ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" квітня 2026 р. Справа№ 910/8248/25

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Ходаківської І.П.

суддів: Демидової А.М.

Євсікова О.О.

за участю секретаря судового засідання: Зозулі Н. М.

за участю представників:

від позивача: Черевань Л. С.; Юхименко М. П.

від відповідача: Салівон В. І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго"

на рішення господарського суду міста Києва від 09.12.2025 (повний текст рішення складено 15.12.2025)

у справі № 910/8248/25 (суддя О. В. Мандриченко)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Полтаваенергозбут"

до Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго"

про стягнення 13 850 902, 81 грн

В С Т А Н О В И В :

Короткий зміст позовних вимог

В липні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Полтаваенергозбут" (далі - позивач, ТОВ "Полтаваенергозбут") звернулося до господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" (далі - відповідач, НЕК "Укренерго"), про стягнення 3% річних у розмірі 2 527 336,83 грн за період з 19.05.2022 по 31.05.2025 та інфляційних втрат у розмірі 11 323 565,98 грн за період з 19.05.2022 по 31.05.2025 за неналежне виконання зобов`язань по договору про надання послуг із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел №0238 - 09021 від 20.08.2019.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язань щодо несвоєчасної оплати послуг в строки, передбачені договором, що є порушенням майнових прав та інтересів позивача, які підлягають судовому захисту.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням господарського суду міста Києва від 09.12.2025 у справі № 910/8248/25 позов задоволено повністю, стягнуто з відповідача на користь позивача 11 323 565,98 грн інфляційних втрат, 2 527 336, 83 грн 3% річних.

Рішення суду мотивовано обґрунтованістю та доведеністю позовних вимог.

Короткий зміст апеляційної скарги і заперечень на неї

В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати рішення господарського суду міста Києва від 11.11.2025 у справі № 910/2095/25 та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову.

Апеляційна скарга відповідача зводиться до того, що законодавство забороняє відповідачу оплачувати придбані послуги за рахунок коштів, які призначені згідно зі структурою тарифів, затвердженою постановою НКРЕКП на інші цілі і отримані, зокрема, в оплату послуг з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління. Скаржник зазначає, що він обмежений положеннями підпунктами 15, 43, пункту 2.3, абзацу 12 пункту 14 Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з передачі електричної енергії, затверджених постановою НКРЕКП від 09.11.2017 № 1388, тому відповідач міг сплачувати позивачу за надані послуги по договору лише за рахунок коштів, які призначені згідно зі структурою тарифів, затвердженою НКРЕКП.

У відзиві на апеляційну скаргу, позивач просить відмовити у її задоволенні посилаючись на те, що доводи є необґрунтованими, оскільки умовами пункту 3.3 договору чітко визначено порядок оплати наданих послуг за відповідними актами, які підписані відповідачем без зауважень та заперечень, що є підставою для виникнення у відповідача зобов`язання з оплати наданих послуг у сумах, які узгоджені в актах.

Розгляд справи Північним апеляційним господарським судом

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 26.01.2026 (колегія суддів: головуюча Ходаківська І. П., судді Демидова А. М., Владимиренко С. В.) відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою НЕК "Укренерго" на рішення господарського суду міста Києва від 09.12.2025 у справі № 910/8248/25 та призначено її до розгляду у судовому засіданні на 18.03.2026.

Склад суду змінено відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.03.2026.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 10.03.2026 справу прийнято колегією суддів у визначеному складі до провадження та призначено до розгляду судовому засіданні на 09.04.2026.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 06.04.2026 за клопотанням представника ТОВ "Полтаваенергозбут" розгляд справи постановлено здійснювати в режимі відеоконференції.

У судовому засіданні 09.04.2026 представник відповідача просив задовольнити апеляційну скаргу.

У судовому засіданні 09.04.2026 представники позивача просили відмовити в задоволенні апеляційної скарги.

Обставини справи, встановлені судом першої та перевірені судом апеляційної інстанції, визначення відповідно до них правовідносин

Суд встановив, що 20.08.2019 Товариством з обмеженою відповідальністю "Полтаваенергозбут" (далі - постачальник послуг) та Державним підприємством "Національна енергетична компанія "Укренерго" (далі - замовник) укладено договір про надання послуг із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел № 0238-09021 (далі - договір), відповідно до умов пунктів 1.1, 1.2 якого, для забезпечення покриття економічно обґрунтованих витрат постачальник послуг на виконання спеціальних обов`язків із купівлі електричної енергії за "зеленим" тарифом надає замовнику послугу із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії (далі Послуга) в обсязі та на умовах, визначених цим договором. Замовник сплачує постачальнику послуг вартість наданих послуг відповідно до умов цього договору.

Пунктом 2.1 договору передбачено, що вартість та порядок оплати послуги визначаються відповідно до Порядку купівлі електричної енергії за "зеленим" тарифом, затвердженого постановою НКРЕКП від 26.04.2019 № 641 (далі - Порядок), у розрахунковому періоді та відповідно до фактичних обсягів купівлі електричної енергії за "зеленим" тарифом постачальником послуг.

Додатковими угодами № 3, 5, 6, 7, 10 сторони продовжили дію договору до 31.12.2025.

Додатковою угодою № 8 договір про надання послуг із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних мереж викладено в новій редакції.

Пунктом 5 Додаткової угоди № 8 сторони визначили, що умови додаткової угоди поширюються на взаємовідносини сторін, які виникли з 26.01.2024.

Додатковою угодою № 9 у зв`язку із набуттям чинності постанови НКРЕКП "Про затвердження Змін до постанови НКРЕКП від 26 квітня 2019 року № 641" від 26.07.2024 № 1381, згідно з якою затверджено Типовий договір про надання послуг із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел з постачальником універсальних послуг, сторони домовилися викласти договір разом з додатками до нього у новій редакції.

Пунктом 4 Додаткової угоди № 9 сторони визначили, що умови додаткової угоди поширюються на взаємовідносини сторін, які виникли з 31.07.2024.

Пунктом 2.1. Договору (тут і надалі в редакції додаткової угоди № 9), передбачено, що вартість та порядок оплати послуги визначаються з урахуванням вимог Порядку купівлі електричної енергії за "зеленим" тарифом, затвердженого постановою НКРЕКП від 26.04.2019 № 641 (надалі - Порядок), у розрахунковому періоді та відповідно до фактичних обсягів купівлі електричної енергії за "зеленим" тарифом постачальником послуг, визначеними згідно з Правилами роздрібного ринку електричної енергії, затвердженими постановою НКРЕКП від 14.03.2018 №312 (надалі - ПРРЕЕ) та Порядком продажу та обліку електричної енергії, виробленої активними споживачами, та розрахунків за неї, затвердженим постановою НКРЕКП від 29.12.2023 № 2651.

Відповідно до підпункту 3 пункту 3.1 договору, постачальник послуг зобов`язаний подавати регулятору для затвердження розмір вартості послуги, погоджений замовником.

За змістом підпункту 4 пункту 3.2 договору, замовник зобов`язаний у повному обсязі здійснювати оплату вартості послуги, розрахованої постачальником послуги, погодженої замовником та затвердженої регулятором.

Відповідно до умов п. 7.3. договору, сторони здійснюють обмін інформацією в рамках цього договору з використанням електронного документообігу та з метою контролю цілісності і достовірності інформації, яка передається в електронному вигляді, а також для підтвердження її авторства, сторони забезпечують наявність кваліфікованого електронного цифрового підпису. Для цього сторонами шляхом переговорів обираються шляхи та інструменти з вибору відповідних інтерфейсів. Підписання Актів приймання-передачі наданих Послуг та актів коригування до актів приймання-передачі наданих Послуг відбувається в електронній формі (за допомогою системи, яка забезпечує функціонування електронного документообігу з накладанням кваліфікованого електронного підпису (за винятком випадків, коли використання електронного підпису прямо заборонено Законом), що забезпечує юридично значимий електронний документообіг між Сторонами, або у паперовій формі шляхом проставлення власноручного підпису уповноваженої особи (у разі неможливості підпису в електронній формі).

При цьому встановлено, що у період березень 2022 року - червень 2023 року та квітень - грудень 2024 року позивач надав відповідачу послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел на підставі договору, у зв`язку з чим сторони підписали акти приймання-передачі наданих послуг із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел у березні 2022 року - червні 2023 року, квітні - грудні 2024 року та акти коригування до актів приймання-передачі за вказаний період наданих послуг.

Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, прийняті постанови, якими затверджено розмір вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії, наданих позивачем у березні 2022 - червні 2023, квітні - грудні 2024, зокрема: постанови від 13.05.2022 №487, від 07.02.2023 №246 (березень 2022); постанови від 31.05.2022 №559, від 07.02.2023 №246 (квітень 2022); постанови від 28.06.2022 №652, від 05.07.2023 №1251 (травень 2022); постанови від 26.07.2022 №820, від 05.07.2023 №1251 (червень 2022); постанови від 30.08.2022 №1053, від 05.07.2023 №1251 (липень 2022); постанови від 30.09.2022 №1239, від 05.07.2023 №1251 (серпень 2022); постанови від 25.10.2022 №1354, від 01.08.2023 №1433 (вересень 2022); постанови від 22.03.2023 №523, від 01.08.2023 №1433 (жовтень 2022); постанови від 22.03.2023 №523, від 01.08.2023 №1433 (листопад 2022); постанови від 22.03.2023 №523, від 01.08.2023 №1433 (грудень 2022); постанова від 22.03.2023 №523 (січень 2023); постанова від 22.03.2023 №522 (лютий 2023); постанова від 25.04.2023 №761 (березень 2023); постанова від 23.05.2023 №958 (квітень 2023); постанова від 28.06.2023 №1177 (травень 2023); постанова від 22.08.2023 №1539 (червень 2023); постанова від 12.06.2024 №1119 (квітень 2024); постанова від 26.06.2024 №1210 (травень 2024); постанови від 31.07.2024 №1409, від 14.08.2024 №1476 (червень 2024); постанова від 17.09.2024 №1628 (липень 2024); постанова від 01.10.2024 №1702 (серпень 2024); постанови від 29.10.2024 №1855, від 04.12.2024 №2057 (вересень 2024); постанови від 26.11.2024 №2017 (жовтень 2024); постанова від 24.12.2024 №2364 (листопад 2024); постанова від 28.01.2025 №113 (грудень 2024).

Суд встановив, що вартість наданих позивачем послуг, яка зазначена у вказаних актах, відповідає розмірам, визначеним відповідними постановами НКРЕКП.

Однак, оплата вартості наданих позивачем послуг у березні 2022 - червні 2023, квітні - грудні 2024, затверджених Регулятором, відповідачем не здійснена в строк, встановлений умовами договору та Порядку, що підтверджується платіжними інструкціями та виписками.

Відповідачем було сплачено грошові кошти за договором, що підтверджується платіжними інструкціями.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови та оцінка аргументів учасників справи.

Стаття 509 Цивільного кодексу України передбачає, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Зобов`язання, в силу вимог статей 526, 525 Цивільного кодексу України, має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Верховний Суд неодноразово висновував, що принцип "належного виконання" полягає в тому, що виконання має бути проведене: належними сторонами; щодо належного предмета; у належний спосіб; у належний строк (термін); у належному місці (див. постанову Верховного Суду від 07.12.2022 у справі № 910/11949/21).

Відповідно до статей 11, 629 Цивільного кодексу України договір є однією з підстав виникнення зобов`язань та є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно із частинами 1, 2 статті 714 Цивільного кодексу України за договором постачання енергетичних та інших ресурсів через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичних та інших ресурсів через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.

За частиною 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Крім того, пунктом 2 частини 3 статті 30 Закону України "Про ринок електричної енергії" передбачено, що позивач має право на своєчасне та у повному обсязі отримання коштів за продану ними електричну енергію відповідно до укладених договорів на ринку електричної енергії та за допоміжні послуги.

Стаття 610 Цивільного кодексу України передбачає, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відтак, у разі несвоєчасного виконання боржником грошового зобов`язання у нього виникає обов`язок сплатити кредитору разом із сумою основного боргу суму інфляційних втрат як компенсацію знецінення грошових коштів за основним зобов`язанням внаслідок інфляційних процесів у період прострочення їх оплати та три проценти річних від простроченої суми (аналогічний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.07.2023 у справі № 910/16820/21).

Велика Палата Верховного Суду також неодноразово зазначала, що у статті 625 Цивільного кодексу України визначено загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення.

Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.

Апеляційним судом встановлено, що до позовної заяви надано суду детальний розрахунок 3 % річних та інфляційних втрат, з якого слідує, що розрахунок здійснено по кожному акту приймання-передачі наданих послуг з урахуванням термінів сплати, згідно з постановами НКРЕКП та періодів заборгованості.

Встановивши, що оплата послуг за наведеними актами здійснювалася відповідачем з пропуском строку, встановленого для оплати, згідно з умовами договору та Порядку № 641, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про порушення відповідачем зобов`язань за договором щодо своєчасної оплати за надані послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел, що є підставою для захисту майнових прав та інтересів позивача відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України.

Враховуючи доведеність позивачем тих обставин з якими він пов`язував свої вимоги, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для задоволення позову.

Колегія суддів погоджується з наведеним висновком суду, вважає його законним та обґрунтованим.

Висновок суду першої інстанції відповідає правовим позиціям, які викладені у постановах Верховного Суду від 06.02.2025 у справі № 910/5602/24, від 09.12.2025 у справі № 910/16204/24.

Безпідставними є доводи відповідача про те, що оплата вартості послуг наданих позивачем із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел за спірний період можлива лише у разі включення відповідних витрат до структури тарифу зі сторони НКРЕКП, як регулятора ринку електричної енергії, і зазначені об`єктивні причини унеможливили вчасне виконання відповідачем своїх зобов`язань за спірним договором, оскільки пунктом 3.3 договору чітко узгоджено порядок оплати наданих послуг за відповідними актами, які складаються з урахуванням відповідного розрахунку, які були підписані сторонами без зауважень і заперечень, і які, відповідно, є належними, допустимими та достатніми доказами в підтвердження надання позивачем та прийняття відповідачем визначеного актами обсягу послуг та їх вартості, а отже, є наявними підстави виникнення у відповідача чітко обумовленого грошового зобов`язання з оплати наданих послуг у сумах.

Колегія суддів, проаналізувавши матеріали справи, дослідивши докази у їх сукупності, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, не виявила неправильного застосування або порушення норм процесуального права судом першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги правильності висновків суду першої інстанції не спростовують.

Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з частинами 1-3 статті 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до частини 1 статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Колегія суддів зазначає, що враховуючи положення частини 1 статті 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 №475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів №2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 04.11.1950) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Зокрема, Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" у рішенні від 18.07.2006 та у справі "Трофимчук проти України" у рішенні від 28.10.2010 зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент сторін. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

З урахуванням усіх фактичних обставин справи, встановлених місцевим господарським судом та судом апеляційної інстанції, доводи заявника апеляційної скарги не свідчать про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до п. 58 рішення ЄСПЛ Справа "Серявін та інші проти України" (заява №4909/04) від 10.02.2010 у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994, серія А, №303-А, п.29).

Статтею 276 ГПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Розподіл судових витрат

Судові витрати за розгляд апеляційної скарги у зв`язку з відмовою в її задоволенні на підставі ст.129 ГПК України покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 275, 276, 281-284 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" залишити без задоволення.

Рішення господарського суду міста Києва від 09.12.2025 у справі №910/8248/25 залишити без змін.

Судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на скаржника.

Матеріали справи повернути до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її ухвалення і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 287-289 ГПК України.

Повна постанова підписана 20.04.2026.

Головуючий суддя І.П. Ходаківська

Судді А.М. Демидова

О.О. Євсіков