ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

21.04.2026 Справа № 908/964/26

м. Запоріжжя

Cуддя господарського суду Запорізької області Корсун В.Л. розглянувши без виклику представників сторін (учасників) заяву Запорізької міської ради (сформована в системі «Електронний суд» 20.04.26) про забезпечення позову у справі № 908/964/26

за позовною заявою: Запорізької міської ради, 69105, м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 206

до відповідача-1: товариства з обмеженою відповідальністю Твердиня, 69002, м. Запоріжжя, вул. Фортечна (Грязнова), буд. 53

до відповідача-2: товариства з обмеженою відповідальністю РЕНТАЛІС ФОРТ, 69002, м. Запоріжжя, вул. Фортечна (Грязнова), буд. 53

про визнання недійсним акта приймання-передачі нерухомого майна

СУТЬ СПОРУ:

20.04.26 до Господарського суду Запорізької області в системі Електронний суд надійшла позовна заява за вих. від 20.04.26 Запорізької міської ради з вимогами до товариства з обмеженою відповідальністю Твердиня (далі ТОВ Твердиня, відповідач-1) та до товариства з обмеженою відповідальністю РЕНТАЛІС ФОРТ (далі ТОВ РЕНТАЛІС ФОРТ, відповідач-2) про визнання недійсним акту приймання-передачі майна від 09.09.25, укладений між ТОВ Твердиня () та ТОВ РЕНТАЛІС ФОРТ (), посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Чепковою О.В., зареєстрований в реєстрі за № 4202, внаслідок якого перейшло право власності на нерухоме майно будівля літ. А-2, склад літ. Б, склад літ. Б`, тіньовик літ. В, тіньовик літ. Г, тіньовик літ. Д, тіньовик літ. Е (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01, номер відомостей про речове право: 61458217).

Разом з позовною заявою 20.04.26 до суду в системі Електронний суд надійшла заява за вих. від 20.04.26 про вжиття заходів забезпечення позову, в якій представник Запорізької міської ради просить суд забезпечити позов, шляхом накладення арешту на нерухоме майно, яке належить ТОВ РЕНТАЛІС ФОРТ (, 69002, м. Запоріжжя, вул. Фортечна (Грязнова), буд. 53), а саме: будівлю літ. А-2, склад літ. Б, склад літ. Б`, тіньовик літ. В, тіньовик літ. Г, тіньовик літ. Д, тіньовик літ. Е, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01.

20.04.26 автоматизованою системою документообігу господарського суду здійснено автоматичний розподіл судової справи № 908/964/26 між суддями, яку передано на розгляд судді Корсуну В.Л.

Протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 20.04.26 заяву Запорізької міської ради про вжиття заходів забезпечення позову у цій справі передано для розгляду судді Корсуну В.Л.

В обґрунтування своєї заяви про забезпечення позову представником Запорізької міської ради зазначено наступне (дослівно).

«… Рішенням Господарського суду Запорізької області від 22.12.2025 по справі № 908/2020/25 за позовом Запорізької міської до ТОВ «ТВЕРДИНЯ» про стягнення доходу, отриманого від безпідставно набутого майна за період з 03.04.2017 по 05.14.2024 у розмірі 4 700 433,24 грн., у позовних вимогах відмовлено повністю.

Постановою Центрального апеляційного господарського суду від 24.02.2026 по справі № 908/2020/25 вказане рішення скасовано та ухвалено нове рішення, яким позовні вимоги Запорізької міської ради задоволено повністю.

Відповідно до ч. 4 ст.75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

У постанові Центрального апеляційного господарського суду від 24.02.2026 по справі № 908/2020/25, встановлено наступне:

«Товариство з обмеженою відповідальністю «ТВЕРДИНЯ» () має на праві власності нерухоме майно, а саме: будівлю літ. А-2, склад літ. Б, склад літ. Б 1, тіньовик літ. В, тіньовик літ. Г, тіньовик літ. Д, тіньовик літ. Е, що знаходиться за адресою: м. Запоріжжя, вул. Фортечна (Грязнова), 53.

Відомості про реєстрацію нерухомого майна було внесено 03.09.2013 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна державним реєстратором Білай Оленою Павлівною на підставі рішення Господарського суду Запорізької області від 13.06.2007 №10/282/07-24/401/07, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1683884 від 14.12.2007.

Згідно із відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, інше речове право (право оренди) на земельну ділянку з кадастровим номером :01:011:0232 не зареєстровано».

Вищевказана постанова набрала законної сили 24.02.2026.

19.03.2026 Господарським судом Запорізької області видано судові накази по справі № 908/2020/2025.

Крім того, рішенням Господарського суду Запорізької області від 02.03.2026 по справі № 908/3096/25 за позовом Запорізької міської до ТОВ «ТВЕРДИНЯ» про стягнення доходу, отриманого від безпідставно набутого майна за період з 06.12.24 по 31.05.25 у розмірі 456 451,43 грн., у позовних вимогах задоволено повністю.

Рішення набрало законної сили 26.03.2026.

Однак, згідно із інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 469605269 від 24.03.2026 право власності на нерухоме майно, а саме: будівлю літ. А-2, склад літ. Б, склад літ. Б`, тіньовик літ. В, тіньовик літ. Г, тіньовик літ. Д, тіньовик літ. Е, що знаходиться за адресою: м. Запоріжжя, вул. Фортечна (Грязнова), 53, на підставі акта приймання-передачі майна, серія та номер: 4202, виданий 09.09.2025, видавник Чепкова О.В., приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу, з 09.09.2025 належить ТОВ «РЕНТАЛІС ФОРТ» ().

У відповідності до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, за ТОВ «ТВЕРДИНЯ» зареєстрованого на праві власності нерухомого майна на земельній ділянці по вул. Фортечна, 53 у м. Запоріжжі на день звернення до суду із цим позовом не значиться.

Відповідно до листа приватного виконавця Проценко Антона Юрійовича від 16.04.2026 № 20524, на примусовому виконанні перебуває виконавче провадження № 80677975 з примусового виконання наказу № 908/2020/25, виданого 19.03.2026 Господарським судом Запорізької області про стягнення з ТОВ «ТВЕРДИНЯ», на користь Запорізької міської ради суми боргу в розмірі 4700443,24 грн., яке входить до складу зведеного виконавчого провадження № 80678253.

Згідно інформації з автоматизованої системи виконавчого провадження (далі- АСВП) було встановлено, що за боржником ТОВ «ТВЕРДИНЯ», зареєстровано розрахункові рахунки в АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК», у зв`язку з чим, з метою забезпечення фактичного виконання рішень, 06.04.2026 винесено постанову про арешт коштів боржника, яку направлено до АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» та інших банківських/фінансових установ, які приєднані до електронного документообігу АСВП, з метою накладення арештів на відкриті рахунки боржника, окрім рахунків, накладення арешту на які заборонено чинним законодавством України та виставлено платіжні інструкції для подальшого списання коштів на депозитний рахунок приватного виконавця.

В ході виконання виконавчого провадження встановлено, що кошти на розрахункових рахунках боржника відсутні , згідно відповіді Міністерства внутрішніх справ України від за боржником на праві власності транспортних засобів не зареєстровано , у відповідності до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за боржником нерухомого майна на праві власності не зареєстровано.

В силу положень ст. 10, розділу VII Закону України «Про виконавче провадження» судове рішення про стягнення коштів може бути примусово виконано шляхом звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі, якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами.

Відповідно до ст. 37 Закону, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними, то виконавчий документ повертається стягувачу.

Таким чином, відсутність майна у ТОВ «ТВЕРДИНЯ» наразі унеможливлює виконання рішень суду про стягнення коштів на користь міського бюджету.

Разом з цим, об`єктивна неможливість виконання судових рішень по справі № 908/2020/25 та 908/3096/25 про стягнення коштів до бюджету міста, ухвалених на користь Запорізької міської ради, обумовлена неправомірними діями Відповідача-1, які він вчинив під час слухання справи № 908/2020/25 у Господарському суді Запорізької області.

Представник ТОВ «ТВЕРДИНЯ» приймав участь у судових засіданнях, надав відзив на позовну заяву, що свідчить про обізнаність ТОВ «ТВЕРДИНЯ» про наявність судового спору та подальшого стягнення доходу, отриманого від безпідставно набутого майна за користування земельною ділянкою на користь позивача.

Таким чином, ТОВ «ТВЕРДИНЯ», будучи обізнаним зі наявністю в провадженні Господарського суду Запорізької області справ № 908/2020/25 та № 908/3096/25, з метою уникнення виконання товариством судового рішення, відчужило належне йому нерухоме майно, за рахунок якого було можливим погашення заборгованості у вигляді стягнення доходу, отриманого від безпідставно набутого майна за період з 03.04.2017 по 05.14.2024 у розмірі 4 700 433,24 грн., та за період з 06.12.24 по 31.05.25 у розмірі 456 451,43 грн.

Крім того, Запорізькою міською радою було виявлено, що відповідно до інформації з підсистеми ЕСІТС «Електронний суд», 19.03.2026 ТОВ «ТВЕРДИНЯ» було подано до Господарського суду Запорізької області заяву про визнання товариства банкрутом.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 23.03.2026 по справі № 908/691/26, вказану заяву ТОВ «ТВЕРДИНЯ» залишено без руху.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 08.04.2026 по справі № 908/691/26, заяву ТОВ «ТВЕРДИНЯ» заяву про визнання товариства банкрутом повернуто заявнику.

Сукупність зазначених обставин свідчить про вчинення відповідачем послідовних дій, спрямованих на уникнення виконання грошового зобов`язання перед Запорізькою міською радою та ускладнення або унеможливлення виконання судових рішень по справах № 908/2020/25, № 908/3096/25.

З огляду на всі зазначені обставини, Позивач з метою захисту своїх прав, звернувся до Господарського суду Запорізької області із позовом про визнання вищевказаного акту приймання-передачі майна від 09.09.2025 недійсним, оскільки він спрямований на ухилення від виконання зобов`язання ТОВ «ТВЕРДИНЯ» по сплаті доходу, отриманого від безпідставно набутого майна та рішень суду у справах № 908/2020/25 та № 908/3096/25 за позовами Запорізької міської ради до Відповідача-1 про стягнення заборгованості за користування земельною ділянкою Відповідачем-1 без правовстановлюючих документів, беручи до уваги факт, що Відповідач-1 має заборгованість перед місцевим бюджетом територіальної громади міста Запоріжжя а також здійснення Відповідачем-1 активних умисних дії щодо штучного створення неплатоспроможності Відповідача-1 із порушенням засад цивільного законодавства тощо, шляхом підписання вищенаведених актів приймання передачі нерухомого майна, вивівши нерухоме майно боржника з активів на іншу юридичну особу, внаслідок чого унеможливлюється виконання грошових зобов`язань перед Позивачем за рішенням суду, яке набрало законної сили.

Підставою для звернення до суду із позовом, зокрема, є умисні дії Відповідача-1, які полягають у відчужені усього нерухомого майна у період розгляду справи № 908/2020/25 у Господарському суді Запорізької області, внаслідок чого Відповідач-1 став неплатоспроможним (відсутнє інше нерухоме майно, кошти на банківських рахунках тощо) при наявності в нього заборгованості перед місцевим бюджетом, яка виникла внаслідок несплати плати за землю за період з 03.04.2017 по 05.14.2024 у розмірі 4 700 433,24 грн .

Тобто, безпосередньо в даному випадку порушуються інтереси Позивача через укладення Відповідачем-1, з порушенням засад ст.3 ЦК України, правочинів, після яких унеможливлюється виконання грошових зобов`язань (сатисфакція) перед Позивачем за рішеннями суду по справах № 908/2020/25 та № 908/3096/25, які набрали законної сили.

Невжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно, що є предметом оспорюваного договору, дозволяє Відповідачу-2 сприяти цим вищевказаним неправомірним, недобросовісним, вищенаведеним діям Відповідача-1 продовжити вчиняти дії, що в подальшому унеможливить або суттєво ускладнить виконання судових рішень по справі №№ 908/2020/25, 908/3096/25, які набрали законної сили, за поданим на захист своїх прав позовом Запорізької міської ради до Відповідача-1.

Тому, забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно, що є предметом оспорюваного договору, буде справедливим та співмірним заявленим вимогам, сприятиме відновленню порушених прав позивача та недопущення їх порушень в подальшому, а також відповідатиме принципам процесуальної доцільності.

В свою чергу, накладення арешту на грошові кошти відповідача-2 у розмірі позовних вимог здатне суттєво погіршити його майновий стан, у той час як накладення арешту виключно на об`єкти нерухомого майна, що є предметом оспорюваного договору, мінімально впливатиме на повсякденну роботу відповідача-1, не ускладнюючи його господарську діяльність. Отже, обраний вид забезпечення позову накладення арешту на майно, що належить відповідачу на праві власності, є співмірним із заявленими позовними вимогами.

При вжитті такого заходу власник майна не обмежується у правах володіння та користування своїм майном, та не позбавляється їх. Накладення арешту на майно не завдасть шкоди та збитків відповідачу, не позбавить його конституційних прав на володіння та користування вказаним нерухомим майном, здійснення господарської діяльності, отримання доходів, сплату податків тощо, а лише тимчасово обмежить право відповідача реалізувати вказане майно третім особам.

Подібні за своїм змістом висновки щодо застосування, зокрема, статті 137 Господарського процесуального кодексу України викладені у постановах Верховного Суду від 15.10.2020 у справі № 915/373/20 та від 03.12.2021 у справі № 910/4777/21, а також від 08.10.2020 у справі № 465/4985/18 і від 15.06.2021 у справі № 757/48375/20 (щодо аналогічних за змістом положень Цивільного процесуального кодексу України).

Для запобігання виникнення ситуації, подібної до вищевикладеної щодо відчуження нерухомого майна Відповідачем-1 під час розгляду справи справі № 908/2020/25 , враховуючи наведені у позові Позивачем підстави вважати оспорюваний договір фраудаторним, Запорізька міська рада, звертаючись до господарського суду Запорізької області із позовною заявою до ТОВ «ТВЕРДИНЯ» та ТОВ «РЕНТАЛІС ФОРТ» про визнання правочину недійсним, просить суд прийняти ухвалу про забезпечення позову, шляхом накладення арешту на нерухоме майно, що було предметом оскаржуваної угоди.

Таким чином до заходів забезпечення позову включається лише те майно, яке, враховуючи вищенаведену на початку цієї заяви судову практику, співвідноситься з предметом спору за поданою позовною заявою. …».

Розглянувши заяву про вжиття заходів забезпечення позову за вих. від 20.04.26 з наданими до неї документами судом враховано наступне.

Згідно зі ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст. 124 Конституції України, правосуддя в Україні здійснюють виключно суди.

Згідно із ст. 136 ГПК України, господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову (ч. 1). Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом (ч. 2).

Пунктом 1 ч. 1 ст. 137 ГПК України визначено, що позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Судом враховано, що метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого перебуває справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийнято на користь позивача, у т.ч. задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним ін. осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя й задоволених вимог позивача (заявника).

Вбачається, що при вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Заходи до забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

На підтвердження виникнення у заявника підстав для того, щоб просити суд забезпечити позов, до матеріалів заяви про забезпечення позову надано: довіреність від 23.05.25 у порядку передоручення; витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань; платіжну інструкцію № 546 від 14.04.26 щодо сплати судового збору за подачу заяви про забезпечення позову; квитанцію № 6766082 про доставку документів до зареєстрованого Електронного кабінету Користувача ЄСІТС від 20.04.26.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод «Право на ефективний засіб юридичного захисту» встановлено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі навіть, якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Отже, рішення, яким суд забезпечує позов, як ефективний засіб юридичного захисту повинне бути реальним (тобто таким, яке забезпечує дієвий правовий захист від свавілля контрагента) та своєчасним.

Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував на тому, що п. 1 ст. 6 Конвенції забезпечує всім «право на суд», яке охоплює право на виконання остаточного рішення, ухваленого будь-яким судом. ЄСПЛ в контексті права на виконання остаточного рішення зауважує, що метою заходу забезпечення є підтримання status quo, поки суд не визначиться щодо виправданості цього заходу. Крім того, тимчасовий захід спрямований на те, щоб протягом судового розгляду щодо суті спору суд залишався в змозі розглянути позов заявника за звичайною процедурою. ЄСПЛ також звернув увагу на те, що тимчасові забезпечувальні заходи мають на меті забезпечити протягом розгляду продовження існування стану, який є предметом спору (§§ 60, 61 рішення від 13.01.2011 у справі «Кюблер проти Німеччини», заява № 32715/06). Отже, заходи забезпечення позову, без застосування яких існує ризик такої зміни обставин, внаслідок якої подальше ухвалення остаточного рішення суду на користь позивача вже не призведе до захисту прав або інтересів позивача, по який він звертався до суду, слід розглядати як такі, що охоплені «правом на суд».

Згідно із ст. 137 ГПК України, позов забезпечується, зокрема: забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання.

Відповідно до ч. 3 ст. 137 ГПК України, суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову.

Відповідно до ч. 11 ст. 137 ГПК України, не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

У провадженні з розгляду заяви про забезпечення позову суд позбавлений можливості встановлювати законність і обґрунтованість дій відповідачів, позаяк такий предмет розгляду належить здійснювати в порядку позовного провадження. Сутність забезпечення позову шляхом заборони вчиняти певні дії покликана захистити заявника від свавільних дій осіб, якщо крім усього такі дії носять непередбачувані, швидкі та невідворотні елементи. Таким чином, у цьому провадженні суд встановлює обґрунтованість заходів забезпечення з урахуванням розумності та адекватності вимог заявника, його доводів, відповідності наведених в приписах підстав із положеннями закону.

Забезпечення позову є засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, що полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судових актів.

Разом із тим, особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову, необхідність забезпечення позову, що полягає у доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення питання про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених ст. 74 ГПК України, обов`язковим є доведення підстав та подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Статтею 13 ГПК України унормовано, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав і обов`язків передбачених цим кодексом (ч. 2). Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених законом (ч. 3). Кожна сторона несе ризик настання наслідків пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій (ч. 4).

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ч. 1 ст. 74 ГПК України).

Таким чином, у вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд здійснює оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів сторонніх осіб.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення особою дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення особи від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

При цьому, адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

З наведеного вище вбачається, що питання задоволення заяви сторони у справі про застосування заходів до забезпечення позову вирішується судом у кожному конкретному випадку, виходячи з характеру обставин справи, що дозволяють зробити припущення про утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду у випадку невжиття заходів забезпечення позову.

Саме лише посилання в заяві на утруднення або неможливість виконання рішення без наведення відповідного обґрунтування та надання належних доказів не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 ГПК України, заява про забезпечення позову повинна містити … предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову (п. 3); захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності (п. 4).

Заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше 2 днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (ч. 1 ст. 140 ГПК України).

Частинами 5 та 6 ст. 140 ГПК України визначено, що залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Вбачається, що за своєю суттю арешт це тимчасовий захід, який має наслідком накладення заборони на право розпоряджатись майном з метою його збереження.

При вжитті такого заходу власник майна не обмежується у правах володіння та користування своїм майном та не позбавляється його (майна).

Отже, накладення арешту на майно не завдасть шкоди та збитків відповідачу, не позбавить його конституційних прав на володіння та користування нерухомим майном, здійснення господарської діяльності, отримання доходів, сплату податків, тощо, а лише тимчасово обмежить право відповідача реалізувати своє майно третім особам. …

При цьому, обраний вид забезпечення позову не призведе до невиправданого обмеження майнових прав відповідача, оскільки арештоване майно фактично перебуває у володінні власника, а обмежується лише можливість розпорядження ним.

Вказане відповідає правовій позиції викладеній Верховним Судом у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 17.06.22 у справі № 908/2382/21.

Здійснюючи аналіз норм права, які регулюють інститут забезпечення позову, Верховний Суд неодноразово висновував, що при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу (див. постанови Верховного Суду від 04.09.24 у справі № 915/249/24, від 21.02.24 у справі № 201/9686/23).

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання (подібний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.09.20 у справі № 753/22860/17 та у постанові Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.03.23 у справі № 905/448/22, у постанові Верховного Суду від 21.03.24 у справі № 910/15328/23).

У постанові від 19.12.24 у справі № 910/6192/24 Верховний Суд дійшов висновку про те, що не існує універсального алгоритму застосування заходів забезпечення позову, оскільки їх вжиття (або відмова у такому) знаходиться у прямій залежності від фактичних обставин кожного конкретного господарського спору. Сторона, яка звертається із заявою про забезпечення позову, повинна обґрунтувати необхідність забезпечення позову, що полягає у доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення питання про забезпечення позову. Разом з тим, законом не визначається перелік відповідних доказів, які повинна надати особа до суду під час звернення із заявою про забезпечення позову, а тому суди в кожному конкретному випадку повинні оцінювати їх на предмет достатності, належності, допустимості та достовірності (подібний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 04.09.24 у справі № 915/249/24).

При цьому, під час вирішення питання про забезпечення позову обґрунтованість позову не досліджується, оскільки питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті, та не вирішується ним під час розгляду клопотання про забезпечення позову (подібний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 21.03.24 у справі № 910/15328/23, від 17.12.18 у справі № 914/970/18, від 10.11.20 у справі № 910/1200/20).

З огляду на викладене вище в тексті цієї ухвали, а також приймаючи до уваги те, що:

- предметом позову у цій справі є вимога позивача про визнання недійсним акту приймання-передачі майна до статутного капіталу ТОВ «РЕНТАЛІС ФОРТ» від 09.09.25, підписаного ТОВ Твердиня () та ТОВ РЕНТАЛІС ФОРТ (), посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Чепковою О.В., зареєстрований в реєстрі за № 4202, внаслідок якого перейшло право власності на нерухоме майно будівля літ. А-2, склад літ. Б, склад літ. Б1, тіньовик літ. В, тіньовик літ. Г, тіньовик літ. Д, тіньовик літ. Е. реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01, оціночною вартістю 50 000,00 грн;

- згідно із відповіддю № 2629751 від 21.04.26 (09:52:59) з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо об`єкта нерухомого майна за реєстраційним № 01, 09.09.25 о 16:44:42 приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області Чепковою О.В. зареєстровано право власності (номер запису про право власності: 61458217) за товариством з обмеженою відповідальністю «РЕНТАЛІС ФОРТ» () на будівлі літ. А-2, склад літ. Б, склад літ. Б`, а також зазначено, що згідно з рішенням суду № 10/282/07-24/401/07 від 13.06.07 за реєстраційним № 01, визнано право власності на тіньовик літ. В, тіньовик літ. Г, тіньовик літ. Д, тіньовик літ. Е. (згідно опису об`єкту нерухомого майна у відповідності до рішення суду № 10/282/07-24/401/07 від 13.06.07);

- обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову;

- підставою для задоволення заяви про забезпечення позову є її обґрунтованість, а забезпечення позову повинне бути співмірним із заявленими позивачем вимогами;

- приймаючи до уваги достатню обґрунтованість вимог заявника щодо забезпечення позову у відповідній частині накладення арешту на нерухоме майно, наявність зв`язку між конкретними заходами до забезпечення позову і предметом позовної вимоги у цій справі;

- метою вжиття заходів забезпечення позову є уникнення можливого порушення, в майбутньому прав та охоронюваних інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при його виконанні у випадку задоволення позову;

- обраний захід по забезпеченню позову не має наслідком повного припинення господарської діяльності суб`єкта господарювання (ТОВ «РЕНТАЛІС ФОРТ») у цій справі, якщо така діяльність, у свою чергу, не призводитиме до погіршення стану належного майна чи зниження його вартості,

суд дійшов висновку про наявність правових підстав для вжиття заходів забезпечення позову, шляхом накладення арешту на нерухоме майно, яке належить товариству з обмеженою відповідальністю РЕНТАЛІС ФОРТ () та знаходиться за адресою: 69002, м. Запоріжжя, вул. Фортечна (Грязнова), буд. 53), а саме: будівлю літ. А-2, склад літ. Б, склад літ. Б`, тіньовик літ. В, тіньовик літ. Г, тіньовик літ. Д, тіньовик літ. Е, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01.

Керуючись ст.ст. 42, 46, 53, 73-74, 76, 77, 79, 86, 136-141, 144, 234, 235 ГПК України, суд

ПОСТАНОВИВ (УХВАЛИВ):

Заяву представника Запорізької міської ради за вих. від 20.04.26 (сформована в системі «Електронний суд» 20.04.26) про вжиття заходів забезпечення позову у справі № 908/964/26 задовольнити.

Накласти арешт на нерухоме майно, яке належить товариству з обмеженою відповідальністю РЕНТАЛІС ФОРТ () та знаходиться за адресою: 69002, м. Запоріжжя, вул. Фортечна (Грязнова), буд. 53), а саме: будівлю літ. А-2, склад літ. Б, склад літ. Б`, тіньовик літ. В, тіньовик літ. Г, тіньовик літ. Д, тіньовик літ. Е, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01.

Роз`яснити, що ухвала про забезпечення позову є виконавчим документом, підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Екземпляр цієї ухвали надіслати на адресу учасників справи (при цьому, оригінал Запорізькій міській раді).

Попередити, що особи, винні у не виконанні ухвали суду про забезпечення позову, несуть відповідальність встановлену законом.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею 21.04.26.

Згідно з вимогами ст. 256 ГПК України, апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом десяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 261 цього Кодексу.

Суддя В.Л. Корсун