ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2026 року

м. Київ

cправа № 910/8181/24

Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду: Васьковський О. В. - головуючий, Бенедисюк І. М., Вронська Г. О., Зуєв В. А., Кібенко О. Р., Малашенкова Т. М., Пєсков В. Г., Рогач Л. І., Чумак Ю. Я.,

за участю секретаря судового засідання - Аліференко Т. В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України"

на постанову Північного апеляційного господарського суду від 29.01.2025

(колегія суддів: Ходаківська І. П. - головуюча, Демидова А. М., Владимиренко С. В.)

та рішення Господарського суду міста Києва від 16.10.2024 (суддя Ломака В.С.)

у справі № 910/8181/24

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Спецторг Трейд"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України"

про зобов`язання вчинити дії

за участю представників:

ТОВ "Спецторг Трейд" - Мінченко Я. В.,

ТОВ "Оператор ГТС України" - Хромов О. І.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог та заперечень на них

1. Товариство з обмеженою відповідальністю "Спецторг Трейд" (далі - ТОВ "Спецторг Трейд", позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" (далі - Оператор ГТС, відповідач) про зобов`язання відповідача виконати обов`язки за укладеним між сторонами за результатами відкритих торгів договором про закупівлю товарів (матеріально-технічних ресурсів) від 29.05.2023 (далі - Договір) та прийняти від позивача товар у розмірі невиконаного зобов`язання, а саме: рукавички "Expert" (рукавички Вн) у кількості 2 308 пар; рукавички "Unit 200 (рукавички Ми Мп) у кількості 57 594 пар.

2. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що, укладаючи Договір та погоджуючи його умови, позивач як постачальник (переможець публічних закупівель, з яким укладено Договір) мав "виправдане очікування" стосовно того, що публічна закупівля відбулася і, відповідно, товар буде прийнятий та оплачений відповідачем як покупцем за Договором. Натомість визнання за покупцем необмеженого у часі права надавати або не надавати заявку на поставку товару за Договором фактично призводить до зміни ним умов такого Договору в односторонньому порядку або односторонньої відмови від виконання його умов, що є неприпустимим відповідно до вимог статті 525 Цивільного кодексу (далі - ЦК) України.

3. Оператор ГТС заперечував проти позову, зазначаючи про те, що обов`язок позивача поставити відповідачеві погоджений у Договорі товар залежить від строку направлення покупцем заявки на поставку цього товару, з урахуванням якої відповідно до умов пункту 5.3 Договору визначається строк для поставки та кількість товару, який має бути поставлений постачальником. Тож, неотримання постачальником заявки на поставку товару не зумовлює виникнення у нього обов`язку поставки товару та обов`язку покупця його прийняти. При цьому, специфікація до Договору визначає найменування, ціну та максимальну кількість товару, який може, але не зобов`язаний замовити покупець згідно з відповідною заявкою. Умовами укладеного між сторонами Договору не встановлено обов`язку покупця подати заявки на максимальну суму Договору, натомість цей правочин визначає лише максимально можливу кількість товару, яку покупець шляхом направлення заявки міг замовити під час дії Договору. Ураховуючи, що сама по собі специфікація до Договору не є замовленням товару, який покупець має прийняти та оплатити, відповідач вважає, що він мав приймати та оплачувати лише той товар, який він замовив за відповідною заявкою. Крім того, відповідач заперечував проти обраного позивачем способу захисту своїх прав, зазначаючи про те, що умовами Договору не передбачено обов`язку прийняти товар в натурі без надання заявок на поставку такого товару.

Короткий зміст оскаржуваних рішень судів першої та апеляційної інстанцій

4. Рішенням Господарського суду міста Києва від 16.10.2024 у справі № 910/8181/24, яке залишене без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 29.01.2025, позов задоволено та зобов`язано відповідача виконати обов`язки за укладеним з позивачем Договором, а саме прийняти відповідно до умов цього Договору від позивача товар у розмірі невиконаного зобов`язання.

5. Ухвалюючи рішення у цій справі, суди першої та апеляційної інстанцій виходили з того, що обов`язок відповідача замовити товар, який визначений у специфікації, був прямо передбачений Договором. Відсутність заявок на отримання товару не звільняє відповідача від виконання обов'язку прийняти відповідний товар у погодженому сторонами обсязі. Право позивача вимагати від свого контрагента виконання конкретних невиконуваних умов договору в натурі прямо передбачено нормами чинного законодавства, зокрема статтею 16 ЦК України.

Фактичні обставини справи, встановлені судами попередніх інстанцій

6. 29.05.2023 між Оператором ГТС (покупець) та ТОВ "Спецторг Трейд" (постачальник) укладено Договір, за умовами якого позивач зобов`язався у визначений цим Договором строк передати у власність відповідача аксесуари до робочого одягу - рукавички (далі - товар), зазначені в специфікації, яка наведена в додатку №1 до цього Договору (далі - Специфікація), а покупець зобов`язався прийняти і оплатити такі товари.

7. У Специфікації до Договору сторони погодили поставку товару позивачем на користь відповідача у 60-денний строк з дати отримання постачальником заявки. Адресою постачання товару за усіма наведеними позиціями є м. Боярка Київської області, з уточненням про те, що конкретне місце поставки (адреса) у межах зазначеного населеного пункту визначається в заявці покупця, оформленій відповідно до пункту 5.3 Договору.

8. Ціна Договору становить 12 012 948 грн (в тому числі ПДВ 2 002 158 грн) і вона може бути змінена за взаємною згодою сторін у випадках, встановлених чинним законодавством України, що оформляється додатковою угодою до цього Договору.

9. За умовами Договору покупець зобов`язаний оплатити вартість переданих товарів не раніше 20 та не пізніше 30 календарних днів з дати поставки.

10. Поставка товару здійснюється на підставі письмових заявок від покупця, які є невід`ємною частиною цього Договору. Право власності на товар переходить від постачальника до покупця в дату прийняття товарів покупцем за видатковою накладною. На покупця покладений обов`язок прийняти та своєчасно і в повному обсязі оплатити поставлені товари у порядку, визначеному цим Договором.

11. Договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до 30.06.2024 (включно), а в частині розрахунків - до їх повного виконання. Закінчення терміну (строку) дії цього Договору не звільняє сторони від виконання обов`язків, взятих на себе за цим Договором, та від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії цього Договору.

12. На виконання умов Договору покупець надіслав позивачу заявки на поставку частини товару. Факт поставки позивачем та прийняття відповідачем товару, замовленого за названими заявками, підтверджується наявними у справі копіями видаткових накладних та актів приймання товарів.

13. Ураховуючи строк дії Договору - до 30.06.2024 (включно), позивач листом від 28.06.2024 звернувся до відповідача з повідомленням про готовність поставити решту погодженого сторонами та передбаченого Специфікацією товару і надання рознарядки на поставку конкретної партії товару.

14. Відповідач заявки на адресу позивача не направив. Натомість у листі від 02.07.2024 (після закінчення строку дії Договору) повідомив позивача про те, що направлення письмових заявок можливо здійснювати лише в межах строку дії Договору, який на дату написання цього листа сплив.

15. У матеріалах справи немає доказів укладення між сторонами будь-яких додаткових угод до Договору щодо внесення змін чи доповнень до цього правочину. Відсутні докази, які свідчать про виникнення в Оператора ГТС права вимагати заміни товару або права відмовитися від Договору, докази зменшення обсягів закупівлі з урахуванням фактичного обсягу видатків покупця тощо.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та її узагальнені доводи

16. Оператор ГТС звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Північного апеляційного господарського суду від 29.01.2025 та рішення Господарського суду міста Києва від 16.10.2024 у цій справі, прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

17. Обґрунтовуючи підстави для скасування ухвалених судами попередніх інстанцій рішень, скаржник посилається на неправильне застосування судами статей 509, 530, 629, 689 ЦК України без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, зокрема, викладених у постановах Верховного Суду від 10.02.2021 у справі №910/18950/19, від 02.03.2023 у справі №909/595/21. Також скаржник зазначає, що покладення на відповідача обов`язку прийняти товар за відсутності відповідних заявок виходить за межі досягнутих сторонами домовленостей і суперечить висновку, викладеному в постанові Верховного Суду від 10.02.2021 у справі № 910/18950/19.

Узагальнений виклад позицій інших учасників справи

18. ТОВ "Спецторг Трейд" у відзиві заперечувало проти доводів скаржника, зазначаючи про те, що постанови Верховного Суду у справах № 910/18950/19 та № 909/595/21, посилання на які наведені у касаційній скарзі, були прийняті судом касаційної інстанції з огляду на іншу фактичну доказову базу, за інших обставин, встановлених у справах, та за інших поданих сторонами й оцінених судами доказів, за якими (обставинами і доказами) прийнято відповідні судові рішення. Інші доводи касаційної скарги спрямовані на переоцінку встановлених у справі обставин, що виходить за межі касаційного розгляду. Ураховуючи наведене, позивач просив відмовити у задоволенні касаційної скарги та залишити оскаржувані у цій справі судові рішення без змін.

Розгляд справи Верховним Судом та підстави передачі справи на розгляд об`єднаної палати

19. Ухвалою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 20.03.2025 було відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ТОВ "Оператор газотранспортної системи України" на постанову Північного апеляційного господарського суду від 29.01.2025 та рішення Господарського суду міста Києва від 16.10.2024 у справі № 910/8181/24 і призначено розгляд справи у судовому засіданні на 16.04.2025.

20. Ухвалою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 23.04.2025 справу № 910/8181/24 передано на розгляд об`єднаної палати для відступу від висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 21.12.2020 у справі №910/1144/19 та від 14.05.2024 у справі №914/1757/22, щодо обґрунтованості вимоги постачальника про зобов`язання покупця виконати обов`язок у натурі шляхом зобов`язання прийняти товар.

21. Колегія суддів в ухвалі про передачу справи на розгляд об`єднаної палати від 23.04.2025 зазначила про те, що висновки у справах № 910/1144/19 та № 914/1757/22 не повною мірою узгоджуються зі статтею 16 ЦК України, адже застосування способу захисту у вигляді примусового виконання обов`язку в натурі шляхом прийняття покупцем залишкового товару, який не передбачає остаточного вирішення питання в частині його оплати, суперечить принципу процесуальної економії, не забезпечує ефективного, повного і своєчасного відновлення порушеного права в межах одного судового провадження.

22. Натомість належним та ефективним способом захисту прав постачальника у випадку відмови покупця від отримання товару (невчинення дій щодо направлення замовлень на поставку) та несплати вартості такого товару є реалізація покупцем одного з передбачених законом механізмів захисту відповідно до частини четвертої статті 692 ЦК України, а саме: право вимагати від покупця оплати вартості товару або право на відмову від договору купівлі-продажу.

23. Ухвалою Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 23.06.2025 прийнято до розгляду об`єднаною палатою справу №910/8181/24 за касаційною скаргою ТОВ "Оператор газотранспортної системи України" на постанову Північного апеляційного господарського суду від 29.01.2025 та рішення Господарського суду міста Києва від 16.10.2024, призначено справу до розгляду в судовому засіданні на 04.07.2025 о 12:00.

24. В судовому засіданні 04.07.2025 оголошено перерву до 11:00 03.10.2025. У зв`язку з технічною несправністю електромережі в приміщенні Касаційного господарського суду, про що складено відповідний акт від 03.10.2025, судове засідання, призначене на 03.10.2025, не відбулося.

25. Ухвалою Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 06.10.2025 справу призначено до розгляду в судовому засіданні на 21.11.2025 о 10:30. У подальшому розгляд справи неодноразово відкладався.

26. 13.10.2025 направлено запит вченому секретареві Науково-консультативної ради при Верховному Суді щодо надання наукового висновку з питань застосування статей 16, 662, 663, 689, 690 і 692 ЦК України. У відповідь на цей запит до Верховного Суду надійшли наукові висновки від 19.11.2025 та від 26.11.2025.

27. У судових засіданнях представник Оператора ГТС підтримав аргументи, наведені у касаційній скарзі, та просив Суд скаргу задовольнити. Представник ТОВ "Спецторг Трейд" заперечував проти касаційної скарги з підстав, наведених у відзиві, просив Суд залишити касаційну скаргу без задоволення.

Позиція Верховного Суду

28. Згідно з положеннями частини першої статті 300 ГПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

29. Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши в межах вимог касаційної скарги наведені у ній доводи, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, подані заперечення, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального і процесуального права, об`єднана палата вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Щодо змісту зобов`язання відповідача у спірних правовідносинах

30. Як вбачається з матеріалів справи та встановлених судами обставин у цій справі сторони уклали договір про закупівлю товарів (матеріально-технічних ресурсів) від 29.05.2023 № (далі - Договір) за результатами проведення відкритих торгів, переможцем яких визнано позивач,.

31. За умовами Договору:

- позивач зобов`язався у визначений цим договором строк передати у власність відповідача товари, визначені у специфікації (додаток № 1 до Договору), а відповідач зобов`язався прийняти і оплатити ці товари;

- поставка товарів здійснюється на умовах DDP "Поставка зі сплатою мита" (місце поставки згідно зі специфікацією), ІНКОТЕРМС (Офіційні правила тлумачення торговельних термінів Міжнародної Торгової Палати в редакції 2010 року) з урахуванням умов пункту 5.1 Договору;

- поставка товару здійснюється на підставі письмових заявок (далі - заявка) від покупця, які є невід`ємною частиною цього Договору (пункт 5.3 Договору).

- покупець зобов`язаний оплатити вартість переданих товарів не раніше 20 та не пізніше 30 календарних днів з дати поставки.

33. Протягом строку дії Договору (з моменту підписання сторонами і до 30.06.2024) відповідач надав позивачеві заявки на частину обумовлених Договором товарів і прийняв поставлений у відповідності до заявок товар.

34. Щодо залишкової кількості товарів відповідач відмовився надавати відповідні заявки, пославшись на закінчення строку дії Договору.

35. Укладений договір є договором поставки, до правовідносин за яким є застосовними як загальні положення про зобов`язання, так і спеціальні норми ЦК України та ГК України, які регулюють правовідносини за договором поставки та купівлі-продажу. Нормативно-правовим обґрунтуванням поданого позову, зокрема, визначено положення статей 11, 16, 509, 525, 526, 530, 598-601, 604-609, 610, 612, 629, 631, 712 ЦК України, статей 20, 193, 202, 265 ГК України.

36. За договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець) зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму (частина перша статті 265 ГК України, чинна на час укладення Договору). Загальна кількість товарів, що підлягають поставці, їх часткове співвідношення (асортимент, сортамент, номенклатура) за сортами, групами, видами, марками, типами, розмірами визначаються специфікацією за згодою сторін, якщо інше не передбачено законом (частина друга статті 266 ГК України).

37. Перша та друга частини статті 712 ЦК України визначають відповідно, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

38. Правами та обов`язками у такому договорі наділені обидві сторони договору. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

39 За змістом частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

40. Сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор. Якщо кожна із сторін у зобов`язанні має одночасно і права, і обов`язки, вона вважається боржником у тому, що вона зобов`язана вчинити на користь другої сторони, і одночасно кредитором у тому, що вона має право вимагати від неї (стаття 510 ЦК України).

41. Як вбачається зі змісту статті 265 ГК України, статей 655, 662, 663, 712 ЦК України, у спірних правовідносинах продавець (позивач) є стороною, яка зобов`язана передати товар належної якості та асортименту з його приналежностями покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк - відповідно до положень статті 530 ЦК України.

42. Відповідач, як покупець, є особою, управненою вимагати належного виконання цього обов`язку від продавця. Водночас в силу частини першої статті 613 ЦК України відповідач як кредитор зобов`язаний прийняти виконання, запропоноване йому позивачем як боржником належним чином, а також вчинити дії, що встановлені договором, актами цивільного законодавства чи випливають із суті зобов`язання або звичаїв ділового обороту, до вчинення яких боржник не міг виконати свого обов`язку.

43. Так, в силу частини першої статті 689 ЦК України покупець зобов`язаний прийняти товар, крім випадків, коли він має право вимагати заміни товару або має право відмовитися від договору купівлі-продажу.

44. Якщо покупець (одержувач) відмовився прийняти переданий продавцем товар, то він зобов`язаний забезпечити схоронність товару, негайно повідомивши про це продавця. Якщо покупець зволікає з прийняттям товару або відмовився його прийняти без достатніх підстав, продавець має право вимагати від нього прийняти та оплатити товар або має право відмовитися від договору купівлі-продажу. Відповідне регулювання взаємних прав та обов`язків щодо прийняття переданого товару передбачено частинами першою та четвертою статті 690 ЦК України.

45. Разом з тим обов`язок покупця вчинити дії з прийняття поставки полягає: не тільки у прийнятті поставленого (переданого) товару, але й у здійсненні ним усіх дій, яких можна було б розумно очікувати від нього для того, щоб дозволити продавцю здійснити поставку. Так, за частиною другою статті 689 ЦК України покупець зобов`язаний вчинити дії, які відповідно до вимог, що звичайно ставляться, необхідні з його боку для забезпечення передання та одержання товару, якщо інше не встановлено договором або актами цивільного законодавства.

46. Не надаючи заявки на товар, відповідач в такому разі не вчиняє дій, які надали б позивачеві можливість здійснити поставку і порушує свій обов`язок прийняти та оплатити товар. При цьому сторони не укладали будь-які додаткові угоди до Договору, якими було б скориговано (зменшено) обсяги закупівлі товару. Повідомлень про відмову від Договору або про його розірвання сторони також не направляли.

47. У цій справі суди попередніх інстанцій встановили, і доводи касаційної скарги цього не спростовують, що ціна укладеного договору визначена його умовами, а загальна кількість товарів, їх часткове співвідношення визначено специфікацією за взаємною згодою. Надаючи заявки на товар за умовами дослідженого судами договору та специфікації, покупець не визначає кількість, обсяг чи асортимент товару, що підлягає поставці (бо це є у договорі), а реалізує надані йому договором правомочності визначити строк поставки та обсяг партії товару та вчиняє дії необхідні з його боку для забезпечення передання та одержання товару від продавця.

48. Як встановили суди попередніх інстанцій, протягом строку дії Договору Оператор ГТС надіслав на адресу ТОВ "Спецторг Трейд" 3 (три) заявки на поставку товару, які були виконані постачальником у повному обсязі; на звернення ТОВ "Спецторг Трейд" з приводу направлення Оператором ГТС заявок на поставку решти товару, погодженого у Специфікації до Договору, Оператор ГТС вказав про відсутність у нього відповідного обов`язку у зв`язку із закінчення строку дії Договору, тим самим фактично відмовився як від надання постачальникові заявки на поставку товару, так і від його прийняття.

49. В силу частини першої статті 631 ЦК України сторони можуть здійснити свої права та виконати обов`язки протягом строку дії договору.

50. За доводами позивача відповідач як покупець мав надіслати заявки у межах строку дії Договору, тобто у період з 29.05.2023 по 30.06.2024 включно, що забезпечує можливість виконання позивачем його зобов`язань поставити товар за Договором у відповідності до узгоджених умов. Доводів та вимог про відмову відповідача прийняти переданий продавцем товар в порядку частини першої статті 689 та статті 690 ЦК України матеріали справи не містять.

51. Таким чином, позов у цій справі заявлено з підстав неналежного виконання відповідачем як покупцем своїх кредиторських обов`язків, передбачених частиною другою статті 689 ЦК України, щодо вчинення дій, які відповідно до вимог, що звичайно ставляться, необхідні з його боку для забезпечення передання та одержання товару від продавця. При цьому позивач не виявляв наміру відмовитися від договору, навпаки, навіть всупереч небажанню покупця прийняти товар та оплатити його, бажає виконання свого зобов`язання.

Щодо способу захисту у спірних правовідносинах

52. За змістом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

53. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

54. Реалізація права на захист цивільних прав здійснюється за допомогою способів захисту, якими є закріплені законом матеріально-правові заходи охоронного характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав, інтересів і вплив на правопорушника (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 22.08.2018 у справі № 925/1265/16).

55. Тобто це дії, спрямовані на запобігання порушенню або на відновлення порушеного, невизнаного, оспорюваного цивільного права чи інтересу. Такі способи мають бути доступними й ефективними (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 29.05.2019 у справі № 310/11024/15-ц, від 01.04.2020 у справі № 610/1030/18).

56. Загальний перелік способів захисту цивільних прав та інтересів визначено у частині другій статті 16 ЦК України. До них відносяться, зокрема: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

57. Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала, що в кожній справі за змістом обґрунтувань позовних вимог, наданих позивачем пояснень тощо суд має встановити, якого саме результату хоче досягнути позивач унаслідок вирішення спору. Суд розглядає справи в межах заявлених вимог, але, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом. Виконання такого обов`язку пов`язане, зокрема, з тим, що суд має надавати позовним вимогам належну інтерпретацію, а не тлумачити їх лише буквально (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 30.06.2021 у справі № 9901/172/20 (пункти 1, 80, 81, 83), від 01.07.2021 у справі № 9901/381/20 (пункти 1, 43-47), від 26.10.2021 у справі № 766/20797/18 (пункти 6, 20-26, 101, 102), від 01.02.2022 у справі № 750/3192/14 (пункти 4, 26, 47), від 22.09.2022 у справі № 462/5368/16-ц (пункти 4, 36), від 20.06.2023 у справі № 633/408/18 (підпункт 11.12), від 04.07.2023 у справі № 233/4365/18 (пункт 31)).

58. У такому разі спосіб захисту опосередковується позовною вимогою, яка втілює безпосередню мету, якої прагне досягти суб`єкт захисту (позивач), вважаючи, що таким чином буде припинено порушення (чи оспорювання) його прав, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав.

59. У разі, якщо обраний позивачем спосіб захисту порушеного права враховує зміст порушеного права, характер його порушення, наслідки, які спричинило порушення, правову мету, якої прагне позивач, то такий спосіб захисту відповідає властивості (критерію) належності.

60. Іншою не менш важливою, окрім належності, є така властивість (критерій) способу захисту порушених прав та інтересів, як ефективність - це можливість за наслідком застосування засобу захисту відновлення, наскільки це можливо, порушених прав та інтересів позивача.

61. Судовий захист повинен бути повним та відповідати принципу процесуальної економії, тобто забезпечити відсутність необхідності звернення до суду для вжиття додаткових засобів захисту (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 22.09.2020 у справі №910/3009/18, від 19.01.2021 у справі №916/1415/19).

62. Суди попередніх інстанцій в оскаржуваних у цій справі рішеннях зазначили про те, що метою звернення ТОВ "Спецторг Трейд" з позовом до суду є примус Оператора ГТС до дій, які він мав здійснити на виконання зобов`язань за Договором, і які, в свою чергу, зроблять можливим отримання позивачем того, на що він розраховував за наслідками належного виконання умов Договору. Суди вважали обраний позивачем спосіб захисту своїх прав таким, що відповідає характеру вчиненого порушення та спрямованим на відновлення порушеного права продавця, з посиланням на те, що право позивача вимагати від свого контрагента виконання конкретних невиконуваних умов договору в натурі прямо передбачено нормами чинного законодавства, а саме пунктом 5 частини другої статті 16 ЦК України.

63. Об`єднана палата не погоджується з таким висновком та вважає його помилковим, адже задоволення заявленої ТОВ "Спецторг Трейд" позовної вимоги та зобов`язання Оператора ГТС на підставі судового рішення прийняти залишок обумовленого Договором товару не забезпечує повного та ефективного відновлення порушеного права позивача, як постачальника, у належний спосіб.

64. Надаючи правову оцінку обраному позивачем способу захисту своїх прав та інтересів, Об`єднана палати виходить з такого.

65. Позивач звернувся до суду за захистом своїх прав у правовідносинах поставки (купівлі-продажу) шляхом зобов`язання відповідача виконати обов`язки за укладеним сторонами за результатами відкритих торгів Договором та прийняти від позивача товар, посилаючись на пункт 5 частини другої статті 16 ЦК України щодо примусового виконання відповідачем обов`язку в натурі.

66. Щодо застосування такого способу захисту як примусове виконання обов`язку в натурі Велика Палата Верховного Суду у постанові від 11.06.2019 у справі № 910/15651/17 (пункт 87) зазначила про те, що цей спосіб захисту застосовується у зобов`язальних правовідносинах у випадках, коли особа має виконати зобов`язання на користь позивача, але відмовляється від виконання останнього чи уникає його. Примусове виконання обов`язку в натурі передбачає імперативне присудження за рішенням суду (стягнення, витребування тощо) і не спрямоване на підсилення існуючого зобов`язання, яке не виконується, способом його відтворення в резолютивній частині рішення суду аналогічно тому, як його було унормовано сторонами в договорі.

67. У цих правовідносинах відповідач є боржником у його зобов`язанні сплатити кошти, а позивач відповідно є кредитором у цьому зобов`язанні; неотримання належних йому за договором коштів й складає зміст порушеного права позивача. За змістом позовних вимог та доводів позивача цей позов подано ним з метою домогтися настання обумовленого сторонами у договорі та визначеного у приписах чинного законодавства строку оплати товару.

68. Саме по собі судове рішення про зобов`язання покупця прийняти товар не породжує у покупця обов`язку здійснити оплату вартості такого товару в межах виконання відповідного рішення суду, про що слушно зазначає скаржник у касаційній скарзі. Крім того, відсутній механізм виконання такого рішення у примусовому порядку.

69. Водночас, у випадку невиконання покупцем обов`язку по сплаті вартості товару після його прийняття відповідно до судового рішення, постачальник буде змушений повторно звертатися до суду з новим позовом про стягнення вартості переданого товару.

70. Крім того, договором передбачена складна та поетапна процедура прийняття товару за кількістю та якістю з переліком низки обов`язкових умов щодо його прийняття та порядку вирішення спорів, які можуть виникати на цій стадії (як домовилися діяти сторони у разі виявлення недоліків, включно з можливістю залучення ними для оцінки якості товарів незалежної експертної організації). І зобов`язання судом відповідача прийняти товар відповідно до умов Договору не виключає застосування цієї процедури, а отже і подальших спорів між сторонами щодо відмови покупця прийняти неякісний, некомплектний товар, без належної документації, чи товар, що не відповідає узгодженому між сторонами асортименту. Зокрема, скаржник звертає увагу, що суди попередніх інстанцій помилково визначили кількість товару, який не збігається з асортиментом та кількістю товару, яка передбачена в Договорі з урахуванням вже поставлених товарних партій.

71. Це все зумовлює неможливість примусового виконання рішень судів про зобов`язання відповідача "прийняти товар відповідно до умов Договору".

72. Спосіб захисту права є ефективним тоді, коли він забезпечуватиме поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантуватиме можливість отримати відповідну компенсацію. Тобто цей захист має бути повним і забезпечувати у такий спосіб досягнення мети правосуддя та процесуальну економію (постанови Великої Палати Верховного Суду від 22.09.2020 у справі № 910/3009/18, від 08.02.2022 у справі № 209/3085/20, від 21.09.2022 у справі № 908/976/19). Спосіб захисту права або інтересу повинен бути таким, щоб у позивача не виникала необхідність повторного звернення до суду (постанова Великої Палати Верховного Суду від 26.01.2021 у справі № 522/1528/15).

73. Інакше кажучи, не є ефективним той спосіб захисту, який у разі задоволення відповідного позову не відновлює порушене, оспорюване право, а відповідне судове рішення створює передумови для іншого судового процесу, у якому буде відбуватися захист права позивача, чи таке рішення об`єктивно неможливо буде виконати.

74. Враховуючи наведене вище, вимога позивача про зобов`язання відповідача виконати його кредиторські обов`язки не є у цих правовідносинах ні належною (адже не відповідає змісту виконання обов`язку в натурі), ні ефективною (не забезпечуючи захист порушеного права позивача).

75. Як вже зазначалося вище правовідносини сторін за укладеним договором є відносинами поставки (купівлі-продажу), за якими одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

76. Правилами зустрічного виконання зобов`язання, регламентованими частиною другою статті 538 ЦК України, передбачено одночасне виконання кожною із сторін свого обов`язку, якщо інше не встановлено договором, актами цивільного законодавства, не випливає із суті зобов`язання або звичаїв ділового обороту.

77. У частині третій зазначеної статті визначено, що в разі невиконання однією із сторін у зобов`язанні свого обов`язку або за наявності очевидних підстав вважати, що вона не виконає свого обов`язку у встановлений строк (термін) або виконає його не в повному обсязі, друга сторона має право зупинити виконання свого обов`язку, відмовитися від його виконання частково або в повному обсязі.

78. Згідно із частиною другою статті 526 ЦК України виконання зобов`язань, реалізація, зміна та припинення певних прав у договірному зобов`язанні можуть бути зумовлені вчиненням або утриманням від вчинення однією із сторін у зобов`язанні певних дій чи настанням інших обставин, передбачених договором, у тому числі обставин, які повністю залежать від волі однієї із сторін.

79. Положення частини другої статті 689 ЦК України передбачають, що покупець зобов`язаний вчинити дії, які відповідно до вимог, що звичайно ставляться, необхідні з його боку для забезпечення передання та одержання товару, якщо інше не встановлено договором або актами цивільного законодавства.

80. За вимогами частини першої статті 691 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, або, якщо вона не встановлена у договорі і не може бути визначена виходячи з його умов, - за ціною, що визначається відповідно до статті 632 цього Кодексу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу.

81. З матеріалів справи вбачається, що договір про закупівлю товарів між сторонами був укладений за результатами проведення відкритих торгів у порядку, визначеному Законом України "Про публічні закупівлі".

82. Позивач як переможець публічних закупівель мав "виправдане очікування" стосовно того, що публічна закупівля (придбання замовником товарів у порядку, встановленому згаданим Законом) відбулася і, відповідно, весь товар, зазначений у Специфікації до Договору, буде прийнятий та оплачений відповідачем як покупцем.

83. За встановленими у цій справі обставинами відповідачем як покупцем було допущено порушення умов Договору, оскільки у період його дії він припинив направляти постачальнику заявки на поставку товару, що призвело до неможливості виконання зобов`язання продавця щодо поставки кількості невитребуваного товару і зобов`язання покупця в частині прийняття всього обсягу обумовленого Договором та Специфікацією товару.

84. Такі дії відповідача суперечать принципу "pacta sunt servanda" (договори повинні виконуватися) та порушують вимоги статті 610 ЦК України щодо належного виконання зобов`язання.

85. Невиконання відповідачем як покупцем свого зобов`язання щодо прийняття кількості невитребуваного товару від позивача суперечить принципу добросовісності у виконанні договору та порушує права позивача як постачальника, який розраховував на належне виконання договору в обсязі, погодженому за результатами проведеної процедури публічної закупівлі.

86. За відсутності доказів погодження сторонами Договору: припинення згаданих зобов`язань; коригування обсягів товару, який мав бути поставлений; розірвання Договору тощо - не вчинення відповідачем дій з направлення позивачеві заявок на поставку залишків товару свідчить про те, що подальше виконання зобов`язань за укладеним між сторонами Договором втратило інтерес для відповідача (покупця). Утім, протягом строку дії Договору відповідач не повідомляв позивача про названі обставини.

87. Чинне законодавство, а саме стаття 41 Закону України "Про публічні закупівлі", передбачає можливість зміни істотних умов договору закупівлі, визначених тендерною пропозицією, після його підписання та до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, зокрема у випадку зменшення обсягів закупівлі.

88. Однак відповідачем як замовником не було вчинено жодних дій щодо зміни істотних умов укладеного з позивачем договору в порядку, передбаченому Законом України "Про публічні закупівлі", зокрема в частині визначеної кількості товару, який підлягав поставці відповідачеві.

89. У випадку, якщо покупець не вчиняє дій, спрямованих на належне і добросовісне виконання своїх договірних зобов`язань перед продавцем, правовідносини сторін за договором купівлі-продажу можуть бути врегульовані відповідно до норм ЦК України.

90. Зокрема, частина четверта статті 690 ЦК України передбачає, що в разі якщо покупець без достатніх підстав зволікає з прийняттям товару або відмовився його прийняти, продавець має право вимагати від нього прийняти та оплатити товар або має право відмовитися від договору купівлі-продажу.

91. Сама стаття 690 ЦК України регулює питання зберігання товару, не прийнятого покупцем. Так, згідно з положеннями частин першої та другої цієї статті якщо покупець (одержувач) відмовився від прийняття товару, переданого продавцем, він зобов`язаний забезпечити схоронність цього товару, негайно повідомивши про це продавця. Продавець зобов`язаний забрати (вивезти) товар, не прийнятий покупцем (одержувачем), або розпорядитися ним в розумний строк.

92. Отже, очевидним є те, що регулювання наведеної статті охоплює випадки, коли продавець доставив товар покупцеві відповідно до умов договору.

93. Відповідно до частини першої та другої статті 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу.

94. Частини перша та друга статті 692 ЦК України встановлюють правило про строк оплати товарів покупцем, яке є загальним і діє, якщо спеціальними правилами або умовами договору не передбачено інший строк оплати.

95. У випадку, коли покупець відмовився як прийняти товар, так і оплатити його, спеціальними приписами частини четвертої статті 692 ЦК України передбачено, що продавець має право за своїм вибором вимагати оплати товару або відмовитися від договору.

96. Реалізація зазначених у частині четвертій статті 692 ЦК України способів захисту прав продавця залежить від стану виконання договору в конкретних правовідносинах та здійснюється на вибір продавця.

97. Так, у разі якщо покупець, діючи недобросовісно, не виконує або ухиляється від виконання своїх договірних зобов`язань, що в свою чергу унеможливлює виконання постачальником власних зобов`язань з поставки товару та позбавляє (порушує) його права на отримання обумовлених у Договорі коштів як оплати вартості такого товару, за умови вжиття постачальником усіх залежних від нього заходів для виконання Договору, постачальник може на свій вибір обрати спосіб захисту своїх порушених прав.

98. Передбачені частиною четвертою статті 692 ЦК України правові наслідки є проявом охоронної складової цієї норми, спрямованої саме на захист порушених прав продавця у спірних правовідносинах, що відповідають правовим наслідкам порушення зобов`язання, передбаченим статтею 611 ЦК України, відповідно до змісту якої у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема зміна умов зобов`язання, відшкодування збитків.

99. Відповідні наслідки, передбачені частиною четвертою статті 692 ЦК України, застосовуються (на відміну від наслідків прострочення кредитора за статтею 612 ЦК України) саме у разі ухилення покупця від прийняття та оплати товару, як то й стверджує та доводить позивач за змістом позовної заяви та матеріалів справи.

100. У порядку obiter dictum об`єднана палата вважає за необхідне зазначити, що, обираючи конкретний спосіб захисту, позивач має враховувати й відповідні правові наслідки, які можуть проявлятися у появі у нього відповідного обов`язку щодо поставки відповідного товару або у випадку відмови від договору - обмеження в участі у майбутніх процедурах з публічних закупівель.

101. Згідно із частиною першою статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі" договір про закупівлю укладається відповідно до норм Цивільного та Господарського кодексів України з урахуванням особливостей, визначених цим Законом.

102. За змістом статті 5 Закону України "Про публічні закупівлі" до принципів здійснення публічних закупівель віднесено запобігання зловживанням. Замовники, учасники процедур закупівлі, суб`єкт оскарження, а також їхні представники повинні добросовісно користуватися своїми правами, визначеними цим Законом. Забороняється зловживання правами, у тому числі правом на оскарження рішень, дії чи бездіяльності замовника.

103. За невиконання постачальником договору публічних закупівель передбачена відповідальність у вигляді штрафних санкцій, втрати забезпечення виконання договору та обмеження участі у майбутніх процедурах закупівель.

104. Таким чином, Законом України "Про публічні закупівлі" передбачено низку наслідків для учасників процедури публічних закупівель з метою запобігання зловживанням та неналежному виконанню договірних зобов`язань. До таких наслідків може бути віднесено використання постачальником (продавцем) права на відмову від договору закупівлі.

105. Однак відмова продавця (постачальника) від договору як спосіб захисту своїх прав не може бути кваліфікована як зловживання продавцем у випадку, коли неможливість виконання ним (продавцем) своїх зобов`язань обумовлена безпосередньо недобросовісною поведінкою покупця.

106. Крім того, за змістом пункту 4 частини першої статті 611 ЦК України одним із правових наслідків порушення зобов`язання є відшкодування збитків.

107. Позивач, звертаючись до суду з позовом, самостійно визначає в позовній заяві, яке його право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред`явлено позов, та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права. У свою чергу, суд має перевірити доводи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, у тому числі щодо матеріально-правового інтересу у спірних відносинах.

108. Оцінку предмета заявленого позову, а відтак наявності підстав для захисту порушеного права позивача, про яке він зазначає в позовній заяві, здійснює суд, на розгляд якого передано спір, крізь призму оцінки спірних правовідносин та обставин (юридичних фактів), якими позивач обґрунтовує заявлені вимоги (див. постанови Верховного Суду від 19.09.2019 у справі № 924/831/17, від 26.05.2022 у справі № 910/17717/20, постанову Великої Палати Верховного Суду від 22.02.2024 у справі № 990/150/23).

109. Саме на суд покладено обов`язок надати правову кваліфікацію відносинам сторін, виходячи з фактів, установлених під час розгляду справи, та визначити, яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору, що є складовою класичного принципу "jura novit curia" (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 15.06.2021 у справі № 904/5726/19).

110. Враховуючи наведені позивачем обставини, а також те, що по суті змістом порушеного права та метою звернення ТОВ "Спецторг Трейд" з позовом до суду є отримання коштів за залишкову кількість товару, яка не була поставлена відповідачу, об`єднана палата дійшла висновку про те, що обраний позивачем спосіб захисту не відповідає ані змісту правовідносин, ані здатен поновити порушені права, зокрема з огляду і на відсутність реального механізму виконання такого рішення. Ефективний захист у наведених обставинах справи забезпечить вимога про стягнення вартості товару, який підлягав продажу (поставці) відповідно до погоджених сторонами умов Договору, враховуючи, що про відмову від Договору позивач не заявляв.

111. Також позивач не позбавлений права на відшкодування збитків, завданих йому невиконанням покупцем своїх договірних зобов`язань, які можуть включати витрати на виготовлення чи придбання такого товару.

112. Під час вирішення спору про стягнення повної вартості товару відповідач як покупець не позбавлений права вимагати зустрічного виконання зобов`язання позивачем (продавцем товару) та наводити доводи і докази у разі існування підстав для відмови від оплати чи зменшення належних до стягнення сум.

Щодо правового висновку об`єднаної палати та наявності підстав для уточнення правових висновків Верховного Суду

113. У зв`язку з викладеним вище об`єднана палата вважає наявними підстави для уточнення (конкретизації) висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 21.12.2020 у справі № 910/1144/19 та від 14.05.2024 у справі № 914/1757/22, щодо ефективності способу захисту прав постачальника у випадку невчинення покупцем дій щодо прийняття та оплати погодженого умовами укладеного договору товару.

114. Об`єднана палата висновує, що, зважаючи на положення статей 538, 611, 655, 692 ЦК України, у випадку порушення покупцем умов договору закупівлі (купівлі-продажу) продавець може звернутися до таких способів захисту своїх порушених прав:

- відмова від договору (в частині невиконаних зобов`язань);

- вимога про стягнення вартості товару;

- вимога про відшкодування покупцем збитків, яких продавець зазнав внаслідок невиконання покупцем своїх договірних зобов`язань (може бути заявлена як окремо, так і додатково до інших).

115. У цьому випадку вимога позивача (продавця) про зобов`язання відповідача (покупця) прийняти товар є неефективним способом захисту прав, оскільки товар не був доставлений покупцю. З огляду на встановлені у цій справі обставини до правовідносин сторін підлягають застосуванню положення частини четвертої статті 692 ЦК України та визначені цією статтею способи захисту прав продавця: вимога оплатити товар, який підлягав продажу (поставці) відповідно до погоджених сторонами умов Договору або відмова від Договору. Також може бути заявлена вимога про відшкодування збитків, завданих невиконанням покупцем своїх договірних зобов`язань.

116. Незалежно від того, чи перераховані усі постанови, у яких викладені правові висновки, уточнені (конкретизовані) у цій справі Верховним Судом у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду, суди під час вирішення тотожних спорів мають враховувати саме останню правову позицію Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду.

Щодо решти доводів касаційної скарги

117. Оскільки обрання позивачем неналежного способу захисту своїх прав є самостійною підставою для відмови у позові незалежно від інших встановлених судами обставин, що узгоджується з висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постановах від 14.11.2018 у справі № 183/1617/16, від 19.01.2021 у справі № 916/1415/19, від 02.02.2021 у справі № 92.5/642/19, від 06.04.2021 у справі № 910/10011/19, від 22.06.2021 у справі № 200/606/18, від 23.11.2021 у справі № 359/3373/16, об`єднана палата не вбачає необхідності надавати оцінку іншим аргументам касаційної скарги, враховуючи, що вони переважно стосуються питань, пов`язаних із доведеністю позовних вимог по суті стверджуваного порушення, вирішення яких у справі, де спір не розглядається по суті, є передчасним.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

118. Відповідно до статті 236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

119. Згідно з пунктом 3 частини першої статті 308 ГПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення, не передаючи справи на новий розгляд.

120. За результатами перегляду оскаржуваних судових рішень об`єднана палата дійшла висновку про обрання позивачем неефективного способу захисту своїх прав та інтересів, що є самостійною підставою для відмови у позові та підтверджує доводи касаційної скарги щодо помилковості висновку місцевого і апеляційного господарських судів про задоволення позову й ухвалення оскаржуваних рішення і постанови з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

121. Наведене є підставою для задоволення касаційної скарги та скасування оскаржуваних судових рішень у цій справі з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову.

Розподіл судових витрат

122. Оскільки касаційна скарга відповідача підлягає задоволенню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову, керуючись загальними правилами розподілу судових витрат, передбаченими статтею 129 ГПК України, Верховний Суд вбачає підстави для здійснення розподілу судових витрат відповідача у вигляді сплаченого ним судового збору, здійснених у зв`язку з розглядом справи в судах апеляційної та касаційної інстанцій, шляхом покладання цих витрат на позивача.

Керуючись статтями 300, 301, 308, 311, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду

П О С Т А Н О В И В:

1. Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" задовольнити.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 16.10.2024 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 29.01.2025 у справі № 910/8181/24 скасувати.

3. Ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

4. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Спецторг Трейд" (адреса 04053, м. Київ, вул. Вознесенський узвіз 14, оф. 16/60, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" (03065, м. Київ, пр. Любомира Гузара, 44, ) 3633 (три тисячі шістсот тридцять три) грн 60 коп. судового збору за подання апеляційної скарги та 4844 (чотири тисячі вісімсот сорок чотири) грн 80 коп. судового збору за подання касаційної скарги.

5. Доручити Господарському суду міста Києва видати відповідний наказ.

Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя О. Васьковський

Судді І. Бенедисюк

Г. Вронська

В. Зуєв

О. Кібенко

Т. Малашенкова

В. Пєсков

Л. Рогач

Ю. Чумак