ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2026 року

м. Київ

cправа № 910/6287/23

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Мамалуй О.О. - головуючий, Баранець О.М., Кролевець О.А.,

за участю секретаря судового засідання - Федорової О.В.,

за участю представників:

позивача: ОСОБА_1.,

відповідача: не з?явилися,

третьої особи-1: не з?явилися,

третьої особи-2: не з?явилися,

третьої особи-3: ОСОБА_2.,

третьої особи-4: не з?явилися,

третьої особи-5: не з?явилися,

третьої особи-6: не з?явилися,

прокуратури: Філіпенко О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 )

на постанову Північного апеляційного господарського суду від 03.12.2025

у складі колегії суддів: Руденко М.А. - головуючий, Пономаренко Є.Ю., Барсук М.А.

та на рішення господарського суду міста Києва від 09.11.2023

суддя: Демидов В.О.

у справі № 910/6287/23

за позовом ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 )

до фізичної особи-підприємця Сапожнікова Леоніда Євгенійовича,

треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача:

1) військова частина НОМЕР_2 ,

2) військова частина НОМЕР_3 ,

3) військова частина НОМЕР_4 ,

4) військова частина НОМЕР_5 ,

5) військова частина НОМЕР_6 ,

НОМЕР_7 ) військова частина НОМЕР_8 ,

за участі Дарницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону

про стягнення 6 021 138,94 грн,

ВСТАНОВИВ:

Історія справи

1. ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі - військова частина НОМЕР_1 , позивач) звернулася до господарського суду міста Києва з позовом до фізичної особи - підприємця Сапожнікова Леоніда Євгенійовича (далі - ФОП Сапожніков Л. Є., відповідач) про стягнення грошових коштів у розмірі 6 021 138,94 грн (з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог), з яких: 1 057 485,60 грн - пеня 0,1%, 639 240,00 грн - штраф 7%, 1 324 465,25 грн - подвійна облікова ставка НБУ, 179 060,78 грн - інфляційні втрати, 81 287,31 грн - 3% річних та 2 739 600,00 грн - неповернута сума попередньої оплати.

2. Позовні вимоги обґрунтовані порушенням зобов`язань за договором № 518-22 (ЦЗ) про закупівлю брикету з торфу та вуглецю від 27.09.2022 у частині своєчасної поставки товару. ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) зазначила, що зі свого боку на виконання умов договору перерахувала фізичній особі - підприємцю Сапожнікову Леоніду Євгенійовичу 2 739 600,00 грн передоплати за товар, який так і не було поставлено. Внаслідок неналежного виконання умов договору, сторонами укладено додаткову угоду № 2-22 від 24.12.2022 про розірвання договору, проте на вимоги позивача суму попередньої оплати разом з нарахованими санкціями відповідачем не було повернуто у добровільному порядку.

3. Рішенням господарського суду міста Києва від 09.11.2023 у справі № 910/6287/23 позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з відповідача на користь позивача неповернуту суму попередньої оплати у розмірі 1 287 205,00 грн, інфляційні втрати у сумі 38 745,89 грн, пеню у розмірі 470 658,57 грн, 3% річних у сумі 29 094,36 грн, пеню у розмірі 317 245,68 грн, штраф у сумі 191 772,00 грн та судовий збір у розмірі 35 020,82 грн. У задоволенні іншої частини позову відмовлено.

4. Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що:

- у матеріалах справи наявні акти приймання-передавання товару для перевезення, накладні, повідомлення-авізо, акти про приймання матеріалів, які підтверджують, що відповідачем був поставлений товар (брикети з торфу) на суму 1 091 531,00 грн, та брикетів з вуглецю на суму 360 864,00 грн, а всього на суму 1 452 395,00 грн;

- враховуючи, що відповідач неодноразово надавав позивачу документи, які підтверджують кількість та якість товару, що постачається, проте останній будь-якої відповіді відповідачеві не надав, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав у позивача для знаходження товару на тимчасовому зберіганні;

- матеріали справи не містять доказів, що позивач належним чином пред`являв претензію постачальнику щодо відсутності документів, які підтверджують якість товару;

- з матеріалів справи вбачається, що відповідач неодноразово звертався з письмовими скаргами та листами як до замовника, так і до товароодержувачів, щодо отримання примірників товаросупровідних документів, підписаних з боку замовника, проте відповіді не отримав;

- ураховуючи, що позивач здійснив попередню оплату у сумі 2 739 600,00 грн, а відповідач поставив товар на суму 1 452 395,00 грн, з відповідача підлягає стягненню неповернута сума попередньої оплати у розмірі 1 287 205,00 грн, а тому позовні вимоги у цій частині підлягають частковому задоволенню;

- оскільки відповідач у повному обсязі не виконав свого зобов`язання щодо поставки товару, тому у нього з 25.12.2022 виник обов`язок повернути позивачу (покупцю) суму попередньої оплати. Водночас кінцевою датою нарахування штрафних санкцій позивач зазначає 25.09.2023;

- отже, користування грошовими коштами у розмірі 1 287 205,00 грн мало місце з 25.12.2022 по 25.09.2023, тому саме за цей період буде правомірним нарахування пені, інфляційних втрат та 3% річних саме на суму 1 287 205,00 грн, відповідно до вимог пункту 7.7 договору;

- здійснивши розрахунок пені, інфляційних втрат та 3% річних на суму 1 287 205,00 грн за період з 25.12.2022 по 25.09.2023, суд першої інстанції дійшов висновку, що стягненню з відповідача на користь позивача підлягають інфляційні втрати у розмірі 38 745,89 грн, пеня (подвійна облікова ставка) у сумі 470 658,57 грн та 3% річних у сумі 29 094,36 грн;

- щодо вимог позивача про стягнення пені, яку сторони визначили у пункті 7.2 договору у розмірі 0,1% вартості товарів на суму 9 132 000,00 грн (за період з 21.11.2022 по 23.12.2022) та на суму 2 739 600,00 грн (за період з 24.12.2022 по 25.09.2023), з яких допущено прострочення виконання зобов`язання, та штрафу у розмірі 7% за прострочення понад 30 днів, суд першої інстанції, перевіривши розрахунок позивача, встановив правильність його виконання, відповідність вимог умовам договору та нормам законодавства, а тому позовні вимоги у частині стягнення 301 356,00 грн та 756 129,60 грн пені (всього 1 057 485,60 грн) та 639 240,00 грн штрафу є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі;

- 02.12.2022 відповідач направив на електронну адресу позивача ІНФОРМАЦІЯ_2 (яка зазначена в договорі) сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили);

- суд першої інстанції оцінивши належність, допустимість, достовірність поданих доказів окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, приймаючи до уваги, що з 24.02.2022 в Україні запроваджено воєнний стан, що призвело до порушення нормальної діяльності підприємств, зважаючи, що строк виконання взятих відповідачем за договором зобов`язань припав на період постійних відключень електропостачання, спричинених ракетними ударами по об`єктах критичної інфраструктури, які ускладнили виконання відповідачем зобов`язань у встановлений договором строк, суд першої інстанції вважав за можливе скористатись правом, наданим статтею 551 Цивільного кодексу України та статтею 233 Господарського кодексу України та зменшити заявлену до стягнення пеню та штраф на підставі статті 7.2 договору на 70% , а саме, пеню до 317 245,68 грн та штраф до 191 772,00 грн;

5. Постановою Північного апеляційного господарського суду від 06.11.2024 змінено рішення господарського суду міста Києва від 09.11.2023 у справі № 910/6287/23. Викладено пункт 2 резолютивної частини рішення у новій редакції, згідно з якою стягнуто з відповідача на користь позивача 135 032,00 грн основного боргу, 4 064,57 грн інфляційний витрат, 3 052,09 грн 3% річних та 2 130,07 грн судового збору. Скасовано заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 20.05.2024 у справі № 910/6287/23.

6. Постановою Верховного Суду від 11.03.2025 касаційну скаргу позивача задоволено частково. Постанову Північного апеляційного господарського суду від 06.11.2024 у справі № 910/6287/23 скасовано, а справу передано на новий розгляд до Північного апеляційного господарського суду.

7. Постанова мотивована тим, що змінюючи рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції не навів мотивів, з огляду на які вважав, що докази є належними та допустимими. Суд апеляційної інстанції не зазначив жодних мотивів у контексті доводів, які наводились позивачем у його апеляційній скарзі, щодо:

- належності і допустимості зазначених доказів (враховуючи істотні недоліки таких актів, про які зауважував позивач, зокрема: за накладною (вимогою) № 22-012404 на поставку брикетів з торфу, за повідомленням авізо № 22-012404/3403 та за актом про приймання матеріалів № 38 замовником було прийнято 1,26 т брикету з торфу на загальну суму 8 379,00 грн, а не на загальну суму 146 300,00 грн, як зазначено судом апеляційної інстанції;

- в акті приймання-передавання товару для перевезення № 22-012213 взагалі відсутні дата його оформлення, підписи, печатки постачальника та товароодержувача тощо);

- щодо відмови суду першої інстанції у задоволенні клопотання позивача про витребування у відповідача доказів поставки в оригіналі для огляду у судовому засіданні.

8. Також Верховний Суд вказав на те, що суд апеляційної інстанції не зазначив жодних мотивів у контексті доводів, які наводились позивачем у його апеляційній скарзі щодо відмови суду першої інстанції у задоволенні клопотання позивача про залучення товароодержувачів, у якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача, перелік яких визначено додатком № 1 до договору.

9. Верховний Суд, також, звернув увагу на те, що у своїй апеляційній скарзі, позивач, як довід, зазначав, що матеріали даної справи не містять доказів, направлення відповідачем на адресу позивача, щодо своєчасного письмового повідомлення про настання обставин непереборної сили з моменту їх настання в межах 10 днів, шляхом направлення цінного листа з описом вкладення та повідомлення про вручення, а також в межах даного строку надання документу (сертифікату), виданого ТПП України, а направлення на електронні адреси вказаного документу, не погоджувалося сторонами договору, що суперечить пункту 9.2 договору та має наслідки визначені пунктом 9.3 договору. Суд апеляційної інстанції, посилаючись на те, що 02.12.2022 відповідач направив на електронну адресу позивача (яка зазначена в договорі) сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) № 3200-22-1624, виданий 02.12.2022 Київською обласною (регіональною) ТПП, дійшов висновку про те, що відповідачем дотримано умови договору щодо своєчасного та належного повідомлення позивача про наявність та дію форс-мажорних обставин. Однак, судом апеляційної інстанції жодним чином не спростовано (не наведено будь-якого мотиву) доводів позивача, викладених в апеляційній скарзі про те, що пунктом 9.2 договору визначено інший порядок повідомлення про настання обставин непереборної сили, а саме: шляхом направлення цінного листа з описом вкладення та повідомлення про вручення, а у пункті 9.3 договору визначено наслідки недотримання відповідного порядку.

10. Верховний Суд вважає, що суд апеляційної інстанції належним чином не дослідив питання щодо поставки відповідачем товару за договором та, відповідно, припустився недотримання вимог Господарського процесуального кодексу (далі - ГПК) України щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів.

11. Також Верховний Суд зазначив, що судом апеляційної інстанції було порушено приписи ч. 9 ст. 145 ГПК України при прийнятті оскаржуваної постанови у частині скасування заходів забезпечення позову, вжитих ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 20.05.2024 у справі № 910/6287/23, оскільки за наслідками апеляційного розгляду позов було задоволено частково - стягнуто 135 032,00 грн основного боргу (суму попередньої оплати), то в такому разі повної відмови у задоволенні позову, у розумінні ч. 9 ст. 145 ГПК України, не відбулось, а тому заходи забезпечення позову продовжували діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання рішенням суду першої інстанції законної сили.

Короткий зміст рішення та постанови судів попередніх інстанцій

12. Постановою Північного апеляційного господарського суду від 03.12.2025 у справі № 910/6287/23 змінено рішення господарського суду міста Києва від 09.11.2023, викладено резолютивну частину рішення у наступній редакції:

«Позовні вимоги ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) задовольнити частково.

Стягнути з фізичної особи-підприємця Сапожнікова Леоніда Євгенійовича на користь ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) 1 116 167,00 грн неповернутої попередньої оплати, 87 716,22 грн пені (за несвоєчасну поставку товару), 33 597,51 грн інфляційних втрат, 25 228,43 грн 3 % річних, 408 119,58 грн пені (за несвоєчасне повернення коштів) та 13 323,43 грн судового збору.

Відмовити у задоволенні решти позову».

13. Постанова мотивована тим, що:

- матеріалами справи підтверджується отримання від постачальника товароодержувачами за договором 37,59 т (9 600,00 грн за т) брикетів з вуглецю вартістю 360 864,00 грн та 189,86 т (6 650,00 грн за т) брикетів з торфу вартістю 1 262 569,00 грн, а отже відповідачем поставлено позивачу товар на загальну суму 1 623 433,00 грн;

- доказів отримання товару з недоліками якості матеріали справи не містять, як і повернення ВЧ НОМЕР_2 товару на вимогу постачальника від 27.09.2023, тому відсутні підстави для знаходження у ВЧ НОМЕР_2 товару на тимчасовому зберіганні, що свідчить про неналежне виконання товароодержувачем зобов`язання з прийняття поставленого постачальником брикету з вуглецю у кількості 37,59 т;

- доказами підтверджено факт поставки відповідачем замовнику товару на загальну суму 1 623 433,00 грн, а враховуючи, що платіжним дорученням № 2040 від 28.09.2022 позивачем було перераховано відповідачу 2 739 600,00 грн, тому сума невикористаної відповідачем попередньої оплати позивача складає 1 116 167,00 грн, тому позовні вимоги у цій частині підлягають задоволенню;

- з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 87 716,22 грн пені (0,1 % вартості товарів) за несвоєчасну поставку товару за період з 13.12.2022 до 23.12.2022, а у задоволенні штрафу слід відмовити, оскільки прострочення поставки товару відбулось менше 30 днів;

- додатковою угодою № 2-22 від 24.12.2022 сторонами було розірвано договір, у зв`язку з чим зобов`язання постачальника перед замовником з поставки товару припинились (про що також зазначено у цій додатковій угоді), тому нараховані позивачем 756 129,60 грн пені за період прострочення поставки товару після розірвання договору (з 24.12.2022 до 25.09.2023) є безпідставними і в цій частині вимоги не підлягають задоволенню;

- умови п. 7.7 договору у частині періоду користування чужими грошовими коштами, необхідно розглядати в контексті умов п. 7.6 договору, враховуючи, що сторонами було розірвано договір, у зв`язку з неналежним виконанням постачальником зобов`язань з поставки, а отже у відповідача виникло зобов`язання з повернення суми коштів, на яку було невиконане зобов`язання, з наступного дня після укладення сторонами додаткової угоди № 2-22 від 24.12.2022 до договору про його розірвання;

- користування постачальником грошовими коштами мало місце з 25.12.2022 до 25.09.2023, тому саме за цей період підлягають нарахуванню пеня, інфляційні втрати та 3 % річних на суму 1 116 167,00 грн;

- здійснивши розрахунок пені, інфляційних втрат та 3 % річних на суму 1 116 167,00 грн за період з 25.12.2022 до 25.09.2023, апеляційний суд дійшов висновку, що стягненню з відповідача на користь позивача підлягають 33 597,51 грн інфляційних втрат, 25 228,43 грн 3 % річних та 408 119,58 грн пені за несвоєчасне повернення грошових коштів;

- матеріали справи не містять доказів повідомлення відповідачем позивача про настання обставин непереборної сили (форс-мажорних обставин) не пізніше десяти днів з дати їх настання письмово (шляхом направлення цінного листа з описом вкладення та повідомлення про вручення) та про їх наслідки, разом з вищенаведеними сертифікатами ТПП, тому постачальником недотримано погоджений у договорі порядок повідомлення замовника та, відповідно, він не може посилатися на такі обставини як на підставу, що звільняє його від відповідальності за невиконання/несвоєчасне виконання зобов`язань за договором;

- відсутність підстав для зменшення штрафних санкцій, оскільки договір № 518-22 (ЦЗ) від 27.09.2022 сторонами укладено під час дії правового режиму воєнного стану, а тому відповідач усвідомлював можливість несприятливих обставин ведення господарської діяльності у воєнний стан.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та узагальнення її доводів

14. ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою на постанову Північного апеляційного господарського суду від 03.12.2025 та на рішення господарського суду міста Києва від 09.11.2023 у справі № 910/6287/23, в якій просить Суд скасувати судові рішення в частині відмови у задоволенні позовних вимог та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

15. Підставою касаційного оскарження позивач вказує п. 1, 4 ч. 2 ст. 287 Господарського процесуального кодексу України.

16. Скаржник зазначає про неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права, зокрема ст. 625, 693 Цивільного кодексу України , ст. 231 Господарського кодексу України та посилається на правові висновки Верховного Суду, викладені у постановах 22.09.2020 у справі № 918/631/19, 11.04.2018 у справі № 758/1303/15-ц, від 16.05.2018 у справі № 686/21962/15-ц, від 19.06.2019 у справі № 703/2718/16-ц, від 13.11.2019 у справі № 922/3095/18, від 18.03.2020 у справі № 902/417/18.

17. Також позивач вказує на порушення судами попередніх інстанцій норм процесуального права, а саме судом апеляційної інстанції не розглянуто клопотання позивача від 26.11.2025 про витребування доказів.

Узагальнений виклад позиції інших учасників справи

18. Дарницька спеціалізована прокуратура у сфері оборони у додаткових поясненнях просить Суд касаційну скаргу позивача задовольнити. Вказує, що посилання відповідача щодо факту поставки 6 військовим частинам товару належним чином не підтверджені та спростовуються вимогами спірного договору, судом апеляційної інстанції не надано оцінки доводам скаржника, щодо відсутності документів, що підтверджують якість поставленого товару від постачальника.

19. Військова частина НОМЕР_2 у додаткових поясненнях просить Суд касаційну скаргу позивача задовольнити, вказує на те, що товар від постачальника приймала на тимчасове зберігання.

Фактичні обставини справи, встановлені судами першої та апеляційної інстанцій

20. 27 вересня 2022 року між Військовою частиною НОМЕР_1 (Замовник) та фізичною особою-підприємцем Сапожніковим Леонідом Євгенійовичем (Постачальник) укладено договір на закупівлю брикету з торфу та вуглецю № 518-22 (ЦЗ) (договір), відповідно до п. 1.1, 1.2, 1.4 якого Постачальник зобов`язується у 2022 році поставити Замовнику (Товароодержувачу) товари, зазначені в Специфікації (додаток № 1), а Замовник (Товароодержувач) - прийняти і оплатити такі товари. Найменування (номенклатура, асортимент) товару: брикет з торфу та брикет з вуглецю, код ДК 021:2015-09110000-3 «Тверде паливо». Кількість товарів в асортименті та цінами згідно з Специфікацією (додаток № 1). Товароодержувач - уповноважена особа військової частини за місцем поставки товару згідно з специфікацією (додаток № 1).

21. За умовами п. 2.1 договору товари повинні бути поточного року випуску, а їх якість відповідати технічному опису (додаток № 2) та вимогам діючих державних стандартів на вид товарів, та підтверджуватись відповідними документами (декларація виробника та/або посвідчення про якість та/або сертифікат якості та/або протоколом випробування та/або експлуатаційний дозвіл та/або паспорт та/або експертний висновок на дослідження тощо). Постачальник гарантує якість товару, яка повинна відповідати найвищому рівню технологій і стандартів, існуючих в країні виробника на аналогічні товари.

22. Згідно з п. 3.1 - 3.3 договору загальна сума договору складає - 9 132 000,00 грн, без ПДВ. Ціна на товар зазначається у специфікації (додаток № 1) з врахуванням тари, упаковки, транспортних та інших витрат. Підставою для оплати вважається рахунок (рахунок-фактура) та накладна Постачальника, підписана сторонами. Загальна сума договору може бути зменшена за взаємною згодою сторін.

23. Пунктом 4.3 договору передбачено, що датою розрахунків за Договором вважають день надходження коштів на розрахунковий рахунок Постачальника.

24. Згідно з п. 4.4, 4.5 договору до кожної партії товару що постачається, Постачальник обов`язково надає Замовнику (Товароодержувачу) накладні (у двох примірниках) та рахунки-фактури, завірені представником Постачальника, уповноваженим на підписання господарських та фінансових документів. Товар, що поставляється Постачальником, оплачується Замовником за попередньо узгодженою обома сторонами ціною відповідно до пункту 3.2 розділу ІІІ Договору.

25. Відповідно до п. 4.6 договору оплата товару здійснюється у такому порядку: попередня оплата у розмірі 30% від загальної вартості товарів у сумі 2 739 600,00 грн без ПДВ, здійснюється на підставі рахунку-фактури на розрахунковий рахунок Постачальника протягом 10 банківських днів з дня підписання договору сторонами на строк визначений пунктом 5.1 Договору; перерахування 70% від загальної вартості товарів у сумі 6 392 400,00 грн без ПДВ, Замовником здійснюється протягом 10 банківських днів з моменту підписання сторонами акта приймання-передачі товару за фактично поставлений товар, якщо сума поставки перевищує суму попередньої оплати.

26. Згідно з п. 4.7 договору у разі порушення Постачальником зобов`язань за договором понад 2 календарні дні, Постачальник зобов`язується повернути суму попередньої оплати у повному обсязі протягом 5 календарних днів з моменту направлення Замовником вимоги (листа, претензії).

27. За умовами п. 5.1 договору відвантаження та поставка товару до Замовника (Товароодержувача) проводиться на підставі документів, оформлених Замовником з подальшим його перевезенням в місця, визначені специфікацією (додаток № 1), проводиться за рахунок коштів (або транспортом) Постачальника в строки, передбачені пунктом 5.2 Договору.

28. Відповідно до п. 5.2 договору поставка товару за договором складає до 14 календарних днів за заявкою Замовника з моменту її надсилання. Заявка Замовника подається шляхом надсилання її на електронну пошту Постачальника - . На підтвердження отримання заявки Постачальник надсилає протягом однієї робочої доби на електронну адресу Замовника - ІНФОРМАЦІЯ_2 лист-підтвердження про отримання такої заявки. У разі відсутності такого листа у зазначений строк, заявка Замовника вважається прийнятою Постачальником у повному обсязі і підлягає виконанню. Доказом, що свідчить про отримання Постачальником заявки Замовника вважати лист-підтвердження про направлення заявки від адміністратора поштового домену dpsu.gov.ua (провайдера). Кінцева дата поставки товару повинна бути не пізніше 20.11.2022.

29. Згідно з п. 5.3 договору місце поставки (передачі) товарів: поставка товару здійснюється транспортом Постачальника. Поставка та передача товарів Замовнику (Товароодержувачу) на умовах DDP (відповідно до Міжнародних правил тлумачення торговельних термінів Інкотермс у редакції 2010 року) за адресою Товароодержувачів (додаток № 1).

30. У п. 5.4 договору сторони погодили, що до кожної партії товару що постачається, Постачальник обов`язково надає Замовнику видаткові накладні (не менше двох примірників Замовнику), рахунки-фактури (не менше одного примірника Замовнику), завірені підписами уповноваженої особи (осіб) Постачальника.

31. Відповідно до п. 5.5 договору для перевезення товару до Товароодержувача, уповноваженими особами Замовника оформляється накладна на товар (в чотирьох примірниках), акт приймання-передавання товару для перевезення (в чотирьох примірниках) (додаток № 3 до договору, який є невід`ємною частиною договору), повідомлення-авізо (в двох примірниках). Акт приймання-передавання товару для перевезення складається в чотирьох примірниках: перший залишається у Замовника, другий передається Товароодержувачу, третій - Постачальнику, четвертий після оформлення Товароодержувачем повертається до Замовника.

32. Пунктом 5.6 договору передбачено, що разом з четвертим примірником акта приймання-передавання товару для перевезення до Замовника Постачальником в термін не пізніше 5 календарних днів з дня прийняття товару Товароодержувачем повертаються оформлені належним чином два примірники накладної Замовника, з підписами матеріально-відповідальних осіб Товароодержувача, оригінал доручення на отриманий товар від Товароодержувача, повідомлення-авізо (1 примірник), та копії якісних документів, що підтверджують якість поставленого товару від Постачальника, завірених належним чином. Датою прийняття та передачі у власність товару вважати дату, вказану уповноваженою особою Товароодержувача та представника Постачальника при отриманні товару в акті приймання-передавання товару для перевезення. Документи, що підтверджують факт постачання товару Постачальником до Товароодержувача, які оформлені з порушенням вимог щодо їх оформлення (виправлення, відсутність дат, тощо) будь-якою із сторін в процесі поставки товару прийматися не будуть. Всі витрати, пов`язані з оформленням документів на перевезення, а також з передачі (надсилання) документів після оформлення приймання-передавання покладаються на Постачальника.

33. Відповідно до п. 5.7 договору Замовник (Товароодержувач) не здійснює приймання-передавання товару, у разі, якщо Постачальник не надав відповідні підтверджуючі (кількість та якість товару) документи.

34. Присутність представника Постачальника під час приймання товару Замовником (Товароодержувачем) є обов`язковою. Представник Постачальника повинен мати підтверджуючий документ (доручення, довіреність), який уповноважує його на участь в прийманні товару. У разі відсутності підтверджуючих документів, які уповноважують представника Постачальника на участь в прийманні Замовником (Товароодержувачем) товару, приймання товару Замовником (Товароодержувачем) не проводиться (пункт 5.8 договору).

35. Згідно з п. 5.9 - 5.12 договору приймання товару за кількістю і якістю проводиться уповноваженими особами сторін у день поставки товару. У випадку, якщо в ході приймання товару буде встановлено порушення якості товару або нестача будь-якої його кількості, Товароодержувач спільно з представником Постачальника складає акт і залежно від причин і недоліків пред`являє претензію Постачальнику. Постачальник зобов`язаний у строк не більше 2 календарних днів від дати отримання такої претензії поставити Замовнику (Товароодержувачу) недопоставлену частину товару або усунути виявлені недоліки. Замовник (Товароодержувач) може відкласти приймання товару за кількістю та якістю до моменту коли Постачальник надасть документи, які підтверджують кількість та якість товару, що постачається.

36. Відповідно до п. 6.3.1, 6.3.5, 6.3.6 договору Постачальник зобов`язаний: забезпечити поставку товарів у строки, встановлені договором; нести всі ризики, які можуть зазнати товари до моменту їх передачі Замовнику; повернути суму попередньої оплати у повному обсязі протягом 5 календарних днів з моменту направлення Замовнику вимоги (листа, претензії), у разі порушення зобов`язань за Договором понад 2 календарні дні.

37. Відповідно до п. 7.2 договору у разі невиконання або несвоєчасного виконання зобов`язань при закупівлі товарів за бюджетні кошти Постачальник (відповідно до частини 2 статті 231 Господарського кодексу України) сплачує Замовнику пеню у розмірі 0,1 відсотка вартості товарів, з яких допущено прострочення виконання зобов`язання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості.

38. У випадку перерахування Замовником коштів на умовах передоплати та не виконання Постачальником своїх зобов`язань за договором, що призвело до його розірвання Замовником, сума коштів, на яку не виконане зобов`язання, повертається Замовнику протягом 5 робочих днів з дня повідомлення Замовником Постачальника про розірвання договору. У цьому випадку сторони погоджуються, що у Постачальника виникає перед Замовником відповідне грошове зобов`язання (п. 7.6 Договору).

39. Відповідно до п. 7.7 договору Постачальник відповідно до частини 6 статті 231 Господарського кодексу України за весь час користування чужими коштами - з моменту отримання передоплати і до моменту отримання Замовником зазначених грошових коштів, сплачує Замовнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми передоплати, а також, відповідності до частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України, зобов`язаний сплатити зазначену суму з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь період та три проценти річних від простроченої суми.

40. Згідно з п. 9.1 договору сторони звільняються від відповідальності за невиконання або неналежне виконання зобов`язань за Договором у разі виникнення обставин непереборної сили, які не існували під час укладання Договору та виникли поза волею сторін.

41. Пунктом 9.2 договору сторони передбачили, що сторона, для якої склались обставини непереборної сили, зобов`язана не пізніше десяти днів з дати їх настання письмово (шляхом направлення цінного листа з описом вкладення та повідомлення про вручення) інформувати іншу сторону про настання таких обставин та про їх наслідки. Разом з письмовим повідомленням така сторона зобов`язана надати іншій стороні документ, виданий Торгово-промисловою палатою України, яким засвідчене настання обставин непереборної сили (форс-мажорних обставин). Аналогічні умови застосовуються стороною в разі припинення дії обставин непереборної сили (форс-мажорних обставин) та їх наслідків.

42. Відповідно до п. 9.3 договору неповідомлення/несвоєчасне повідомлення стороною, для якої склались обставини непереборної сили (форс-мажорні обставини), іншу сторону про їх настання або припинення веде до втрати права сторони посилатись на такі обставини як на підставу, що звільняє її від відповідальності за невиконання/ несвоєчасне виконання зобов`язань за Договором.

43. Згідно з п. 9.4 договору у разі існування обставин непереборної сили (форс-мажорних обставин) понад 30 днів, будь-яка сторона вправі в односторонньому порядку відмовитися від договору, шляхом його розірвання. У такому разі сторона повинна письмово (шляхом направлення цінного листа з описом вкладення та повідомленням про вручення) проінформувати іншу сторону про свою відмову від договору. Разом з письмовим повідомленням така сторона зобов`язана надати іншій стороні документ, виданий Торгово-промисловою палатою України, яким засвідчене існування обставин непереборної сили (форс-мажорних обставин) понад 30 днів.

44. Договір набирає чинності з дня підписання його уповноваженими сторонами і діє до 31.12.2022, але в будь-якому разі до повного виконання зобов`язань сторонами (п. 11.1 Договору).

45. Згідно з специфікацією (додаток № 1 до договору) сторони погодили товар, кількість, ціну та Товароодержувачів товару, що буде поставлятися, а саме: брикет з торфу у кількості 1 200 тонн вартістю 6 650,00 за шт, всього - 7 980 000,00 грн без ПДВ; брикет з вуглецю у кількості 120 тонн вартістю 9 600,00 за шт, всього - 1 152 000,00 грн. Загальна вартість товару 9 132 000,00 грн. без ПДВ; Товароодержувачі брикету з вуглецю: військова частина НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 - НОМЕР_9 тонн; Товароодержувачі брикету з торфу: військова частина НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 - НОМЕР_10 тонн; військова частина НОМЕР_4 , АДРЕСА_2 - 72 тонни; військова частина НОМЕР_8 , АДРЕСА_3 - 20 тонн; військова частина НОМЕР_8 , АДРЕСА_4 - 50 тонн; військова частина НОМЕР_8 , АДРЕСА_5 - 43 тонни; військова частина НОМЕР_8 , АДРЕСА_6 - 40 тонн; військова частина НОМЕР_8 , АДРЕСА_7 - 5 тонн; військова частина НОМЕР_8 , АДРЕСА_7 - 6 тонн; військова частина НОМЕР_8 , АДРЕСА_4 - 36 тонн; військова частина НОМЕР_8 , АДРЕСА_8 - 78 тонн; військова частина НОМЕР_3 , АДРЕСА_7 - 61 тонна; військова частина НОМЕР_3 , АДРЕСА_9 - 13 тонн; військова частина НОМЕР_3 , АДРЕСА_10 - 4 тонни; військова частина НОМЕР_3 , АДРЕСА_11 - 38 тонн; військова частина НОМЕР_3 , АДРЕСА_7 - 139 тонн; військова частина НОМЕР_5 , АДРЕСА_12 - 10 тонн; військова частина НОМЕР_5 , АДРЕСА_13 - 30 тонн; військова частина НОМЕР_5 , АДРЕСА_14 - 11 тонн; військова частина НОМЕР_5 , АДРЕСА_15 - 21 тонна; військова частина НОМЕР_5 , АДРЕСА_16 - 10 тонн; військова частина НОМЕР_5 , АДРЕСА_17 - 30 тонн; військова частина НОМЕР_5 , АДРЕСА_18 - НОМЕР_11 тонна; військова частина НОМЕР_5 , АДРЕСА_19 - 41 тонна; військова частина НОМЕР_5 , АДРЕСА_20 - 14 тонн; військова частина НОМЕР_5 , АДРЕСА_21 - 13 тонн; військова частина НОМЕР_5 , АДРЕСА_22 - 7 тонн; військова частина НОМЕР_5 , АДРЕСА_23 - 13 тонн; військова частина НОМЕР_5 , АДРЕСА_24 - 7 тонн; військова частина НОМЕР_6 , АДРЕСА_25 -21 тонна; військова частина НОМЕР_6 , АДРЕСА_9 , - НОМЕР_12 тонна; військова частина НОМЕР_6 , АДРЕСА_9 - НОМЕР_12 тонна; військова частина НОМЕР_6 , АДРЕСА_9 - 20 тонн; військова частина НОМЕР_6 , АДРЕСА_7 - 14 тонн; військова частина НОМЕР_6 , АДРЕСА_26 - 14 тонн; військова частина НОМЕР_6 , АДРЕСА_7 - 28 тонн; військова частина НОМЕР_6 , АДРЕСА_27 - 15 тонн; військова частина НОМЕР_6 , АДРЕСА_28 - 24 тонни; військова частина НОМЕР_6 , АДРЕСА_29 - 16 тонн; військова частина НОМЕР_6 , АДРЕСА_27 - 30 тонн; військова частина НОМЕР_6 , АДРЕСА_30 - 23 тонни; військова частина НОМЕР_6 , АДРЕСА_31 - 10 тонн.

46. Крім того, між сторонами підписано технічний опис (додаток № 2 до Договору).

47. 14 жовтня 2022 року сторони уклали додаткову угоду № 1 до договору, відповідно до якої виклали пункт 5.2 договору у наступній редакції: «Постачальник зобов`язаний поставити всю кількість товару у розпорядження Замовника (Товароодержувача) разом з усіма документами, необхідними для того, щоб прийняти поставку на умовах Договору в термін не пізніше 20.11.2022. У разі продовження строку дії правового режиму воєнного стану - не пізніше 12.12.2022», за умови виконання абзацу 1 пункту 4.6 договору до 20.11.2022.

48. Додатковою угодою № 2-22 від 24.12.2022 сторони дійшли згоди розірвати договір, укладений між Замовником та Постачальником. З моменту набрання чинності цією додатковою угодою зобов`язання сторін, що виникли з договору, припиняються окрім відповідного грошового зобов`язання Постачальника перед Замовником, передбаченого пунктом 4.6 розділу ІV Договору.

49. Постачальник виставив Замовнику рахунок-фактуру № 26 від 27.09.2022 на поставку брикетів з торфу у кількості 360 тонн, брикетів з вуглець - 36 тонн, на загальну суму 2 739 600,00 грн.

50. Відповідно до платіжного доручення № 2040 від 28.09.2022 Замовником перераховано грошові кошти у розмірі 2 739 600,00 грн на рахунок Постачальника (призначення платежу: «попередня оплата за брикети з торфу та вуглецю; дог. №518-22(ЦЗ) від 27.09.2022, рах. № 26 від 27.09.2022 без ПДВ»).

51. Сертифікатом № 3200-22-1624 про форс - мажорні обставини (обставини непереборної сили), виданого 02.12.2022 № 236/03.23, Київська обласна (регіональна) торгово-промислова палата засвідчила форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили): військова агресія Російської Федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану, ракетні обстріли та повітряні тривоги в зв`язку з цим, тривале аварійне, позапланове відключення електроенергії внаслідок пошкодження об`єктів енергетичної інфраструктури у м. Києві та Київській області, як наслідок унеможливлення виконання роботи тривалий час, ФОП Сапожнікову Л.Є. щодо обов`язку (зобов`язання), а саме: поставити товар: брикет з торфу та брикет з вуглецю, код ДК 021:2015-09110000-3 "Тверде паливо" у термін до 20.11.2022 за договором на закупівлю брикету з торфу та вуглецю №518-22 (ЦЗ) від 27.09.2022, укладеним з Військовою частиною НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_13 ), які унеможливили його виконання в зазначений термін. Період дії форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили): дата настання 10.10.2022, дата закінчення - тривають на 02.12.2022.

52. 02 грудня 2022 року Постачальник направив на електронну адресу Замовника @dpsu.gov.ua (яка зазначена у договорі) вказаний сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили).

Позиція Верховного Суду

53. Предметом розгляду у цій справі є матеріально-правова вимога про стягнення штрафних санкцій за порушення строку поставки товару за договором та повернення суми попередньої оплати, з урахуванням пені, інфляційних та 3% річних.

54. Згідно з ч. 1 ст. 526 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

55. Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

56. Відповідно до ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Законом можуть бути передбачені особливості регулювання укладення та виконання договорів поставки, у тому числі договору поставки товару для державних потреб.

57. Відповідно до ст. 673 ЦК України продавець повинен передати покупцеві товар, якість якого відповідає умовам договору купівлі-продажу.

У разі відсутності в договорі купівлі-продажу умов щодо якості товару продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, придатний для мети, з якою товар такого роду звичайно використовується.

Якщо продавець при укладенні договору купівлі-продажу був повідомлений покупцем про конкретну мету придбання товару, продавець повинен передати покупцеві товар, придатний для використання відповідно до цієї мети.

У разі продажу товару за зразком та (або) за описом продавець повинен передати покупцеві товар, який відповідає зразку та (або) опису.

Якщо законом встановлено вимоги щодо якості товару, продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, який відповідає цим вимогам.

Продавець і покупець можуть домовитися про передання товару підвищеної якості порівняно з вимогами, встановленими законом.

58. У статті 662 ЦК України зазначено, що продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Продавець повинен одночасно з товаром передати покупцеві його приналежності та документи (технічний паспорт, сертифікат якості тощо), що стосуються товару та підлягають переданню разом із товаром відповідно до договору або актів цивільного законодавства.

59. Згідно зі ст. 663 ЦК України продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

60. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

61. За приписами ст. 664 ЦК України обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент, зокрема вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар.

62. Статтею 693 ЦК України встановлено, що якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу.

У разі невиконання покупцем обов`язку щодо попередньої оплати товару застосовуються положення статті 538 цього Кодексу.

Якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

На суму попередньої оплати нараховуються проценти відповідно до статті 536 цього Кодексу від дня, коли товар мав бути переданий, до дня фактичного передання товару покупцеві або повернення йому суми попередньої оплати. Договором може бути встановлений обов`язок продавця сплачувати проценти на суму попередньої оплати від дня одержання цієї суми від покупця.

63. Як встановлено судами попередніх інстанцій між сторонами укладено договір на закупівлю брикету з торфу та вуглецю.

64. Суди встановили, що позивачем перераховано грошові кошти у розмірі 2 739 600,00 грн на рахунок відповідача, як попередню оплату за договором.

65. Відповідно до ст. 73 ГПК України доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

66. Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

67. Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

68. Важливим елементом змагальності процесу є стандарти доказування - спеціальні правила, якими суд має керуватися при вирішення справи. Ці правила дозволяють оцінити, наскільки вдало сторони виконали вимоги щодо тягаря доказування і наскільки вони змогли переконати суд у своїй позиції, що робить оцінку доказів більш алгоритмізованою та обґрунтованою.

69. Стандарт доказування «вірогідності доказів», на відміну від «достатності доказів», підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Тобто, з введенням в дію нового стандарту доказування необхідним є не надати достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надати їх саме ту кількість, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу.

70. Відповідно до ст. 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

71. Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються скоріше були (мали місце), аніж не були.

72. Слід зауважити, що Верховний Суд в ході касаційного перегляду судових рішень неодноразово звертався загалом до категорії стандарту доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний. Такий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 02.10.2018 у справі №910/18036/17, від 23.10.2019 у справі №917/1307/18, від 18.11.2019 у справі №902/761/18, від 04.12.2019 у справі №917/2101/17 та аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі №129/1033/13-ц.

73. Верховний Суд зазначає, що при вирішенні спорів щодо належного та своєчасного виконання договорів суди повинні надавати оцінку вжитим сторонами діям на його виконання у їх сукупності з огляду саме на умови договору у конкретній справі, оскільки основною первинною ознакою будь-якої господарської операції, як то надання послуг чи виконання робіт, є її реальність. Водночас неналежне документальне оформлення господарської операції відповідними первинними документами, не може свідчити про їх безумовну невідповідність змісту господарської операції.

Визначальною ознакою господарської операції є те, що внаслідок її здійснення має відбутися реальний рух активів, отже, судам у розгляді справи належить досліджувати, окрім обставин оформлення первинних документів, наявність або відсутність реального руху такого товару (як-то: обставини здійснення перевезення товару, поставленого за спірною видатковою накладною, обставини зберігання та використання цього товару у господарській діяльності покупця). У разі дефектів первинних документів та невизнання стороною факту постачання спірного товару, сторони не позбавлені можливості доводити постачання товару іншими доказами, які будуть переконливо свідчити про фактичні обставини здійснення постачання товару.

74. Оцінивши наявні у матеріалах справи докази суд апеляційної інстанції встановив часткове виконання відповідачем договірних зобов?язань у частині поставки обумовленого договором товару:

1) ВЧ НОМЕР_2 отримано товару на суму 360 864,00 грн вагою 37,59 т, згідно наявних в матеріалах справи копій документів і такі обставини підтверджувались ВЧ НОМЕР_2 під час перегляду справи апеляційним судом;

2) ВЧ НОМЕР_8 отримано товару на суму 391 153,00 грн вагою 58,82 т, згідно наданих ВЧ НОМЕР_8 оригіналів документів;

3) ВЧ НОМЕР_3 отримано товару на суму 504 070,00 грн вагою 75,8 т, згідно наявних в матеріалах справи копій документів, оригінали яких перевірені у судовому засіданні, яке відбулось 21.10.2025;

4) ВЧ НОМЕР_4 отримано товару на суму 140 315,00 грн вагою 21,1 т, згідно наданих ВЧ НОМЕР_4 оригіналів документів;

5) ВЧ НОМЕР_5 отримано товару на суму 95 361,00 грн вагою 14,34 т, згідно наданих ВЧ НОМЕР_5 оригіналів документів, а саме:

6) ВЧ НОМЕР_6 отримано товару на суму на суму 131 670,00 грн вагою 19,8 т, згідно наданих ВЧ НОМЕР_6 оригіналів документів.

75. Суд апеляційної інстанції встановив поставку позивачеві товару на загальну суму 1 623 433,00 грн: 37,59 т (9 600,00 грн за т) брикетів з вуглецю вартістю 360 864,00 грн та 189,86 т (6 650,00 грн за т) брикетів з торфу вартістю 1 262 569,00 грн.

76. Також судом апеляційної інстанції встановлено, що у матеріалах справи наявні протокол випробувань № 1603-ХТС/2021 від 16.03.2021 випробувальної інтерактивної лабораторії «АвіаТЕСТ» щодо дослідження твердопаливних брикетів з технічного вуглецю та протокол дослідження зразків паливних брикетів ТОВ «ІНФОРМАЦІЯ_3» від 30.11.2022 (отриманий 12.07.2023 ВЧ НОМЕР_2 від постачальника), згідно з якими за результатами випробувань/дослідження зразків паливних брикетів з технічного вуглецю була встановлена його нижча теплота згоряння у розмірі 33,30 Мдж/кг, що відповідає умовам договору, а саме: додатку № 2 до договору де сторонами погоджено технічний опис товару (зокрема, нижня теплота згоряння брикету з вуглецю не менше 33,3 МДж/кг).

77. Відповідно до п. 5.7, 5.10, 511 договору замовник (товароодержувач) не здійснює приймання-передавання товару, у разі якщо постачальник не надав відповідні підтверджуючі (кількість та якість товару) документи. У випадку, якщо в ході приймання товару буде встановлено порушення якості товару або нестача будь-якої його кількості товароодержувач спільно з представником постачальника складає акт і незалежно від причин недоліків пред?являє претензію постачальнику. Постачальник зобов?язаний у строк не більше 2 календарних днів від дати отримання такої претензії поставити замовнику (товароодержувачу) недопоставлену частину товару або усунути виявлені недоліки.

78. Статтею 678 ЦК України встановлено, що покупець, якому переданий товар неналежної якості, має право, незалежно від можливості використання товару за призначенням, вимагати від продавця за своїм вибором:

1) пропорційного зменшення ціни;

2) безоплатного усунення недоліків товару в розумний строк;

3) відшкодування витрат на усунення недоліків товару.

У разі істотного порушення вимог щодо якості товару (виявлення недоліків, які не можна усунути, недоліків, усунення яких пов`язане з непропорційними витратами або затратами часу, недоліків, які виявилися неодноразово чи з`явилися знову після їх усунення) покупець має право за своїм вибором:

1) відмовитися від договору і вимагати повернення сплаченої за товар грошової суми;

2) вимагати заміни товару.

Якщо продавець товару неналежної якості не є його виготовлювачем, вимоги щодо заміни, безоплатного усунення недоліків товару і відшкодування збитків можуть бути пред`явлені до продавця або виготовлювача товару.

Положення цієї статті застосовуються, якщо інше не встановлено цим Кодексом або іншим законом.

79. Матеріали справи не містять доказів складання позивачем актів щодо якості товару, неприйняття товару, повернення товару та вчинення дій відповідно до приписів ст. 678 ЦК України, водночас відповідно до актів від 07.11.2022, від 14.11.2022, від 26.11.2022 товар (брикети з вуглецю) ВЧ НОМЕР_2 був прийнятий та переданий на тимчасове зберігання.

80. Оскільки доказів отримання вказаного товару з недоліками якості матеріали справи не містять, як і повернення позивачем товару, суд апеляційної інстанції дійшов правомірного висновку про відсутність підстав для знаходження у ВЧ НОМЕР_2 товару на тимчасовому зберіганні, що свідчить про неналежне виконання товароодержувачем зобов`язання з прийняття поставленого постачальником брикету з вуглецю у кількості 37,59 т та поставку відповідачем товару (брикету з вуглецю в кількості 37,59 т).

81. Як зазначалося вище, 14.10.2022 сторони уклали додаткову угоду № 1 до договору, відповідно до якої виклали пункт 5.2 договору у наступній редакції: «Постачальник зобов`язаний поставити всю кількість товару у розпорядження замовника (товароодержувача) разом з усіма документами, необхідними для того, щоб прийняти поставку на умовах договору в термін не пізніше 20.11.2022. У разі продовження строку дії правового режиму воєнного стану - не пізніше 12.12.2022», за умови виконання абзацу 1 пункту 4.6 договору до 20.11.2022.

Додатковою угодою № 2-22 від 24.12.2022 сторони дійшли згоди розірвати договір, укладений між замовником та постачальником. З моменту набрання чинності цією додатковою угодою зобов`язання сторін, що виникли з договору, припиняються окрім відповідного грошового зобов`язання постачальника перед замовником, передбаченого пунктом 4.6 розділу ІV договору.

82. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

83. Частиною 1 ст. 612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

84. Відповідно до ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема:

1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору;

2) зміна умов зобов`язання;

3) сплата неустойки;

4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

85. Статтею 549 ЦК України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

86. Згідно з ч. 2 ст. 231 Господарського кодексу України (далі - ГК України, чинного на день виникнення спірних правовідносин) у разі якщо порушено господарське зобов`язання, в якому хоча б одна сторона є суб`єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, або порушення пов`язане з виконанням державного контракту, або виконання зобов`язання фінансується за рахунок Державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту, штрафні санкції застосовуються, якщо інше не передбачено законом чи договором, у таких розмірах:

- за порушення умов зобов`язання щодо якості (комплектності) товарів (робіт, послуг) стягується штраф у розмірі двадцяти відсотків вартості неякісних (некомплектних) товарів (робіт, послуг);

- за порушення строків виконання зобов`язання стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості товарів (робіт, послуг), з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості.

87. Відповідно до п. 7.2 договору у разі невиконання або несвоєчасного виконання зобов`язань при закупівлі товарів за бюджетні кошти постачальник (відповідно до частини 2 статті 231 Господарського кодексу України) сплачує замовнику пеню у розмірі 0,1 відсотка вартості товарів, з яких допущено прострочення виконання зобов`язання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості.

88. Згідно з п. 3.1 договору загальна сума договору складає 9 132 000,00 грн без ПДВ.

89. Статтею 253 ЦК України передбачено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

90. Як зазначалося вище, додатковою угодою № 1 від 14.10.2022 внесено зміни у частині продовження строку поставки товару, товар мав бути поставлений у строк до 12.12.2022.

91. З огляду на зазначене, суд апеляційної інстанції дійшов правомірного висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог позивача у частині стягнення з відповідача пені у розмірі 87 716,22 грн за період з 13.12.2022 по 23.12.2022, та відмови у задоволенні вимог про стягнення штрафу, оскільки товар на суму 1 157 798,00 грн був поставлений у межах строків, встановлених додатковою угодою № 1 .

92. Як зазначалося вище, додатковою угодою № 2-22 від 24.12.2022 договір від 27.09.2022 розірвано за згодою сторін.

93. Відповідно до ч. 2, 3 ст. 653 ЦК України у разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються.

У разі зміни або розірвання договору зобов`язання змінюється або припиняється з моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни.

94. Верховний Суд зазначає, що розірвання договору не спростовує обставин порушення відповідачем своїх зобов`язань за договором під час його дії.

Відповідно, позивач має право на стягнення з відповідача штрафних санкцій за непоставку та поставку товару з порушенням строків за договором у період його дії.

95. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 693 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу.

У разі невиконання покупцем обов`язку щодо попередньої оплати товару застосовуються положення статті 538 цього Кодексу.

Якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

96. Зі змісту зазначеної норми права вбачається, що умовою її застосування є неналежне виконання продавцем свого зобов`язання зі своєчасного передання товару покупцю. А у разі настання такої умови покупець має право діяти альтернативно: або вимагати передання оплаченого товару від продавця, або вимагати повернення суми попередньої оплати. Можливість обрання певного визначеного варіанта правової поведінки боржника є виключно правом покупця, а не продавця.

Наведена норма наділяє покупця, як сторону правочину, саме правами, і яке з них сторона реалізує - є виключно її волевиявленням. Отже, волевиявлення щодо обрання одного з варіантів вимоги покупця має бути вчинено ним в активній однозначній формі такої поведінки, причому доведеної до продавця.

97. Згідно з п. 2 додаткової угоди № 2-22 сторони дійшли згоди, що з моменту набрання чинності цією додатковою угодою зобов`язання сторін, що виникли з договору, припиняються, окрім відповідного грошового зобов`язання постачальника перед замовником, передбаченого п. 4.6 розділу 4 договору.

98. Верховний Суд зазначає, що характер правових відносин поставки виключає одночасне існування у постачальника обов`язків поставити товар та повернути попередню оплату. У цьому випадку наявність одного зобов`язання одночасно виключає наявність іншого.

99. З огляду на зазначене, з розірванням договору сторони дійшли згоди, щодо припинення договірних зобов`язань та виникнення грошового зобов`язання з повернення суми попередньої оплати.

100. Оскільки додатковою угодою № 2-22 від 24.12.2022 сторонами було розірвано договір, у зв`язку з чим зобов`язання постачальника перед замовником з поставки товару припинились (про що також зазначено у цій додатковій угоді), суд апеляційної інстанції дійшов правомірного висновку, що нараховані позивачем 756 129,60 грн пені за період прострочення поставки товару після розірвання договору (з 24.12.2022 до 25.09.2023) є безпідставними і в цій частині вимоги не підлягають задоволенню.

101. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 22.09.2022 у справі № 918/631/19 зазначила, що правовідношення, в якому у зв`язку із фактичним закінченням строку поставки у відповідача (постачальника, продавця) виникло зобов`язання повернути позивачу (покупцю) суму попередньої оплати (тобто сплатити грошові кошти) відповідно до частини другої статті 693 ЦК України, є грошовим зобов`язанням, а тому відповідно на нього можуть нараховуватися інфляційні втрати та 3 % річних на підставі частини другої статті 625 цього Кодексу.

У силу положень статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

У відповідача виникло грошове зобов`язання перед позивачем, розмір якого підтверджується, зокрема, банківськими виписками, квитанціями, актами зарахування зустрічних однорідних вимог та актами звіряння взаєморозрахунків.

Слід зазначити, що стаття 625 розміщена у розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги п`ятої ЦК України та визначає загальні правила відповідальності за порушення грошового зобов`язання. Приписи розділу І книги п`ятої ЦК України поширюють свою дію на всі види грошових зобов`язань, у тому числі як на договірні зобов`язання (підрозділ 1 розділу III книги п`ятої ЦК України), так і на недоговірні зобов`язання (підрозділ 2 розділу III книги п`ятої цього Кодексу).

Водночас у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.

Не є таким винятком із загального правила випадок, коли покупець має право вимагати повернення суми попередньої оплати на підставі частини другої статті 693 ЦК України.

З огляду на таку юридичну природу правовідносин сторін як грошових зобов`язань на них поширюється дія положень частини другої статі 625 ЦК України.

102. Верховний Суд зазначає, що відповідач прострочив своє грошове зобов`язання з повернення суми попередньої оплати у зв`язку із розірванням договору, та яку позивач зажадав повернути.

103. З огляду на зазначене, у відповідача (постачальника) виникло зобов`язання повернути позивачу суму попередньої оплати (тобто сплатити грошові кошти) відповідно до частини другої статті 693 ЦК України, частини першої статті 530 ЦК України з наступного дня після розірвання договору.

104. Отже, суд апеляційної інстанції дійшов правомірного висновку про стягнення з відповідача на користь позивача інфляційних втрат та 3 % річних, нарахованих на суму 1 116 167,00 грн, за період з 25.12.2022 до 25.09.2023, а саме: 33 597,51 грн - інфляційні втрати, 25 228,43 грн - 3 % річних.

105. Щодо стягнення судом апеляційної інстанції 408 119,58 грн пені за несвоєчасне повернення грошових коштів Верховний Суд зазначає таке.

106. Відповідно до п. 7.6, 7.7 договору у випадку перерахування замовником коштів на умовах передоплати та не виконання постачальником своїх зобов?язань за договором, що призвело до його розірвання замовником, сума коштів, на яку не виконане зобов?язання, повертається замовнику протягом 5 робочих днів з дня повідомлення замовником постачальника про розірвання договору. У цьому випадку сторони погоджуються, що у постачальника виникає перед замовником відповідне грошове зобов?язання.

Постачальник відповідно до частини 6 статті 231 Господарського кодексу України за весь час користування чужими коштами - з моменту отримання передоплати і до моменту отримання Замовником зазначених грошових коштів, сплачує Замовнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми передоплати, а також, відповідності до частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України, зобов`язаний сплатити зазначену суму з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь період та три проценти річних від простроченої суми.

107. Зазначена вище додаткова угода № 2-22 має юридичні наслідки щодо припинення прав та обов`язків сторін, що виникли за договором (зобов`язання сторін, що виникли з договору припинилися), а у постачальника виникло грошове зобов`язання з повернення замовнику суми коштів, сплачених замовником на умовах передоплати, і на яку не виконане зобов`язання.

108. Суд апеляційної інстанції погодився із судом першої інстанції, що умови п. 7.7 договору у частині періоду користування чужими грошовими коштами, необхідно розглядати в контексті умов п. 7.6 договору, враховуючи, що сторонами було розірвано договір, у зв`язку з неналежним виконанням постачальником зобов`язань з поставки, а отже у відповідача виникло зобов`язання з повернення суми коштів, на яку було невиконане зобов`язання, з наступного дня після укладення сторонами додаткової угоди № 2-22 від 24.12.2022 до договору про його розірвання.

Апеляційний господарський суд вказав на те, що оскільки відповідач у повному обсязі не виконав свого зобов`язання щодо поставки товару та сторони дійшли згоди розірвати договір додатковою угодою № 2-22 від 24.12.2022, тому у нього з 25.12.2022 виник обов`язок повернути замовнику суму невикористаної попередньої оплати у розмірі 1 116 167,00 грн, тож користування постачальником грошовими коштами мало місце з 25.12.2022 до 25.09.2023, тому саме за цей період підлягають нарахуванню, зокрема пеня на суму 1 116 167,00 грн.

109. Водночас судами попередніх інстанцій не взято до уваги, що пункт 7.6 договору лише передбачає обов?язок постачальника повернути суму коштів, на яку не виконане зобов?язання, а у п. 7.7 договору сторони встановили, що відповідно до частини 6 статті 231 Господарського кодексу України за весь час користування чужими коштами - з моменту отримання передоплати і до моменту отримання замовником зазначених грошових коштів, сплачує замовнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми передоплати.

110. Частиною 3 ст. 693 ЦК України встановлено, що на суму попередньої оплати нараховуються проценти відповідно до статті 536 цього Кодексу від дня, коли товар мав бути переданий, до дня фактичного передання товару покупцеві або повернення йому суми попередньої оплати. Договором може бути встановлений обов`язок продавця сплачувати проценти на суму попередньої оплати від дня одержання цієї суми від покупця.

111. Згідно з ч. 6 ст. 231 ГК України штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

112. З огляду на зазначене, сторони у п. 7.7 встановили сплату процентів за користування сумою попередньої оплати від дня одержання цієї суми від покупця.

113. Виходячи із свободи визначення умов договору відповідно до статей 6, 627 ЦК, сторони мають право викласти умови договору, зокрема і щодо способу обчислення процентів за користування грошовими коштами, на власний розсуд у спосіб, який є найбільш зрозумілим та прийнятним саме для них.

114. Суд апеляційної інстанції, стягуючи пеню за несвочасне повернення грошових коштів не надав оцінки умовам п. 7.7 договору та правовій природі коштів, які просить стягнути позивач на підставі цього пункту договору.

115. Отже, висновки суду апеляційної інстанції про нарахування пені за несвоєчасне повернення грошових коштів з 25.12.2022 є передчасними, тому постанова суду апеляційної інстанції у цій частині підлягає скасуванню з направленням справи у цій частині на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

116. Ураховуючи викладене, доводи позивача стосовно користування відповідачем за період до 26.12.2022 грошовими коштами позивача та правомірність нарахування відповідачу відсотків за користування чужими грошовими коштами знайшли підтвердження.

117. Перевіривши застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права у межах наведених у касаційній скарзі доводів, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, Верховний Суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового скасування постанови суду апеляційної та направлення справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

118. Доводи скаржника щодо не розгляду судом апеляційної інстанції клопотання позивача про витребування доказів відхиляється Верховним Судом, з огляду на те, що апеляційний господарський суд відмовив позивачеві у задоволенні цього клопотання оскільки позивачем не зазначено, яких заходів ним було вжито для отримання доказів, перелічених у клопотанні, не надано доказів неможливості самостійного отримання таких доказів та не зазначено причин неможливості отримати докази самостійно.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

119. Згідно з ч. 1, 2 ст. 300 Господарського процесуального кодексу України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

120. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 308 ГПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій повністю або частково і передати справу повністю або частково на новий розгляд, зокрема за встановленою підсудністю або для продовження розгляду.

121. Частиною 4 ст. 310 ГПК України передбачено, що справа направляється на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, якщо порушення норм процесуального права допущені тільки цим судом. У всіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції.

122. Перевіривши застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права на підставі встановлених фактичних обставин справи та у межах наведених у касаційній скарзі доводів, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, Верховний Суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового скасування постанови суду апеляційної інстанції у частині відмови у задоволенні позовних вимог щодо стягнення з відповідача на користь позивача пені на підставі п. 7.7 договору та направлення справи у цій частині на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, касаційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Розподіл судових витрат

123. Оскільки справа направляється на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, розподіл судових витрат судом не здійснюється.

Керуючись ст.ст. 300, 301, 308, 310, 314, 315, 316, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) задовольнити частково.

2. Постанову Північного апеляційного господарського суду від 03.12.2025 у справі № 910/6287/23 скасувати у частині відмови у задоволенні позовних вимог щодо стягнення з відповідача на користь позивача пені на підставі п. 7.7 договору № 518-22(ЦЗ) від 27.09.2022.

3. Справу № 910/6287/23 у цій частині передати на новий розгляд до Північного апеляційного господарського суду.

Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя О. О. Мамалуй

Судді О. М. Баранець

О. А. Кролевець