-21 від 30.04.2021, укладеного між Відділом освіти, сім`ї, молоді, спорту, культури та туризму Білокриницької сільської ради Рівненського району Рівненської області та Товариством з обмеженою відповідальністю «Рівнегаз Збут».

4. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Рівнегаз Збут» (вул. Соборна, 16-а, м. Рівне, Рівненська обл., 33028, ) на користь Білокриницької сільської ради (вул. Рівненська, 94, с. Біла Криниця, 35342, ) в дохід місцевого бюджету кошти у розмірі 52 493,14 гривні.

5. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Рівнегаз Збут» (вул. Соборна, 16-а, м. Рівне, Рівненська обл., 33028, ) на користь Рівненської обласної прокуратури (р/р UA0015371, МФО 820172, , банк одержувач Державна казначейська служба України, м. Київ, код класифікації видатків бюджету 2800) понесені витрати на сплату судового збору в розмірі 3 993,60 гривень.

6. Стягнути з Відділу освіти, сім`ї, молоді, спорту, культури та туризму Білокриницької сільської ради Рівненського району Рівненської області (адреса вул. Радгоспна, 44 с. Біла Криниця Рівненський район Рівненська область, 35342, ) на користь Рівненської обласної прокуратури (р/р UA0015371, МФО 820172, , банк одержувач Державна казначейська служба України, м. Київ, код класифікації видатків бюджету 2800) понесені витрати на сплату судового збору в розмірі 3 993,60 гривень.

Накази видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом двадцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Інформацію по справі, що розглядається можна отримати на сторінці суду на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: http://rv.arbitr.gov.ua/sud5019/.

Повний текст рішення складено та підписано 15.04.2026 року.

Суддя Н.Церковна