ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2026 року

м. Київ

cправа № 915/1319/25

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Власова Ю. Л. - головуючого, Булгакової І. В., Малашенкової Т. М.,

за участю секретаря судового засідання Бутенка А. О.,

представників учасників справи:

прокурора - Польонна О. О.,

позивача 1 - не з`явились,

позивача 2 - не з`явились,

відповідача 1 - Одноор В. М.,

відповідача 2 - не з`явились,

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Служби відновлення та розвитку інфраструктури у Миколаївській області

на ухвалу Господарського суду Миколаївської області від 05 листопада 2025 року (суддя Ільєва Л. М.) та

постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 03 лютого 2026 року (колегія суддів у складі: головуючий Філінюк І. Г., судді: Аленін О. Ю., Принцевська Н. М.)

у справі № 915/1319/25

за позовом заступника керівника Миколаївської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Державного агентства відновлення та розвитку інфраструктури України та Державної аудиторської служби України

до: Служби відновлення та розвитку інфраструктури у Миколаївській області, Товариства з обмеженою відповідальністю "Ростдорстрой"

про припинення правовідносин.

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог та заяви прокуратури про закриття провадження у справі

1. Заступник керівника Миколаївської обласної прокуратури (далі - прокурор) звернувся до Господарського суду Миколаївської області в інтересах держави в особі Державного агентства відновлення та розвитку інфраструктури України (далі - Агентство, позивач 1) та Державної аудиторської служби України (далі - Держаудитслужба, позивач 2) з позовом до Служби відновлення та розвитку інфраструктури у Миколаївській області (далі - Служба, відповідач 1) та Товариства з обмеженою відповідальністю "Ростдорстрой" (далі - Товариство, відповідач 2) про припинення правовідносин між Службою та Товариством, пов`язаних із виконанням робіт з капітального ремонту транспортної споруди на км 144+360 автомобільної дороги загального користування державного значення Р-55 Одеса - Вознесенськ - Новий Буг, Миколаївська обл. (додаткові роботи), що виникли на підставі договору підряду від 27 листопада 2024 року № 56-Б м (далі - договір підряду).

2. Позов обґрунтований порушення відповідачами вимог законодавства, регулюючого процедуру закупівлі та укладення договору підряду з порушенням статей 2, 23, 46, 48, 116 Бюджетного кодексу України, статей 1, 22 Закону України "Про публічні закупівлі", пунктів 15, 21 Особливостей здійснення публічних закупівель товарів, робіт і послуг для замовників, передбачених Законом України "Про публічні закупівлі", на період дії правового режиму воєнного стану в Україні та протягом 90 днів з дня його припинення або скасування, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 12 жовтня 2022 року № 1178 та статей 203, 204 Цивільного кодексу України, наслідком чого є недійсність зазначеного правочину в силу прямої вказівки закону (нікчемність), що не потребує додаткового встановлення його недійсності судом.

3. Від прокурора 04 листопада 2025 року до Господарського суду Миколаївської області надійшла заява про закриття провадження у справі за відсутністю предмету спору, мотивована розірванням відповідачами договору підряду та припинення правовідносин за ним в добровільному порядку, що підтверджується додатковою угодою від 10 жовтня 2025 року № 3 (далі - додаткова угода № 3). Тобто на час розгляду справи в суді за спільною волею сторін договір припинений, роботи частково виконані та оплачені, між сторонами не залишилося неврегульованих питань, а, отже, предмет спору припинив існування. Крім того, прокурор просив суд повернути сплачений судовий збір за розгляд позовної заяви у сумі 2 422,40 грн з посиланням на частини першу статті 7 Закону України "Про судовий збір".

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції та постанови апеляційної інстанції

4. Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 05 листопада 2025 року у справі № 915/1319/25, залишеною без змін постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 03 лютого 2026 року, заяву прокурора про закриття провадження у цій справі та повернення Миколаївській обласній прокуратурі сплаченого судового збору за розгляд позову задоволено частково, провадження у справі № 915/1319/25 закрито. Стягнуто зі Служби та Товариства на користь Миколаївської обласної прокуратури по 1 211, 20 грн відповідно за розгляд позовної заяви.

5. Ухвала суду мотивована тим, що фактичне припинення правовідносин між відповідачами за спірним договором підряду з 10 жовтня 2025 року, шляхом підписання додаткової угоди № 3 у зв`язку з відсутністю фінансування (пункт 4.2.10. договору підряду та пункти 1, 2 додаткової угоди № 3), свідчить про вжиті відповідачами заходи усунення порушень інтересів держави, якими прокурор обґрунтовував заявлений позов з посиланням на укладення договору підряду Службою з Товариством за відсутності необхідних бюджетних асигнувань для його виконання, що є порушенням статей 23, 48 БК України, отже, вказує на припинення існування основного матеріально-правового інтересу сторін та прокурора до вирішення спору, наслідком чого є необхідність закриття господарським судом провадження у цій справі.

6. Водночас, оскільки спір виник внаслідок неправильних дій відповідачів, та зважаючи на розірвання договору підряду відповідачами й припинення правовідносин за ним в добровільному порядку, за обставин підписання додаткової угоди № 3 і враховуючи припинення існування предмета спору після пред`явлення позову та закриття провадження у справі з означених підстав, суд першої інстанції виснував про необхідність покладення на відповідачів витрат по сплаті судового збору Миколаївської обласної прокуратури за подання позову у сумі 2 422,40 грн у рівних частинах.

7. Не погоджуючись із мотивувальною частиною ухвали суду першої інстанції про закриття провадження у цій справі, Служба оскаржила її в апеляційному порядку; просила змінити мотивувальну частину ухвали з урахуванням доводів апеляційної скарги, в частині, якою встановлені винні дій Служби та стягнуто з відповідача 1 на користь Миколаївської обласної прокуратури судовий збір у сумі 1 211,20 грн.

8. За результатом апеляційного розгляду, постановою апеляційного господарського суду у задоволені апеляційної скарги Служби відмовлено, ухвалу місцевого суду залишено без змін.

9. Суд апеляційної інстанції погодився з позицією місцевого суду, що спір у цій справі виник внаслідок неправильних дій відповідачів та саме внаслідок підписання відповідачами додаткової угоди № 3 до договору підряду про розірвання вказаного правочину у зв`язку з відсутністю фінансування, дійшли згоди розірвати договір, предмет спору припинив існування після пред`явлення позову, та провадження у справі закрито саме з цих підстав, що свідчить про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги Служби та наявність підстав для залишення оскаржуваної ухвали без змін.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

10. У касаційній скарзі Служба просить змінити мотивувальні частини ухвали місцевого суду та постанови суду апеляційної інстанції в частині встановлення винних дій Служби та скасувати оскаржувані рішення попередніх судових інстанцій в частині стягнення зі Служби на користь Миколаївської обласної прокуратури судового збору у сумі 1 211,20 грн.

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

11. У поданій касаційній скарзі Служба, обґрунтовуючи підставу касаційного оскарження, зазначає, що суди попередніх інстанцій неправильно застосували норму матеріального права (пункт 5 частини першої статті 7 Закону України "Про судовий збір") та порушили норми процесуального права (частини другої статті 123, частини дев`ятої статті 129 ГПК України), - у частині стягнення судового збору з відповідача 1, обґрунтованого висновками судів, що спір вини внаслідок винних дій Служби, не врахувавши висновки Верховного Суду, викладені у постановах: від 19 лютого 2020 року у справі № 903/181/19; від 01 вересня 2022 року у справі № 910/11011/21; від 23 січня 2024 року у справі № 910/7984/22.

12. Узагальнено Служба вказує на відсутність в оскаржуваних судових рішеннях аргументів, на підставі яких суди дійшли висновку, що спір виник внаслідок неправильних дій відповідача та саме через підписання Службою з Товариством додаткової угоди № 3 до договору підряду про розірвання вказаного правочину "усунуто порушення інтересів держави", що було підставою для звернення прокурора до суду, та в наступному провадження у справі закрито з означених підстав. Тобто, порушивши зміст частини дев`ятої статті 129 ГПК України, суди стягнули зі Служби судовий збір, всупереч тому, що спір у справі № 915/1319/25 по суті не вирішувався, а в підготовчому засіданні суд першої інстанції не мав процесуальних повноважень встановлювати наявність або відсутність вини Служби.

Доводи інших учасників справи

13. Прокурор у відзиві на касаційну скаргу, заперечує проти доводів скаржника, зазначаючи про їх необґрунтованість та про законність оскаржуваних судових рішень, і просить такі залишити без змін, а касаційну скаргу - без задоволення.

14. Агентство, Держаудитслужба і Товариство не скористалися своїм правом на подання відзиву на касаційну скаргу.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Порядок та межі розгляду справи судом касаційної інстанції

15. Верховний Суд ухвалою від 09 березня 2026 року відкрив касаційне провадження у справі № 915/1319/25 за касаційною скаргою Служби на ухвалу Господарського суду Миколаївської області від 05 листопада 2025 року та постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 03 лютого 2026 року на підставі абзацу 2 частини другої статті 287 ГПК України.

16. Відповідно до частини першої статті 300 ГПК України переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

17. Згідно з частиною другою статті 300 ГПК України суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

Джерела права. Оцінка доводів касаційної скарги та висновків судів першої та апеляційної інстанцій

18. Предметом касаційного перегляду є ухвала місцевого суду та постанова суду апеляційної інстанції в частині мотивів встановлення неправильних дій Служби та стягнення з неї (відповідача 1) на користь Миколаївської обласної прокуратури судового збору у сумі 1 211,20 грн. В іншій частині зазначені судові рішення Службою не оскаржуються, відтак судом касаційної інстанції не переглядаються.

19. З огляду на доводи касаційної скарги у межах касаційного провадження та в контексті встановлених судами обставин і застосованих норм матеріального та процесуального права, Верховний Суд, перевіривши правильність їх застосування попередніми інстанціями у спірних правовідносинах, зазначає таке.

20. Відповідно до частини другої статті 123 ГПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

21. Згідно з пунктом 2 частини першої та частиною четвертою статті 231 ГПК України господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору. Про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету.

22. Отже, суд закриває провадження у справі за відсутності предмета спору, у випадку припинення існування предмета спору, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань (постанова Великої Палати Верховного Суду від 25 лютого 2020 року у справі № 18/266).

23. Згідно з пунктом 5 частини першої статті 7 Закону України "Про судовий збір" визначено, що сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила, за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

24. Наведеною нормою Закону України "Про судовий збір" передбачено повернення судового збору в разі закриття (припинення) провадження у справі, в тому числі з підстав відсутності предмета спору.

25. Судами попередніх інстанцій встановлено, що прокурор звернувся до місцевого суду в інтересах держави в особі Агентства та Держаудитслужби до Служби та Товариства з позовом про припинення правовідносин між відповідачами, пов`язаних із виконанням робіт за договором підряду, обґрунтованого укладанням такого правочину з порушенням вимог бюджетного законодавства, наслідком чого є його недійсність в силу прямої вказівки закону (нікчемність), що не потребує додаткового встановлення його недійсності судом.

26. У ході розгляду справи відповідачі, не визнаючи вимог прокурора за позовом у цій справі, уклали додаткову угоду № 3 до договору підряду, відповідно до якої дійшли спільної згоди розірвати основний правочин.

27. Після цього прокурор звернувся із заявою про закриття провадження у справі та повернення Миколаївській обласній прокуратурі сплаченого судового збору за подання позову у сумі 2 422,40 грн, враховуючи обставини розірвання між відповідачами договору підряду, та відповідно припинення правовідносин за спільною волею сторін і відсутність предмета спору, який існував до відкриття провадження у справі, але який перестав існувати на період його розгляду.

28. За таких обставин, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для закриття провадження у справі згідно з пунктом 2 частини першої статті 231 ГПК України.

29. У постанові Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 903/181/19, на яку посилається скаржник у касаційній скарзі, викладено таку правову позицію:

"лише висновок суду першої інстанції про задоволення позову чи про відмову в позові повністю або частково свідчить про вирішення спору по суті розглянутих вимог. Натомість, у тому випадку, коли в резолютивній частині судового рішення зазначається про закриття провадження у справі щодо частини із заявлених вимог у зв`язку з відсутністю предмету спору, спір по суті у відповідній частині не вирішується, навіть якщо розгляд справи по суті закінчується ухваленням рішення суду, без постановлення відповідної ухвали, як окремого процесуального документа.

Відповідно, у такому разі (закриття провадження у справі щодо частини із заявлених вимог у резолютивній частині рішення) норма частини дев`ятої статті 129 Господарського процесуального кодексу України, яка передбачає, що у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору, не застосовуються і не може бути підставою для стягнення з відповідача на користь позивача судового збору у повному обсязі, в тому числі і щодо частини із заявлених вимог, за якою провадження було закрито.

Верховний Суд підкреслює, що у зазначеній нормі ГПК йдеться про здійснення розподілу судових витрат між сторонами у справі у разі вирішення спору по суті. Водночас, така норма не застосовується, якщо Закон України "Про судовий збір" у такому випадку передбачає повернення судового збору з Державного бюджету України.

Зокрема, у пункті 5 частини першої статті 7 цього Закону прямо встановлено, що сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях".

30. Подібний за змістом висновок щодо застосування приписів частини дев`ятої статті 129 ГПК України, пункту 5 частини першої статті 7 Закону України "Про судовий збір" викладений також у постанові Верховного Суду від 22 травня 2019 року у справі № 904/9628/17 та в наступних постановах Верховного Суду: від 08 жовтня 2020 року у справі № 904/5645/19; від 06 вересня 2021 року у справі № 910/8775/20; від 01 вересня 2022 року у справі № 910/11011/21; від 23 січня 2024 року у справі № 910/7984/22; від 28 січня 2025 року у справі № 910/11845/23; від 25 листопада 2025 року у справі № 910/7781/23, що свідчить про його сталість і послідовність.

31. Тобто, незважаючи на форму ухвалення висновку про закриття провадження, як-то в ухвалі суду як окремому процесуальному документі або в резолютивній частині рішення суду, очевидним є те, що такий висновок не пов`язаний з вирішенням справи (позовних вимог) по суті. При цьому безпідставним є покладення судом на відповідача судового збору з посиланням на положення частини дев`ятої статті 129 ГПК України, у випадку закриття провадження у справі за відсутністю предмета спору, оскільки пункт 5 частини першої статті 7 Закону України "Про судовий збір" передбачає його повернення за клопотанням особи, яка його сплатила.

32. Зважаючи на вищевикладене, Суд погоджується з доводами Служби, викладеними у касаційній скарзі, стосовно безпідставного стягнення судом першої інстанції з відповідача 1 на користь Миколаївської обласної прокуратури судового збору у сумі 1 211,20 грн з посиланням на положення частини дев`ятої статті 129 ГПК України, враховуючи, що провадження у справі закрито за відсутністю предмета спору. В суду не було підстав для висновку про неправильні дії відповідачів, оскільки норма частини дев`ятої статті 129 ГПК України не підлягала застосуванню до спірних правовідносин сторін.

33. За встановлених обставин, Верховний Суд вважає наявні підстави для задоволення касаційної скарги, враховуючи, що ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 05 листопада 2025 року, залишеною без змін постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 03 лютого 2026 року, закрито провадження у справі № 915/1319/25, то сплачений Миколаївською обласною прокуратурою судовий збір при поданні позовної заяви, половину з якого у сумі 1 211,20 грн суди поклали на Службу, відповідно до приписів пункту 5 частини першої статті 7 Закону України "Про судовий збір" підлягає поверненню з Державного бюджету України.

34. За таких обставин Верховний Суд вважає, що надав відповіді на всі істотні, вагомі та доречні доводи, які викладені скаржником у касаційній скарзі та стали підставою для відкриття касаційного провадження.

35. Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

36. Відповідно до пункту 3 частини першої статті 308 ГПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення, не передаючи справи на новий розгляд.

37. Відповідно до статті 311 ГПК України Суд скасовує судове рішення повністю або частково і ухвалює нове рішення у відповідній частині або змінює його, якщо таке судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 300 цього Кодексу межах, ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального права або порушенням норм процесуального права. Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення лише за умови, якщо це порушення призвело до ухвалення незаконного рішення. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню. Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

38. З огляду на те, що помилковість висновків суду першої та апеляційної інстанцій стосуються виключно встановлення неправильних дій Служби та необхідності розподілу судового збору, сплаченого Миколаївською обласною прокуратурою і не потребує встановлення фактичних обставин справи чи перевірки доказів, Верховний Суд вважає, що у цьому випадку є підстави для скасування ухвали місцевого суду та постанови апеляційного суду в частині стягнення судового збору з відповідача 1 на користь Миколаївської обласної прокуратури і зміни мотивувальних частин оскаржуваних судових рішень в частині висновків про неправильні дії Служби.

39. Вирішуючи питання про повернення судового збору та враховуючи вимоги статті 7 Закону України "Про судовий збір", за змістом якої судовий збір повертається за клопотанням особи, яка його сплатила, Суд вважає, що з урахуванням встановлених судами обставин та наявності відповідної заяви прокурора є підстави для його задоволення і повернення Миколаївській обласній прокуратурі з Державного бюджету України 1 211, 20 грн судового збору, сплаченого при поданні позову у справі № 915/1319/25.

40. У решті ухвала і постанова у справі скаржником не оскаржувалися, а тому судом касаційної інстанції не переглядалися.

Судові витрати

41. Оскільки Суд дійшов висновку про часткове задоволення касаційної скарги, судові витрати, понесені Службою у зв`язку з розглядом справи судом апеляційної та касаційної інстанцій, підлягають покладенню на Миколаївську обласну прокуратуру.

Щодо повороту виконання

42. Відповідно до частин п`ятої, шостої, сьомої статті 333 ГПК України питання про поворот виконання рішення суд вирішує за наявності відповідної заяви сторони. До заяви про поворот виконання рішення шляхом повернення стягнутих грошових сум, майна або його вартості додається документ, який підтверджує те, що суму, стягнуту за раніше прийнятим рішенням, списано установою банку або майно вилучено державним або приватним виконавцем. За подання заяви про поворот виконання судовий збір не сплачується.

43. З огляду на викладене, Суд не здійснює поворот виконання рішення першої та апеляційної інстанцій, оскільки відсутня відповідна заява та документ, який підтверджував би те, що суми, стягнуті за раніше ухваленими судовим рішенням, списано установою банку, що не позбавляє скаржника права, за наявності відповідних підстав, звернутися до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції, із заявою про поворот виконання рішення (скасованої постанови) відповідно до приписів частин дев`ятої та десятої статті 333 ГПК України.

Керуючись статтями 300, 301, 308, 311, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

1. Касаційну скаргу Служби відновлення та розвитку інфраструктури у Миколаївській області задовольнити частково.

2. Ухвалу Господарського суду Миколаївської області від 05 листопада 2025 року та постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 03 лютого 2026 року у справі № 915/1319/25 в частині стягнення зі Служби відновлення та розвитку інфраструктури у Миколаївській області на користь Миколаївської обласної прокуратури судового збору у сумі 1 211 (однієї тисячі двохсот одинадцяти гривень) 20 коп. скасувати.

3. Ухвалу Господарського суду Миколаївської області від 05 листопада 2025 року та постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 03 лютого 2026 року у справі № 915/1319/25 змінити в мотивувальних частинах, виключивши висновки про неправильні дії Служби відновлення та розвитку інфраструктури у Миколаївській області.

4. Повернути Миколаївській обласній прокуратурі з Державного бюджету України 1 211 (одну тисячу двісті одинадцять гривень) 20 коп. судового збору, сплаченого за подання позовної заяви у справі № 915/1319/25.

5. Стягнути з Миколаївської обласної прокуратури на користь Служби відновлення та розвитку інфраструктури у Миколаївській області судовий збір у сумі 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві гривні) 40 коп. за подання апеляційної скарги та у сумі 2 662 (дві тисячі шістсот шістдесят дві гривні) 40 коп. за подання касаційної скарги.

6. Господарському суду Миколаївської області видати відповідні накази.

7. Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Ю. Л. Власов

Судді І. В. Булгакова

Т. М. Малашенкова