УХВАЛА

16 квітня 2026 року

м. Київ

cправа № 922/473/24

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Зуєва В.А. (головуючого), Берднік І.С., Міщенка І.С.

розглянувши матеріали касаційної скарги Фізичної особи-підприємця Єременко Зої Іванівни

на ухвалу Східного апеляційного господарського суду від 23.03.2026 про відмову у відкритті апеляційного провадження (у складі колегії суддів: Демідова П.В. (головуючий), Крестьянінов О.О., Мартюхіна Н.О.)

за позовом Харківської міської ради

до Фізичної особи-підприємця Єременко Зої Іванівни

про стягнення 2 466 901,79 грн,

ВСТАНОВИВ:

02.04.2026 через систему "Електронний суд" до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга Фізичної особи-підприємця Єременко Зої Іванівни на ухвалу Східного апеляційного господарського суду від 23.03.2026 про відмову у відкритті апеляційного провадження у справі № 922/473/24.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, Господарський суд Харківської області рішенням від 27.06.2024 у справі № 922/473/24 за позовом Харківської міської ради до відповідача Фізичної особи-підприємця Єременко Зої Іванівни про стягнення 2 466 901,79 грн позовні вимоги задовольнив повністю.

Не погодившись із рішенням Господарського суду Харківської області від 27.06.2024, Єременко Зоя Іванівна подала апеляційну скаргу. Крім того, заявник в поданій апеляційній скарзі просить поновити строк на апеляційне оскарження вказаного рішення та звільнити (зменшити) чи розстрочити судовий збір за подання апеляційної скарги.

Обґрунтовуючи клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження заявник посилається на те, що Східним апеляційним господарським судом було скасовано рішення Господарського суду Харківської області від 17.11.2025 у справі №922/3128/25, що є взаємопов`язаною з даною справою, у зв`язку з чим стороною відповідача було прийнято рішення про подання апеляційної скарги, враховуючи неможливість існування різної правозастосовчої практики по одним і тим же обставинам. Також, в поданому клопотанні заявник посилається на практику Верховного суду щодо пропуску процесуального строку, у зв`язку з запровадженням воєнного стану, наголошуючи на тому, що відповідачка, у зв`язку з початком війни в Україні знаходиться за кордоном, як біженець, сторона відповідача не була присутня при оголошенні судового рішення, а також посилається на скрутне фінансове становище.

За даними комп`ютерної програми "Діловодство спеціалізованого суду" оскаржуване рішення ухвалене місцевим господарським судом 27.06.2024, повний текст рішення складено та підписано 08.07.2024.

Скаржник звернувся з апеляційною скаргою 17.03.2026, отже, апеляційна скарга подана зі спливом одного року з дня складення повного судового рішення строку на оскарження рішення місцевого господарського суду.

Розглянувши апеляційну скаргу Східний апеляційний господарський суд постановив ухвалу від 23.03.2026, якою відмовив у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Фізичної особи-підприємця Єременко Зої Іванівни на рішення господарського суду Харківської області від 27.06.2024 у справі № 922/473/24 з огляду на те, що апеляційна скарга подана зі спливом одного року з дня складення повного судового рішення строку на оскарження рішення місцевого господарського суду.

У касаційній скарзі зазначено про те, що постановляючи оскаржувану ухвалу суд апеляційної інстанції порушив норми процесуального права, що призвело до прийняття неправильного рішення, оскільки Суд необґрунтовано відхилив клопотання про поновлення строку на апеляційне провадження.

Проаналізувавши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає її необґрунтованою, з огляду на те, що правильне застосування судами попередніх інстанцій норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення.

Як правильно зазначив суд апеляційної інстанції, відповідно до вимог частини першої статті 256 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, а на ухвалу суду - протягом десяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Частинами другою та третьою статті 256 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 261 цього Кодексу.

Згідно з частиною другою статті 261 Господарського процесуального кодексу України незалежно від поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного судового рішення, крім випадків: 1) подання апеляційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, інтереси та (або) обов`язки; 2) пропуску строку на апеляційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили.

Водночас, як правильно зазначено у оскаржуваній ухвалі, скаржник є відповідачем, який був належно повідомлений про розгляд даної справи, у зв`язку з чим, пропуск строку в умовах спливу одного року може бути визнаний поважним виключно внаслідок виникнення обставин непереборної сили.

Для поновлення строку суд повинен встановити відповідні обставини, при цьому обов`язок доведення їх існування та непереборності покладається на заявника. Норма про поновлення строків фактично є процесуальною пільгою, що застосовується як виняток із загального правила, адже інакше нівелювалося б значення встановлених законом строків.

Поважними визнаються обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волі сторони та пов`язані з реальними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій. Водночас закон не обмежує перелік таких обставин, тому в кожному конкретному випадку суд самостійно оцінює наведені доводи та вирішує, чи є причини пропуску строку поважними.

Клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження має містити належне обґрунтування, а за потреби підтверджуватися відповідними доказами, поданими у загальному порядку. Отже, поновлення строку є правом суду, яке реалізується з урахуванням обґрунтованості причин пропуску, а не автоматичним наслідком подання відповідного клопотання.

Суд апеляційної інстанції зазначив, що відповідно до довідки про доставку електронного листа в системі "Діловодство спеціалізованого суду" рішення суду першої інстанції було отримано ФОП Єременко З.І. та її представником, тобто у день складення повного тексту рішення 08.07.2024, що свідчить, враховуючи положення пункту 2 частини шостої статті 242 Господарського процесуального кодексу України, про обізнаність заявника зі змістом оскаржуваного рішення та можливість своєчасного подання апеляційної скарги.

Розглядаючи доводи скаржника, суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку про те що наведені заявником аргументи щодо ймовірного існування різної правозастосовчої практики по одним і тим же обставинам, запровадження воєнного стану, перебування за межами України та складного матеріального становища не можуть бути визнані поважними причинами пропуску строку на апеляційне оскарження, оскільки мають загальний характер, не конкретизовані щодо обставин саме цієї справи та не підтверджені жодними доказами, які б свідчили про наявність у заявника об`єктивних та непереборних перешкод для звернення до суду апеляційної інстанції у межах встановленого законом строку. Сам по собі факт наявності різної правозастосовчої практики по одним і тим же обставинам, а також запровадження воєнного стану на території України не звільняє учасників судового процесу від обов`язку дотримання процесуальних строків, а питання щодо їх поновлення вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням доведеності впливу таких обставин на можливість своєчасного вчинення процесуальних дій.

Суд апеляційної інстанції також зробив обґрунтований висновок про те, що посилання на перебування за межами України також не свідчить про наявність об`єктивних перешкод для подання апеляційної скарги, з огляду на функціонування системи електронного судочинства та можливість дистанційного звернення до суду.

Колегія суддів також вмотивовано відхилила доводи заявника щодо неможливості своєчасного подання апеляційної скарги у зв`язку з необхідністю сплати судового збору, адже сам по собі обов`язок сплати судового збору не є обставиною, що об`єктивно перешкоджає зверненню до суду, оскільки чинне законодавство передбачає процесуальні механізми, спрямовані на забезпечення доступу до правосуддя, зокрема можливість звернення до суду із клопотанням про відстрочення, розстрочення, зменшення розміру судового збору або звільнення від його сплати.

Отже, суд апеляційної інстанції у оскаржуваній ухвалі правильно застосував вказані вище норми права та правовий висновок Верховного Суду, та обґрунтовано дійшов висновків про те, що наведені скаржником обставини не є непереборними та такими, що дають підстави для поновлення строку для оскарження рішення після спливу одного року з дня складення повного судового рішення і, як наслідок, відмову у відкритті апеляційного провадження.

У такий спосіб зазначені доводи скаржника не спростовують правильності процесуальних дій суду апеляційної інстанції при прийнятті оскаржуваної ухвали та не викликають сумнівів щодо правомірності застосування норм процесуального права, оскільки їх застосування чітко передбачене Господарським процесуальним кодексом України.

Згідно з пунктом 8 частини першої статті 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Аналогічне положення закріплено у частині першій статті 17 Господарського процесуального кодексу України, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини"), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути більш суворими, ніж для звичайної заяви (див. mutatis mutandis рішення у справах "Леваж Престасьон Сервіс проти Франції" (Levages Prestations Services v. France) від 23.10.1996; № 21920/93, "Бруалья Гомез де ла Торре проти Іспанії" (Brualla Gomes de la Torre v. Spain) від 19.12.1997, № 26737/95).

Згідно з частиною другою статті 293 Господарського процесуального кодексу України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Отже, закон надає Верховному Суду право використовувати процесуальні фільтри, закріплені в частині другій статті 293 Господарського процесуального кодексу України, що повністю узгоджується з прецедентною практикою ЄСПЛ, положеннями статті 129 Конституції України, завданнями і принципами господарського судочинства.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку про необґрунтованість касаційної скарги Фізичної особи-підприємця Єременко Зої Іванівни на ухвалу Східного апеляційного господарського суду від 23.03.2026 про відмову у відкритті апеляційного провадження у справі № 922/473/24 і наявність правових підстав для відмови у відкритті касаційного провадження, оскільки в оскаржуваних судових рішеннях правильне застосування норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення.

Керуючись статтями 234, 288, 293 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Фізичної особи-підприємця Єременко Зої Іванівни на ухвалу Східного апеляційного господарського суду від 23.03.2026 про відмову у відкритті апеляційного провадження у справі № 922/473/24.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий В. Зуєв

Судді І. Берднік

І. Міщенко