ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.04.2026 Справа № 914/334/26

За позовом: Керівника Івано-Франківської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Дубовецької сільської ради Івано-Франківського району ІваноФранківської області, м. Івано -Франківськ

до відповідача: Акціонерне товариство Українська залізниця в особі Регіональна філія Львівська залізниця АТ Укрзалізниця, м. Львів

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача: Державна екологічна інспекція Карпатського округу

про стягнення 108 538, 93 грн.

Суддя Коссак С.М.

за участі секретаря Полюхович Х.М.

За участю представників сторін:

Від прокуратури: Дмитришин Юрій Михайлович прокурор;

від позивача: не з`явився;

Від відповідача: Моцюк Володимир Васильович (в режимі відеоконференції) представник;

Від третьої особи: не з`явився;

ВСТАНОВИВ:

На розгляд Господарського суду Львівської області надійшла позовна заява керівника Івано-Франківської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Дубовецької сільської ради Івано-Франківського району ІваноФранківської області до Акціонерного товариства Українська залізниця в особі Регіональної філії Львівська залізниця АТ Укрзалізниця про стягнення 108 538, 93грн. У позовній заяві прокурор просить залучити до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Державну екологічну інспекцію Карпатського округу.

Ухвалою суду від 09.02.2026 року (суддя Мороз Н.) позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення виявлених недоліків.

18.02.2026 через систему Електронний суд, позивачем усунуто виявлені судом недоліки.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 23.02.2026 року (суддя Мороз Н.) прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 19.03.2026 о 11:00 год. Клопотання про залучення до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Державну екологічну інспекцію Карпатського округу буде вирішено у судовому засіданні. Встановлено відповідачу строк впродовж 15 календарних днів з дня отримання цієї ухвали, для надання суду відзиву на позовну заяву відповідно до ст. 165, 251 ГПК України; відзив з доданими документами надіслати позивачу. Докази такого надіслання надати суду. Забезпечити участь повноважного представника в судове засідання.

Відповідно до Розпорядження керівника апарату Господарського суду Львівської області від 04.03.2026 року № 106, призначено повторний автоматизований розподіл справи № 914/334/26.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.03.2026 року було проведено повторний автоматизований розподіл судової справи №914/334/26 між суддями, в результаті якого на розгляд справу передано судді Коссак С.М. та протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 04.03.2026 року, клопотання про залучення до справи третьої особи передано на розгляд судді Коссак С.М.

Частиною 14 ст. 32 Господарського процесуального кодексу України визначено, що у разі зміни складу суду на стадії розгляду справи по суті суд повторно розпочинає розгляд справи по суті, крім випадку, коли суд ухвалить рішення про повторне проведення підготовчого провадження.

Ухвалою суду від 09.03.2026 року прийнято справу №914/334/26 до провадження, розгляд справи по суті призначено на 19.03.2026 року о 13:30 год.

09.03.2026 року представником відповідача подано відзив на позовну заяву за вх. 6750/26.

16.03.2026 року через систему Електронний суд представником відповідача подано заяву за вх.№7544/26, в якій просить надати можливість взяти участь у судовому засіданні 19.03.2026 року об 11год. 00хв. представника в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів, яке ухвалою суду від 17.03.2026 року задоволено.

16.03.2026 року прокурором подано відповідь на відзив за вх.№7463/26.

В судове засідання 19.03.2026 року прокурор явку забезпечив, підтримав позовні вимоги та клопотання про залучення до участі у справі як третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Державної екологічної інспекції Карпатського округу.

Ухвалою суду від 19.03.2026 року задоволено клопотання прокурора та залучено Державну екологічну інспекцію Карпатського округу (, адреса: 76014, м. Івано-Франківськ, вул. академіка Сахарова, 23-А), як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача до участі у справі №914/334/26 та оголошено перерву в судовому засіданні до 15.04.2026 року о 11:30 год.

23.03.2026 року прокурором надано суду заяву за вх.№ 8208/26 з доказами надіслання позовної заяви з додатками третій особі у справі.

24.03.2026 року третьою особою подано через систему «Електронний суд» письмові пояснення за вх.№ 8334/26.

В судове засідання 15.04.2026 року прокуратура явку прокурора забезпечила, який підтримав позовні вимоги, надав пояснення по суті спору та просить позовні вимоги задоволити в повному обсязі.

В судове засідання 15.04.2026 року відповідач явку представника в режимі відеоконференції забезпечив, який заперечив проти позовних вимог та просить в задоволенні позовних вимог відмовити.

Позивач та третя особа явку представників не забезпечили, були повідомлені про дату, час та місце проведення судового засідання, що підтверджується довідками про доставку ухвали суду в електронні кабінети учасників.

Суд перейшов до стадії ухвалення рішення, вступна та резолютивна частина якого оголошена в цьому судовому засіданні.

Аргументи прокуратури.

Прокурор зазначає, що 16.01.2025 року працівниками виробничого структурного підрозділу «Львівська дистанція захисних лісонасаджень» регіональної філії «Львівська залізниця» АТ «Укрзалізниця» спільно з працівниками Івано-Франківського загону воєнізованої охорони філії ВВО АТ «Укрзалізниця» у кварталі № 93, виділу № 92 захисних лісонасаджень залізниці сьомої виробничої дільниці, що за напрямком Ходорів-Івано-Франківськ по прив`язці км 119 ПК6, права сторона колії по ходу кілометрів виявлено незаконну порубку дерев породи дуб в загальній кількості 3 штуки до ступеня припинення росту.

Земельна ділянка з кадастровим номером :02:001:0018 площею 21,6795 га (де сталась рубка трьох дерев) знаходиться на території Дубовецької сільської ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області та перебуває у постійному користуванні Акціонерного товариства «Українська залізниця».

Відтак, прокурор стверджує, що невиконання АТ «Укрзалізниця» в особі Регіональної філії «Львівська залізниця» та його працівниками встановлених законодавством обов`язків із забезпечення охорони лісів на підвідомчій території призвело до незаконної, самовільної порубки невстановленими особами дерев на території Дубовецької сільської територіальної громади Івано-Франківського району Івано-Франківської області та заподіяння шкоди навколишньому природному середовищу, в розмірі 108 538, 93 гривень, яку просить стягнути з відповідача на користь Дубовецької сільської ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області.

Аргументи позивача.

Івано-Франківською окружною прокуратурою Івано-Франківської області листом №51/2-242 ВИХ-26 від 22.01.2026 повідомлено Дубовецьку сільську раду Івано-Франківського району Івано-Франківської області про встановлення факту незаконної рубки дерев на території ради із зазначенням розміру завданої шкоди та вжиття відповідних заходів реагування щодо стягнення шкоди в розмірі 108 538 грн. 93 коп., завданої навколишньому природному середовищу незаконною порубкою у кварталі № 93, виділу № 92 захисних лісонасаджень залізниці сьомої виробничої дільниці ВП «Львівська дистанція захисних лісонасаджень», що за напрямком Ходорів-Івано-Франківськ по прив`язці км 119 ПК6, права сторона колії по ходу кілометрів в адміністративних межах с. Дубівці де було виявлено незаконну рубку 3 дерев породи «Дуб».

У відповідь на вказаний лист Дубовецька сільська рада своїм листом №02.1/101 від 26.01.2026 повідомила окружну прокуратуру, що не вживала жодних заходів, в тому числі шляхом звернення з позовною заявою до суду, щодо стягнення з Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Львівська залізниця» акціонерного товариства «Українська залізниця» шкоди у сумі 108 538,93грн., завданої порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища та надала реквізити для зарахування стягненої шкоди в результаті порушення вимог природоохоронного законодавства.

Письмових пояснень від Дубовецької сільської ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області до суду не надходило.

Аргументи відповідача.

09.03.2026 року представником відповідача подано відзив на позовну заяву за вх. 6750/26, у якому представник відповідача зазначає, що з системного аналізу норм Лісового кодексу України вбачається, що ліс та лісокористування не пов`язується виключно з наявністю насаджень, а є визначеним та впорядкованим.

Прокурором не надано допустимих та належних доказів віднесення насаджень в смузі відведення залізниці до категорії лісу. Зокрема відсутні відомості та докази у розумінні наведених вище норм про надання (виділення) компетентним органом земельної ділянки залізниці для лісокористування, віднесення її до даної категорії, відомості щодо обліку такого лісокористування, матеріали лісокористування, лісового кадастру, тощо. Прокурором без належних та допустимих доказів визначено захисні насадження в смузі відведення залізниці як ліс.

Згідно до передавального акту від 18.08.2015 року ДТГО «Львівська залізниця» передано майно до статутного капіталу ПАТ "Українська залізниця", в тому числі і об`єкт «Захисні лісонасадження за напрямком Ходорів - Хриплін» (п.93переліку). За таким же цільовим призначенням як «Захисні лісонасадження за напрямком Ходорів - Хриплін» вказані насадження обліковуються і згідно інвентарної картки. З передавального акта, майно яке внесено до статутного капіталу товариства є визначеним та облікованим і немає жодного стосунку до лісу, а як і передбачено ст.68 Земельного кодексу України та ст. 23 Закону України "Про транспорт" відноситься до категорії багаторічних насаджень, а земельна ділянка за цільовим призначенням як землі для забезпечення функціонування залізничного транспорту. Зважаючи на вказані обставини, представник відповідача просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Аргументи третьої особи.

24.03.2026 року третьою особою подано через систему «Електронний суд» письмові пояснення за вх.№ 8334/26, у яких зазначено, що згідно із пп.10,11 п.5.9 Положення Регіональної філії «Львівська залізниця», директор виконавчої Філії відповідає за дотримання законодавства про охорону навколишнього природного середовища; збереження майна, яким наділена Філія, від будь-яких дій, наслідком яких є його відчуження, випадкове знищення або пошкодження. Відповідно до підпункту 50 пункту 3.2 розділу ІІІ Положення про Регіональну філію « Львівська залізниця» АТ «Укрзалізниця», предметом діяльності філії є діяльність із виробничого екологічного контролю, моніторингу навколишнього природного середовища, проведення робіт з лісорозведення, утворення, утримання та відновлення (ремонт) захисних лісонасаджень. Внаслідок бездіяльності постійного лісокористувача - АТ «Укрзалізниця» в особі РФ «Львівська залізниця», а саме: незабезпечення ефективного комплексу всіх заходів, спрямованих на збереження лісів, незадовільного стану здійснення контролю за охороною та захистом лісів, невжиття заходів із боротьби з незаконними рубками, та порушення лісового законодавства з боку постійного лісокористувача, що є порушенням ст.ст. 89, 90 ЛК України, оскільки відповідач як постійний лісокористувач не виконав покладених на нього обов`язків, зокрема, із забезпечення охорони і збереження лісів на підвідомчій йому території, розташованій в межах Дубовецької територіальної громади, допущено самовільну порубку дерев, чим спричинено матеріальну шкоду лісовому фонду України, що перебуває під охороною держави.

Оскільки особу, яка здійснила незаконну порубку дерев під час досудового розслідування кримінального провадження не встановлено, постійний лісокористувач - АТ «Укрзалізниця» в особі РФ «Львівська залізниця» має понести відповідальність у вигляді відшкодування збитків, завданих інтересам держави. Цивільно-правову відповідальність за порушення лісового законодавства мають нести не лише особи, які безпосередньо здійснюють самовільну вирубку лісів, а й постійні лісокористувачі, вина яких полягає у протиправній бездіяльності у вигляді невчинення дій щодо забезпечення охорони та збереження лісу від незаконних порубок на підвідомчих їм ділянках із земель лісового фонду. Відтак, представник третьої особи зазначає, що беручи до уваги те, що відповідач як лісокористувач не забезпечив охорону і збереження лісового фонду на підвідомчій йому території, допустив самовільну вирубку лісу, чим заподіяно матеріальну шкоду лісовому фонду України, нарахований розмір шкоди, заподіяної навколишньому природному середовищу шляхом незаконної рубки дерев підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Фактичні обставини справи.

Івано-Франківською окружною прокуратурою під час здійснення нагляду за станом досудового розслідування у формі процесуального керівництва встановлено факт заподіяння державі збитків внаслідок порушення вимог законодавства у сфері охорони, захисту та використання лісів, у зв`язку із чим встановлені підстави для звернення та представництва в суді інтересів держави в особі Дубовецької сільської ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області.

16.01.2025 року працівниками виробничого структурного підрозділу «Львівська дистанція захисних лісонасаджень» регіональної філії «Львівська залізниця» АТ «Укрзалізниця» спільно з працівниками Івано-Франківського загону воєнізованої охорони філії ВВО АТ «Укрзалізниця» у кварталі № 93, виділу № 92 захисних лісонасаджень залізниці сьомої виробничої дільниці, що за напрямком Ходорів-Івано-Франківськ по прив`язці км 119 ПК6, права сторона колії по ходу кілометрів виявлено незаконну порубку дерев породи дуб в загальній кількості 3 штуки до ступеня припинення росту.

За вказаним фактом начальником 7-ої виробничої дільниці Михайликом Т.Л. 16.01.2025 року складено акт огляду місця вчинення правопорушення лісового законодавства № 6, відповідно до якого зафіксовано виявлений факт порубки вищевказаних дерев.

Згідно даного акту огляду розмір шкоди, заподіяної внаслідок зазначеної порубки становить 108 538 грн. 97 коп. Розрахунок розміру збитків проведено відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 23.07.2008 №665 «Про затвердження такс для обчислення розміру шкоди заподіяної лісу».

За вказаним фактом слідчим відділом відділення поліції №3 (м. Галич) Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000013 від 23.01.2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 Кримінального Кодексу України.

Відповідно до висновку експерта за результатами проведення інженерно-екологічної експертизи від 28.01.2026 року № СЕ-19/109-26/1239-ФХЕД загальний розмір шкоди, завданої внаслідок незаконної порубки трьох сироростучих дерев породи дуб у кварталі №93, виділ 92 захисних лісонасаджень залізниці сьомої виробничої дільниці, що за напрямком Ходорів Івано-Франківськ по прив`язці КМ 119 ПК6, становить 108 538 грн. 93 коп.

Згідно інформації, наданої регіональною філією «Львівська залізниця» АТ «Укрзалізниця» квартал №93, виділ 92 захисних лісонасаджень залізниці сьомої виробничої дільниці, що за напрямком Ходорів Івано-Франківськ по прив`язці КМ 119 ПК6 знаходиться в межах земельної ділянки з кадастровим номером :02:001:0018, державної форми власності та яка перебуває у постійному користуванні АТ «Укрзалізниця».

Матеріалами справи підтверджується, що земельна ділянка з кадастровим номером :02:001:0018 площею 21,6795 га (де сталась рубка трьох дерев) знаходиться на території Дубовецької сільської ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області та перебуває у постійному користуванні Акціонерного товариства «Українська залізниця».

Зокрема, відповідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, право постійного користування земельною ділянкою державної форми власності з кадастровим номером :02:001:0018 площею 21,6795 га (цільове призначення: для розміщення та експлуатації будівель і споруд залізничного транспорту), зареєстровано 01.07.2014 року за публічним акціонерним товариством «Українська залізниця».

Невиконання АТ «Укрзалізниця» в особі Регіональної філії «Львівська залізниця» та його працівниками встановлених законодавством обов`язків із забезпечення охорони лісів на підвідомчій території призвело до незаконної, самовільної порубки невстановленими особами дерев на території Дубовецької сільської територіальної громади Івано-Франківського району Івано-Франківської області та заподіяння шкоди навколишньому природному середовищу, в розмірі 108 538, 93 гривень, яку просить стягнути з відповідача на користь Дубовецької сільської ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області.

Щодо підставності звернення Керівника Івано-Франківської окружної прокуратури до суду та щодо порушення інтересів держави в даному випадку, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 131-1 Конституції України, ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» представництво прокуратурою інтересів держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів держави, у випадках та порядку, встановлених законом.

Згідно з ч.3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Частиною 3 статті 4 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що до господарського суду у справах, віднесених законом до його юрисдикції, мають право звертатися також особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Відповідно до ч.3 та ч. 4 ст. 53 Господарського процесуального кодексу України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами. Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

Підставою представництва інтересів держави в судах є наявність порушень або загрози порушень економічних, політичних і інших державних інтересів внаслідок протиправних дій (бездіяльності) фізичних або юридичних осіб, що вчинюються у відносинах між ними або державою.

Звернення прокурора до суду з даним позовом спрямоване на задоволення суспільної потреби у відновленні законності при вирішенні суспільно значимого питання відшкодування шкоди, завданої порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища, що підриває матеріальну і фінансову основу органів державної влади, що в свою чергу завдає шкоду інтересам держави.

У рішенні Конституційного Суду України від 08.04.1999 у справі №1-1/99 зазначено, що «інтереси держави» є оціночним поняттям, тому прокурор, у кожному конкретному випадку, з посиланням на законодавство, самостійно визначає, в чому саме відбулося, чи може відбутися, порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Державні інтереси закріплюються як нормами Конституції України, так і нормами інших правових актів. Інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону, гарантування державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх суб`єктів права власності та господарювання тощо.

Поняття «орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах» означає орган, на який державою покладено обов`язок щодо здійснення конкретної діяльності у відповідних правовідносинах, спрямованої на захист інтересів держави. Таким органом відповідно до ст.ст. 6, 114, 116 Конституції України може виступати орган державної влади чи орган місцевого самоврядування.

Таким чином, державні органи зобов`язані діяти з метою захисту навколишнього середовища. Оскільки ліси є невід`ємним елементом екосистеми, незаконне вирубування лісового фонду призводить до порушення прав усіх громадян на безпечне довкілля.

Так, у постанові Верховного Суду від 16.04.2019 у справі № 910/3486/18 суд дійшов висновку, що представництво прокурором у суді законних інтересів держави здійснюється у разі, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює відповідний орган. При цьому прокурор не зобов`язаний встановлювати причини, за яких позивач не здійснює захист своїх інтересів. Згідно висновку Верховного Суду, нездійснення захисту полягає у тому, що уповноважений суб`єкт владних повноважень за наявності факту порушення інтересів держави, маючи відповідні повноваження для їх захисту, всупереч цим інтересам за захистом до суду не звернувся.

Прокурор може підтвердити наявність підстав для представництва інтересів держави в суді шляхом надання належного обґрунтування, підтвердженого достатніми доказами, зокрема: повідомленням прокурора на адресу відповідного суб`єкта владних повноважень про звернення до суду, запитами, а також іншими документами, що свідчать про наявність підстав для відповідного представництва.

Відповідно до ст. 13 Конституції України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, є об`єктами права власності українського народу від імені якого права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування.

Сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України та іншими законами (ст. 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»).

Природні ресурси, які перебувають у власності територіальних громад, є складовою частиною матеріальної і фінансової основи місцевого самоврядування (ст. 142 Конституції України). Територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності, зокрема на землю та природні ресурси (ст. 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»).

Відповідно до ст. 1 Лісового кодексу України ліси є її національним багатством. Усі ліси на території України, незалежно від форми власності становлять лісовий фонд України і перебувають під охороною держави.

Відповідно до ст. 47 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», ст. 29 ч. 3 п. 7 та ст. 69-1 ч. 1 п. 4 Бюджетного кодексу України, збитки, завдані внаслідок незаконної порубки лісових ресурсів, підлягають стягненню та зарахуванню до місцевого фонду охорони навколишнього природного середовища відповідних сільських рад, на території яких вчинено правопорушення, для подальшого перерозподілу у автоматичному режимі між бюджетами відповідних рівнів.

Захисні насадження, в межах яких виявлено незаконну порубку, розташовані в адміністративних межах с. Дубівці Івано-Франківського району Івано-Франківської області, що підтверджується заявою про вчинення правопорушення лісового законодавства від 16.01.2025, актом огляду місця вчинення правопорушення лісового законодавства від 16.01.2025 №6, висновком експерта за результатами проведення інженерно-екологічної експертизи від 28.01.2026 №СЕ-19/109-26/1239-ФХЕД.

Збитки, завдані внаслідок незаконної порубки лісових ресурсів на території Дубовецької територіальної громади Івано-Франківського району Івано-Франківської області, у відповідності зі ст. 47 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», ст. 29 ч. 3 п. 7 та ст. 69-1 ч. 1 п. 4 Бюджетного кодексу України підлягають стягненню та зарахуванню до місцевого фонду охорони навколишнього природного середовища відповідних міських рад, на території яких вчинено правопорушення, для подальшого перерозподілу у автоматичному режимі між бюджетами відповідних рівнів.

Таким чином, в даному випадку прокурор зазначає, що Дубовецька сільська рада Івано-Франківського району Івано-Франківської області є органом, до місцевого фонду охорони навколишнього природного середовища якого мають стягуватися збитки, завдані внаслідок незаконної порубки лісових ресурсів.

Враховуючи викладене, шкода, заподіяна навколишньому природному середовищу внаслідок незаконної порубки деревини, завдана місцевому бюджету Дубовецької сільської ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області, а факт невідшкодування такої призводить до недоотримання коштів місцевим бюджетом, що порушує інтереси територіальної громади та не може залишатися без реагування органів прокуратури.

В свою чергу, Дубовецькою сільською радою Івано-Франківського району Івано-Франківської області належних заходів щодо судового захисту порушених інтересів територіальної громади не вжито.

Зокрема, Івано-Франківською окружною прокуратурою Івано-Франківської області листом №51/2-242 ВИХ-26 від 22.01.2026 повідомлено Дубовецьку сільську раду Івано-Франківського району Івано-Франківської області про встановлення факту незаконної рубки дерев на території ради із зазначенням розміру завданої шкоди та вжиття відповідних заходів реагування щодо стягнення шкоди в розмірі 108 538 грн. 93 коп., завданої навколишньому природному середовищу незаконною порубкою у кварталі № 93, виділу № 92 захисних лісонасаджень залізниці сьомої виробничої дільниці ВП «Львівська дистанція захисних лісонасаджень», що за напрямком Ходорів-Івано-Франківськ по прив`язці км 119 ПК6, права сторона колії по ходу кілометрів в адміністративних межах с. Дубівці де було виявлено незаконну рубку 3 дерев породи «Дуб».

У відповідь на вказаний лист Дубовецька сільська рада своїм листом №02.1/101 від 26.01.2026 повідомила окружну прокуратуру, що не вживала жодних заходів, в тому числі шляхом звернення з позовною заявою до суду, щодо стягнення з Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Львівська залізниця» акціонерного товариства «Українська залізниця» шкоди у сумі 108 538,93грн., завданої порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища та надала реквізити для зарахування стягненої шкоди в результаті порушення вимог природоохоронного законодавства. Дубовецька сільська рада, будучи повідомленою про встановлені порушення природоохоронного законодавства щодо незаконної рубки 3 дерев на підзвітній території громади, не вжила заходів з метою стягнення у судовому порядку встановлених збитків до місцевого бюджету. Така усвідомлена пасивна поведінка органу місцевого самоврядування безумовно свідчить про неналежне здійснення своїх повноважень щодо захисту інтересів територіальної громади.

Відтак, у даному випадку наявні підстави для представництва Івано-Франківською окружною прокуратурою інтересів держави в особі Дубовецької сільської ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області у зв`язку з нездійсненням нею захисту інтересів територіальної громади у сфері охорони та захисту лісів шляхом звернення до суду з відповідною позовною заявою. Позивача письмово повідомлено про представництво прокуратурою інтересів держави у даній справі (копія листа додана до справи).

Норми права та висновки суду.

Предметом доказування є встановлення обставин порушення вимог природоохоронного законодавства та наявності у діях відповідача складу правопорушення.

За приписами ч. 1 ст. 13 Конституції України, земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.

Кожен зобов`язаний не заподіювати шкоду природі, культурній спадщині, відшкодовувати завдані ним збитки (ст. 66 Конституції України).

Згідно із ч. 1 ст. 5 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», державній охороні і регулюванню використання на території України підлягають: навколишнє природне середовище як сукупність природних і природно-соціальних умов та процесів, природні ресурси, як залучені в господарський обіг, так і невикористовувані в економіці в даний період (земля, надра, води, атмосферне повітря, ліс та інша рослинність, тваринний світ), ландшафти та інші природні комплекси.

Відносини у галузі охорони навколишнього природного середовища в Україні регулюються цим Законом, а також земельним, водним, лісовим законодавством, законодавством про надра, про охорону атмосферного повітря, про охорону і використання рослинного і тваринного світу та іншим спеціальним законодавством (ст. 2 Закону України Про охорону навколишнього природного середовища).

Відносини, які стосуються володіння, користування та розпоряджання лісами і спрямовуються на забезпечення охорони, відтворення та стале використання лісових ресурсів з урахуванням екологічних, економічних, соціальних та інших інтересів суспільства (лісові відносини) регулюються, зокрема, Лісовим кодексом України.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 1 Лісового кодексу України, ліси України є її національним багатством і за своїм призначенням та місцерозташуванням виконують переважно водоохоронні, захисні, санітарно-гігієнічні, оздоровчі, рекреаційні, естетичні, виховні, інші функції та є джерелом для задоволення потреб суспільства в лісових ресурсах. Усі ліси на території України, незалежно від того, на землях яких категорій за основним цільовим призначенням вони зростають, та незалежно від права власності на них, становлять лісовий фонд України і перебувають під охороною держави.

Частиною 1 статті 16 Лісового кодексу України визначено, що право користування лісами здійснюється в порядку постійного та тимчасового користування лісами.

При цьому, в розумінні ч. 1 та 2 ст. 17 Лісового кодексу України, у постійне користування ліси на землях державної та комунальної власності для ведення лісового господарства без встановлення строку надаються спеціалізованим державним і комунальним лісогосподарським підприємствам, іншим державним та комунальним підприємствам, установам та організаціям, у яких створено спеціалізовані лісогосподарські підрозділи.

Права та обов`язки постійних лісокористувачів регламентовані статтею 19 Лісового кодексу України, відповідно до ч. 2 якої постійні лісокористувачі зобов`язані: - забезпечувати охорону, захист, відтворення, підвищення продуктивності лісових насаджень, посилення їх корисних властивостей, підвищення родючості ґрунтів, вживати інших заходів відповідно до законодавства на основі принципів сталого розвитку; - дотримуватися правил і норм використання лісових ресурсів; - вести лісове господарство на основі матеріалів лісовпорядкування, здійснювати використання лісових ресурсів способами, які забезпечують збереження оздоровчих і захисних властивостей лісів, а також створюють сприятливі умови для їх охорони, захисту та відтворення; - вести первинний облік лісів; - дотримуватися встановленого законодавством режиму використання земель; - забезпечувати охорону типових та унікальних природних комплексів і об`єктів, рідкісних і таких, що перебувають під загрозою зникнення, видів тваринного і рослинного світу, рослинних угруповань, сприяти формуванню екологічної мережі відповідно до природоохоронного законодавства; - забезпечувати безперешкодний доступ до об`єктів електромереж, інших інженерних споруд, які проходять через лісову ділянку, для їх обслуговування.

За змістом ст. 63 Лісового кодексу України визначено, що ведення лісового господарства полягає у здійсненні комплексу заходів з охорони, захисту, раціонального використання та розширеного відтворення лісів.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 64 Лісового кодексу України, підприємства, установи, організації і громадяни здійснюють ведення лісового господарства з урахуванням господарського призначення лісів, природних умов і зобов`язані здійснювати охорону лісів від пожеж, захист від шкідників і хвороб, незаконних рубок та інших пошкоджень.

Частиною 5 статті 86 Лісового кодексу України передбачено, що забезпечення охорони і захисту лісів покладається на центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері лісового господарства та органи місцевого самоврядування, власників лісів і постійних лісокористувачів відповідно до цього Кодексу.

Отже організація і забезпечення охорони та захисту лісів, яка передбачає здійснення комплексу заходів, спрямованих на збереження та охорону лісів, зокрема, від незаконних рубок та інших пошкоджень, покладається, в тому числі, на постійних лісокористувачів.

Згідно з ч. 1 ст. 105 Лісового кодексу України, порушення лісового законодавства тягне за собою дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність відповідно до закону.

Аналогічна норма, що регулює питання відповідальності за порушення законодавства України про охорону навколишнього природного середовища, міститься у частині першій статті 68 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища».

Відповідальність за порушення лісового законодавства несуть особи, винні у незаконному вирубуванні та пошкодженні дерев і чагарників; порушенні строків лісовідновлення та інших вимог щодо ведення лісового господарства, встановлених законодавством у сфері охорони, захисту, використання та відтворення лісів (п. 1, 5 ч. 2 ст. 105 Лісового кодексу України).

Частиною 1 статті 107 Лісового кодексу України передбачено, що підприємства, установи, організації і громадяни зобов`язані відшкодувати шкоду, заподіяну ними лісу внаслідок порушення лісового законодавства, у розмірах і порядку, визначених законодавством України.

Приписами ч. 1 ст. 69 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» визначено, що шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

При цьому, стаття 1166 Цивільного кодексу України встановлює загальні правила відшкодування завданої особі недоговірної шкоди так званої деліктної шкоди. Загальною підставою застосування до правовідносин із завдання шкоди вказаної статті є відсутність договірних відносин між боржником (завдавачем шкоди) та кредитором (потерпілим).

Загальне правило статті 1166 Цивільного кодексу України встановлює, що будь-яка майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам або майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується особою, яка її завдала, в повному обсязі.

Отже для відшкодування шкоди за правилами ст. 1166 Цивільного кодексу України необхідно довести такі факти:

а) неправомірність поведінки особи. Неправомірною можна вважати будь-яку поведінку, яка не відповідає вимогам закону, внаслідок якої завдано шкоду, якщо завдавач шкоди не був уповноважений на такі дії;

б) наявність шкоди. Під шкодою слід розуміти втрату або пошкодження майна потерпілого та (або) позбавлення його особистого нематеріального права;

в) причинний зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою є обов`язковою умовою відповідальності та виражається в тому, що шкода має виступати об`єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди;

г) остання складова вина завдавача шкоди, але за виключенням випадків, коли в силу прямої вказівки закону, обов`язок відшкодування завданої шкоди покладається на відповідальну особу незалежно від вини.

У деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди, протиправність (незаконність) поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою.

У свою чергу, відповідач повинен довести, що в його діях (діях його працівників) відсутня вина у заподіянні шкоди. Тобто вирішуючи спір про відшкодування шкоди, заподіяної навколишньому природному середовищу, господарський суд виходить з презумпції вини правопорушника.

Верховний Суд неодноразово зазначав, що порушення вимог щодо ведення лісового господарства, встановлених у сфері охорони, захисту та використання лісів, є підставою для покладення на постійного лісокористувача цивільно-правової відповідальності. При цьому, не важливо, хто конкретно здійснював незаконне вирубування дерев на ділянках лісу, наданих у постійне користування, оскільки визначальним є факт порушення лісокористувачем встановлених правил лісокористування, що спричинило завдання державі збитків внаслідок незаконної рубки дерев третіми особами на підконтрольній лісокористувачу ділянці лісу (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 11.02.2026 року у справі №907/278/25).

Таким чином, обов`язок щодо забезпечення охорони лісових насаджень покладено саме на постійних лісокористувачів, які відповідають за невиконання або неналежне виконання таких обов`язків, в тому числі, у разі незабезпечення охорони та захисту лісів від незаконних рубок дерев. Отже цивільно-правову відповідальність за порушення лісового законодавства мають нести не лише особи, які безпосередньо здійснюють самовільну вирубку лісів (пошкодження дерев), а й постійні лісокористувачі, вина яких полягає у протиправній бездіяльності у вигляді невчинення дій щодо забезпечення охорони та збереження лісу від незаконних рубок на підвідомчих їм ділянках із земель лісового фонду, що має наслідком самовільну рубку (пошкодження) лісових насаджень третіми (невстановленими) особами (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 09.08.2018 у справі №909/976/17, постанови Верховного Суду у справі №909/1111/16 від 27.03.2018 року, у справі №920/1293/16 від 20.08.2018 року, у справі №907/181/22 від 12.09.2024 року, у справі №907/48/24 від 30.01.2025 року та у справі №909/131/24 від 12.03.2025 року).

Для покладення на постійного лісокористувача обов`язку з відшкодування шкоди, завданої навколишньому природному середовищу через незабезпечення охорони і збереження лісового фонду на підвідомчій йому території, першочерговим є з`ясування обставини щодо встановлення факту порушення лісокористувачем встановлених правил лісокористування, в тому числі, здійснення незаконної порубки дерев.

Згідно інформації, наданої регіональною філією «Львівська залізниця» АТ «Укрзалізниця» квартал №93, виділ 92 захисних лісонасаджень залізниці сьомої виробничої дільниці, що за напрямком Ходорів Івано-Франківськ по прив`язці КМ 119 ПК6 знаходиться в межах земельної ділянки з кадастровим номером :02:001:0018, державної форми власності та яка перебуває у постійному користуванні АТ «Укрзалізниця».

Матеріалами справи підтверджується, що земельна ділянка з кадастровим номером :02:001:0018 площею 21,6795 га (де сталась рубка трьох дерев) знаходиться на території Дубовецької сільської ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області та перебуває у постійному користуванні Акціонерного товариства «Українська залізниця».

Зокрема, відповідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, право постійного користування земельною ділянкою державної форми власності з кадастровим номером :02:001:0018 площею 21,6795 га (цільове призначення: для розміщення та експлуатації будівель і споруд залізничного транспорту), зареєстровано 01.07.2014 року за публічним акціонерним товариством «Українська залізниця».

Отже, Акціонерне товариство Українська залізниця в особі Регіональна філія Львівська залізниця АТ Укрзалізниця є постійним лісокористувачем, на якого чинним законодавством покладено обов`язок забезпечити охорону лісів на підвідомчій території.

Таким чином, саме Акціонерне товариство Українська залізниця в особі Регіональна філія Львівська залізниця АТ Укрзалізниця не забезпечило охорону і збереження закріплених лісів, допустило їх незаконну порубку, внаслідок чого навколишньому природному середовищу спричинено шкоду в розмірі 108 538,93 грн.

Зокрема 16.01.2025 року працівниками виробничого структурного підрозділу «Львівська дистанція захисних лісонасаджень» регіональної філії «Львівська залізниця» АТ «Укрзалізниця» спільно з працівниками Івано-Франківського загону воєнізованої охорони філії ВВО АТ «Укрзалізниця» у кварталі № 93, виділу № 92 захисних лісонасаджень залізниці сьомої виробничої дільниці, що за напрямком Ходорів-Івано-Франківськ по прив`язці км 119 ПК6, права сторона колії по ходу кілометрів виявлено незаконну порубку дерев породи дуб в загальній кількості 3 штуки до ступеня припинення росту.

В розумінні положень ст. 1172 Цивільного кодексу України та ст. 19 Лісового кодексу України, цивільно-правову відповідальність за порушення лісового законодавства мають нести не лише особи, які безпосередньо здійснюють самовільну вирубку лісів (пошкодження дерев), а також і постійні лісокористувачі, вина яких полягає у допущенні та неперешкоджанні їх працівниками незаконному вирубуванню лісових насаджень (пошкодженню дерев) внаслідок неналежного виконання ними своїх службових обов`язків, в тому числі, з урахуванням обставин даної справи, встановленої вироком суду службової недбалості посадової особи постійного лісокористувача.

Наявні у матеріалах справи документальні докази, зокрема складений акт огляду місця вчинення правопорушення лісового законодавства № 6, відповідно до якого зафіксовано виявлений факт порубки дерев. Згідно даного акту огляду розмір шкоди, заподіяної внаслідок зазначеної порубки становить 108 538 грн. 97 коп. Розрахунок розміру збитків проведено відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 23.07.2008 №665 «Про затвердження такс для обчислення розміру шкоди заподіяної лісу».

Водночас докази, що вказані дерева були відведені у встановленому законом порядку в рубку, в матеріалах справи відсутні.

Окрім того, слідчим відділом відділення поліції №3 (м. Галич) Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000013 від 23.01.2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 Кримінального Кодексу України.

Відповідно до висновку експерта за результатами проведення інженерно-екологічної експертизи від 28.01.2026 року № СЕ-19/109-26/1239-ФХЕД загальний розмір шкоди, завданої внаслідок незаконної порубки трьох сироростучих дерев породи дуб у кварталі №93, виділ 92 захисних лісонасаджень залізниці сьомої виробничої дільниці, що за напрямком Ходорів Івано-Франківськ по прив`язці КМ 119 ПК6, становить 108 538 грн. 93 коп.

Прокурором у цій справі предметом позову визначено суму збитків, обчислену відповідно до висновку експерта, який, у свою чергу, базувався на документах, складених уповноваженими представниками відповідача, а саме: акті огляду місця правопорушення та переліку діаметрів пнів у кварталі № 93, виділу № 92 захисних лісонасаджень залізниці сьомої виробничої дільниці, що за напрямком Ходорів-Івано-Франківськ по прив`язці км 119 ПК6, права сторона колії по ходу кілометрів. Оскільки саме відповідач фіксував кількість дерев, їхні параметри та ознаки, такі дані не можуть оспорюватися ним у подальшому.

Разом із тим, у кримінальному провадженні досудове розслідування на час ухвалення рішення суду першої інстанції тривало, жодній особі на цей момент не повідомлено про підозру, обвинувальний акт до суду не скеровувався, позов у межах кримінального провадження не заявлявся.

Чинне процесуальне законодавство не встановлює заборону щодо використання під час розгляду цивільної справи доказів, отриманих у межах інших проваджень. Тобто докази, зібрані у межах кримінального провадження, можуть бути використані як докази у цивільній справі, якщо відповідні дані стосуються предмета доказування. Достовірність і достатність таких доказів суд оцінює з урахуванням обставин конкретної справи (постанова Великої Палати Верховного Суду від 14.12.2022 у справі №477/2330/18.

Господарські суди при вирішенні господарських спорів мають досліджувати на загальних умовах висновки судових експертиз, які було проведено в межах провадження з іншої справи (постанови Верховного Суду від 05.12.2023 у справі №910/6720/22, від 23.05.2023 у справі №914/1883/22, від 04.07.2019 у справі №922/101/16, від 13.02.2019 у справі №913/112/18).

Висновок експертизи, призначеної в межах кримінального провадження, оцінюється господарськими судами у сукупності з іншими доказами на загальних підставах відповідно до вимог статті 86 ГПК України, при цьому, сторони не позбавлені можливості надати суду докази на його спростування, клопотати перед судом про виклик у судове засідання експерта, який проводив експертизу тощо (постанови Верховного Суду від 11.03.2021 у справі №923/188/20 та від 05.03.2024 у справі №910/3374/23).

Отже, висновок експерта узгоджується із іншими доказами у справі, не суперечить їм та оцінено судом в сукупності.

Варто зазначити, долучені до даної господарської справи докази не ґрунтуються на припущеннях прокурора чи слідчого у межах кримінального провадження, оскільки пні незаконно зрубаних дерев, їх кількісні та якісні характеристики, зафіксовані самим відповідачем у складеному Акті від 16.01.2025 року, переліку діаметрів пнів та розрахунок розміру збитків проведено відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 23.07.2008 №665 «Про затвердження такс для обчислення розміру шкоди заподіяної лісу».

Сукупність наданих доказів підтверджує факт незаконної порубки 3 дерев, їхні кількісні та якісні характеристики, а також дає можливість достовірно встановити розмір шкоди. Ці докази не ґрунтуються на припущеннях, а підтверджені документами, складеними самим відповідачем. У даній господарській справі ознака дерев «сироростучі» підтверджена належними доказами.

Верховний Суд неодноразово наголошував на необхідності застосування категорій стандартів доказування та відзначив, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно він не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний. Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі №129/1033/13-ц.

Верховний Суд зазначав, що стандарт доказування вірогідність доказів, на відміну від достатності доказів, підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. При цьому, відповідач не надав жодних доказів, які би об`єктивно могли спростувати або обґрунтовано навести суду факти, що могли би поставити під сумнів факт наявності незаконної рубки дерев або заперечували б кількість виявлених незаконно зрубаних дерев, їх діаметри тощо.

Вина та протиправна поведінка Акціонерного товариства Українська залізниця в особі Регіональна філія Львівська залізниця АТ Укрзалізниця полягає у тому, що філією не дотримано вимог законодавства в частині забезпечення охорони та захисту лісових насаджень від самовільної порубки на підпорядкованій їй території, не забезпечено збереження не призначених для порубки дерев, не здійснено комплекс заходів, спрямованих на збереження лісів від незаконних порубок, не дотримано вимог законодавства у сфері охорони, захисту, використання та відтворення лісів.

Частиною 1 статті 74 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ст.86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Зазначені вище норми процесуального закону спрямовані на реалізацію статті 13 ГПК України. Згідно з положеннями цієї статті судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Враховуючи викладене, а також те, що під час вирішення даного спору судом встановлено факт порушення прав та охоронюваних законом інтересів позивача та встановлено наявність усіх елементів складу господарського правопорушення, необхідних для стягнення збитків в порядку ст.1166 Цивільного кодексу України, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача щодо стягнення з відповідача шкоди, заподіяної незаконною порубкою дерез у загальній сумі 108 538,93грн., є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Судові витрати.

Відповідно до ст. 123 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Івано-Франківською прокуратурою при поданні до суду позовної заяви додано платіжну інструкцію №92 від 27.01.2026 року, якою сплачено судовий збір за подання позовної заяви до суду в сумі 2662,40 грн., який обраховано із застосуванням коефіцієнту 0,8.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 129 ГПК України, у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи наведене, у зв`язку з задоволенням позовних вимог, до стягнення з відповідача на користь позивача підлягає судовий збір у сумі 2662,40 грн.

Керуючись статтями 2, 13, 74, 76, 77, 78, 79, 86, 129, 236, 237, 238, 240, 241 ГПК України, суд

УХВАЛИВ:

1. Позов задоволити.

2. Стягнути з Акціонерного товариства «Українська залізниця» (03150, м. Київ, вул. Єжи Гедройця, 5; ) в особі Регіональної філії «Львівська залізниця» акціонерного товариства «Українська залізниця» (79000, м. Львів, вул. Гоголя, 1, ) на користь Дубовецької сільської ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області (77172, Івано-Франківська область, Івано-Франківський р-н, пл. Незалежності, 2, с. Дубівці, ,IBAN UA 0009630, код класифікації доходів бюджету 24062100) шкоду в сумі 108 538 грн. 93 коп., заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища.

3. Стягнути з Акціонерного товариства «Українська залізниця» (03150, м. Київ, вул. Єжи Гедройця, 5; ) в особі Регіональної філії «Львівська залізниця» акціонерного товариства «Українська залізниця» (79000, м. Львів, вул. Гоголя, 1, ) на користь Івано-Франківської обласної прокуратури (76019, м. Івано-Франківськ, вул. Василіянок, 48, , рахунок (IBAN) UA0003924, банк отримувача: Державна казначейська служба України, м. Київ, код банку отримувача МФО 820172) судовий збір в розмірі 2662,40 грн.

4. Рішення набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 241 ГПК України.

5. Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Західного апеляційного господарського суду в порядку, встановленому розділом IV ГПК України.

Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі, що розглядається - http://court.gov.ua/fair/sud5015, а також у Єдиному державному реєстрі судових рішень за веб-адресою - http://reyestr.court.gov.ua.

Повний текст рішення складено та підписано 20.04.2026 року.

Суддя Коссак С.М.