ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.04.2026 м.Дніпро Справа № 904/6870/25 (904/17/26)

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Золотарьової Я.С. (доповідач),

суддів: Мартинюка С.В., Фещенко Ю.В.

секретар судового засідання: Янкіна Г.Д.

представники учасників провадження:

від позивача: Кондратенко О.В.

від відповідача: не з`явився

розглянув матеріали апеляційної скарги Головного мобільного рятувального центру швидкого реагування Державної служби України з надзвичайних ситуацій на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 03.03.2026, повний текст складено 06.03.2026 (суддя Соловйова А.Є.)

у справі № 904/6870/25 (904/17/26)

за позовом Головного мобільного рятувального центру швидкого реагування Державної служби України з надзвичайних ситуацій, с-ще Козин, Обухівський р-н, Київська обл.

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Лівайн Торг", м. Дніпро

про стягнення заборгованості в розмірі 892 785,00 грн

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст справи

Головний мобільний рятувальний центр швидкого реагування Державної служби України з надзвичайних ситуацій звернувся до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до відповідача ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ЛІВАЙН ТОРГ" про стягнення боргу за невиконання договірних зобов`язань в розмірі 892785,00 грн.

Заявлені вимоги обґрунтовані неналежним виконанням Відповідачем умов договору про закупівлю товарів (робіт або послуг) за державні кошти № 335 від 11 серпня 2022 року в частині повної та своєчасної поставки товару.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 03.03.2026 у справі 904/6870/25(904/17/26) відмовлено в задоволенні позовних вимог Головного мобільного рятувального центру швидкого реагування Державної служби України з надзвичайних ситуацій до Товариства з обмеженою відповідальністю ЛІВАЙН ТОРГ про стягнення заборгованості в розмірі 892 785,00 грн.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Не погодившись з цим судовим рішенням, позивач звернувся до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, та просить скасувати рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 03.03.2026 у справі №904/6870/25 (904/17/26), ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов. Понесені судові витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги скаржник просить покласти на відповідача.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що висновки Господарського суду Дніпропетровської області не відповідають обставинам справи, що згідно зі статтею 277 ГПК України є підставою для скасування рішення.

Позивач належним чином оплатив товар (бензин А-95 та дизельне пальне) на суму 4 619400,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням. Хоча позивач отримав талони на пальне, він не зміг отримати сам товар на партнерських АЗС (мережі «Авіас» та «АNP»), оскільки оператори відмовляли у заправці через відсутність оплати з боку ТОВ «ЛІВАЙН ТОРГ».

Скаржник зазначає, що суд першої інстанції не звернув належної уваги на односторонні Акти про відмову в заправці (№ 1 від 15.01.2025 та № 2 від 18.02.2025), які є допустимими доказами порушення зобов`язань з боку відповідача. При цьому відповідач не надав жодних доказів на спростування цих фактів або підтвердження передачі товару в повному обсязі.

Згідно з пунктом 5.5 Договору, право власності на товар переходить до Замовника лише після фактичного приймання-передачі товару з АЗС, а не в момент отримання талонів. Таким чином, отримання талонів є лише підтвердженням права на отримання товару, а не фактом його поставки.

Скаржник посилається на ч. 2 ст. 693 Цивільного кодексу України, згідно з якою покупець має право вимагати повернення суми попередньої оплати, якщо продавець не передав товар у встановлений строк. Оскільки ТОВ «ЛІВАЙН ТОРГ» не забезпечило відпуск пального, воно зобов`язане повернути кошти за невикористаний об`єм пального на суму 892785,00 грн.

Скаржник зазначає, що він був позбавлений права на участь у судових засіданнях 17.02.2026 та 03.03.2026 у режимі відеоконференції через неналежну організацію процесу судом (не було надіслано запрошення), що завадило надати додаткові докази.

Також, суд не скористався своїм правом витребувати докази у відповідача, якщо мав сумніви щодо обставин справи.

Узагальнення доводів та заперечень інших учасників справи

Відповідач не скористався своїм процесуальним правом на подання відзиву на апеляційну скаргу.

Рух справи в суді апеляційної інстанції

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.03.2026 для розгляду справи визначена колегія суддів у складі: головуючого судді - Золотарьової Я.С. (доповідач), суддів - Мартинюка С.В., Фещенко Ю.В.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 26.03.2026 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою. Призначено судове засідання на 21.04.2026. Витребувано у Господарського суду Дніпропетровської області матеріали справи (оскарження) № 904/6870/25 (904/17/26), необхідні для розгляду апеляційної скарги.

13.04.2026 матеріали справи №904/6870/25 (904/17/26) надійшли до суду апеляційної інстанції.

У судове засідання 21.04.2026 представник відповідача не з`явився, був належним чином повідомлений про розгляд справи.

В судовому засіданні 21.04.2026 Центральним апеляційним господарським судом оголошено вступну та резолютивну частини постанови у справі.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та мотиви судового рішення

11 серпня 2022 року між Мобільним рятувальним центром швидкого реагування Державної служби України з надзвичайних ситуацій (правонаступником якого є Головний мобільний рятувальний центр швидкого реагування Державної служби України з надзвичайних ситуацій відповідно до внесених змін в ЄДРПОУ що підтверджується Випискою та Витягом з ЄДРПОУ (далі - Позивач/Замовник) та Товариством з обмеженою відповідальність ЛІВАЙН ТОРГ (далі - Відповідач/Учасник) укладено Договір про закупівлю товарів (робіт або послуг) за державні кошти № 335 від 11 серпня 2022 року (далі - Договір).

Передумовою укладання даного Договору є проведення процедури закупівлі -відкриті торги у відповідності до вимог закону України Про публічні закупівлі (номер процедури закупівлі UA 2022 07 25 001922-a-b1).

Відповідно до умов Договору Учасник зобов`язується у 2022 року поставити Замовнику Товар код 09130000-9 згідно ДК 021:2015 Нафта і дистиляти Бензин А -95, Дизельне паливо, а Замовник зобов`язується прийняти Товар (роботи або послуги) від Учасника та оплатити їх вартість на умовах даного Договору (пункт 1.1. Договору).

Згідно пункту 5.1. Договору, після погодження Сторонами асортименту, об`єму та ціни Товарів (робіт або послуг) Учасник передає Замовнику за накладною талони на товар.

Найменування (номенклатура, асортимент) та кількість товарів погоджуються Сторонами у рахунку на оплату та видатковій накладній, та/або в специфікації до Договору (пункт 1.2. Договору).

Відповідно до пункту 12.2. Договору, невід`ємною частиною Договору є Специфікація №1.

Згідно Специфікації (додаток № 1 до Договору) Відповідач зобов`язався поставити Позивачу: Бензин А - 95 - 27 000 літрів на суму - 1 377 000,00 грн без ПДВ; Дизельне паливо - 57 900 літрів на суму - 3 242 400,00 грн без ПДВ. Загальна сума Договору становить - 4 619 400,00 грн без ПДВ.

Відповідно до видаткової накладної № 0079/0002857 від 11.08.2022 року Позивач отримав (прийняв) від Відповідача талони (бланки дозволи) на отримання пального в асортименті та кількості: Бензину А - 95 - 27 000 літрів Дизельного палива - 57 900 літрів, на загальну суму - 4 619 400,00 грн. (чотири мільйони шістсот дев`ятнадцять тисяч чотириста грн. 00 коп.) без ПДВ.

Оплата за отриманий товар (бензин А-95, дизельне паливо) підтверджується платіжним дорученням № 1019 від 15.08.2022 року на суму - 4 619 400,00 грн.

Пунктом 5.5. Договору передбачено, що Перехід до Замовника права власності на Товар, що поставляється за цим Договором, відбувається після приймання-передачі Товару з АЗС.

Відповідно до пункту 10.1. Договору, Договір про закупівлю товарів (робіт або послуг) набирає чинності з дати його підписання і діє до 31.12.2022р., але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами взятих на себе зобов`язань.

Позивач окремо зазначає, що загалом станом на день подання цієї позовної заяви ним використані талони (бланки дозволи) ТОВ ЛІВАЙН ТОРГ на отримання пального в асортименті та кількості: Бензину А-95-18 125 літрів; Дизельного палива - 50 040 літрів.

Тобто, станом на день подання позовної заяви Позивач заявляє позовні вимоги в частині щодо не отримання від Відповідача (не отоварювання талонів (бланків дозволів)): Бензину марки А - 95 в об`ємі (в кількості) - 8 875 літрів; Дизельного палива в об`ємі (в кількості) - 7 860 літрів.

Позивач вказує про те, що отримати паливно-мастильні матеріали на АЗС, які визначені договором неможливо, паливо на цих АЗС відсутнє.

Внаслідок цього, позивачем було направлено на адресу відповідача претензію щодо не виконання останнім договірних зобов`язань стосовно видачі (заправки) паливо-мастильними матеріалами на партнерських АЗС ТОВ ЛІВАЙН ТОРГ на підставі виданих (бланків дозволів), а саме: Бензину марки А - 95 в об`ємі - 8 875 літрів; Дизельного палива в об`ємі - 7 860 літрів та зазначив що вказані обставини є порушенням умов Договору № 335 від 11.08.2025 року, а саме пункту 5.5. Договору, яким передбачено, що Перехід до Замовника права власності на Товар, що поставляється за цим Договором, відбувається після приймання-передачі Товару з АЗС.

Відповідно до Специфікації (додаток № 1 до Договору від 11.08.2022 № 335) (додаток № 1 до Договору) та видаткової накладної № 0079/0002857 від 11.08.2022 року (про отримання товару (додаток № 2) ціна за одиницю товару на день закупівлі становила: Бензин марки А - 95 - 51,00 грн за 1 (один) літр; Дизельне паливо - 56,00 грн за 1 (один) літр

Позивач зазначає, що станом на день подання позовної заяви, заборгованість Відповідача перед Позивачем за Договором про закупівлю товарів (робіт або послуг) за державні кошти № 335 від 11.08.2025 року становить: Бензину марки А - 95 в об`ємі - 8 875 літрів; Дизельного палива в об`ємі - 7 860 літрів. На загальну суму - 892 785,00 грн. (вісімсот дев`яносто дві тисячі сімсот вісімдесят п`ять грн. 00 коп.) без ПДВ. Розрахунок суми боргу: (8 875 л. х 51,00 грн.) + (7 860 л. х 56,00 грн.) = 892 785,00 грн.

Мотиви рішення суду щодо відмови у задоволенні позову такі.

Суд встановив, що Позивач отримав від Відповідача талони на пальне на всю суму договору (4 619 400,00 грн), що підтверджується видатковою накладною та не заперечується самим Позивачем. Проте, Позивач не надав суду копій залишку талонів (бланків дозволів) на пальне, які не було передано позивачу. Внаслідок цього у суду відсутня можливість встановити точну суму та кількість недопоставленого товару за договором.

Згідно зі статтями 13 та 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається. Суд зазначив, що обов`язок подання доказів покладено на сторони, а суд не може збирати докази з власної ініціативи (крім окремих випадків).

Матеріали справи не містять належних та допустимих доказів на підтвердження обставин, на які посилався Позивач. Надані Позивачем односторонні Акти про відмову в заправці та претензія не були визнані судом достатніми для підтвердження розміру заборгованості без наявності самих талонів.

Рішення прийняте на засадах змагальності та рівності сторін. Суд оцінив докази за своїм внутрішнім переконанням та дійшов висновку, що заявлені вимоги є недоведеними та необґрунтованими.

Оскільки стосовно Відповідача відкрито справу про банкрутство, суд роз`яснив Позивачу його право звернутися з заявою з кредиторськими вимогами до ТОВ «ЛІВАЙН ТОРГ», додавши документальні докази заборгованості згідно з Кодексом України з процедур банкрутства.

Оцінка аргументів учасників справи і висновків суду першої інстанції

Відповідно до ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції щодо підстав для відмови у позові та уважає, що позов слід було задовольнити з таких мотивів.

Згідно частини 1 статті 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Статтею 530 Цивільного кодексу України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Частиною 1 статті 612 Цивільного кодексу України зазначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до пункту 5.3 договору строк поставки товарів (робіт або послуг): лютий-грудень 2022 р.

Пунктом 5.5. Договору передбачено, що Перехід до Замовника права власності на Товар, що поставляється за цим Договором, відбувається після приймання-передачі Товару з АЗС.

Відповідно до видаткової накладної № 0079/0002857 від 11.08.2022 року Позивач отримав (прийняв) від Відповідача талони (бланки дозволи) на отримання пального в асортименті та кількості: Бензину А - 95 - 27 000 літрів Дизельного палива - 57 900 літрів, на загальну суму - 4 619 400,00 грн без ПДВ.

Оплата за отриманий товар (бензин А-95, дизельне паливо) підтверджується платіжним дорученням № 1019 від 15.08.2022 року на суму - 4 619 400,00 грн.

Судом вказані обставини були встановлені.

Позивач зазначає, що загалом ним використані талони (бланки дозволи) ТОВ ЛІВАЙН ТОРГ на отримання пального в асортименті та кількості:

- Бензину А-95-18 125 літрів;

- Дизельного палива - 50 040 літрів.

Тобто, залишились не використані талони:

- Бензин марки А - 95 в об`ємі (в кількості) - 8 875 літрів;

- Дизельне паливо в об`ємі (в кількості) - 7 860 літрів.

Суд відмовив в позові з тієї підстави, що позивачем не доведено суму заборгованості, оскільки позивач не надав копії скреч карток, по яким не було відвантажено паливно-мастильні матеріали.

Відповідно до частини 2 статті 693 Цивільного кодексу України, якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Зі змісту зазначеної норми вбачається, що умовою її застосування є неналежне виконання продавцем свого зобов`язання зі своєчасного передання товару покупцю. А у разі настання такої умови, покупець має право діяти альтернативно: або вимагати передання оплаченого товару від продавця, або вимагати повернення суми попередньої оплати.

Позивач 17 березня 2025 року на юридичну адресу Відповідача направив претензією від 13.03.2025 року № 7901-587/7919 щодо не виконання останнім договірних зобов`язань стосовно видачі (заправки) паливо-мастильними матеріалами на партнерських АЗС ТОВ ЛІВАЙН ТОРГ на підставі виданих (бланків дозволів), а саме: Бензину марки А - 95 в об`ємі - 8 875 літрів; Дизельного палива в об`ємі - 7 860 літрів та зазначив що вказані обставини є порушенням умов Договору № 335 від 11.08.2025 року, а саме пункту 5.5. Договору, яким передбачено, що Перехід до Замовника права власності на Товар, що поставляється за цим Договором, відбувається після приймання-передачі Товару з АЗС.

Відповідач відповіді на претензію не надав, проти доводів позивача, зокрема, й щодо обсягів невідвантаженої продукції не заперечив. Також відповідач не приймав участі в судових засіданнях, відзив на позовну заяву не надав.

Апеляційний суд погоджується з тим, що позивач не надав усіх наявних у нього доказів, які б могли довести суму заборгованості відповідача, але натомість позивачем було надано усі докази щодо виконання ним своїх зобов?язань щодо оплати, докази, що підтверджують припинення виконання відповідачем своїх зобов?язань (відсутність паливно-мастильних матеріалів у мережі АЗС, які вказані у договорі), а також претензію, яку було направлено на адресу відповідача, у якій зафіксовано суму заборгованості.

Натомість відповідач не заперечив щодо суми заборгованості, не надав доказів того, що ним паливно-мастильні матеріали відвантажені.

Згідно пункту 6 частини 1 статті 3 Цивільного кодексу України загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність.

Відповідно до частини 2 статті 13 Цивільного кодексу України при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині.

Принцип "процесуальної рівності сторін" передбачає, що у випадку спору, який стосується приватних інтересів, кожна зі сторін повинна мати розумну можливість представити свою справу, включаючи докази, в умовах, які не ставлять цю сторону в істотно більш несприятливе становище стосовно протилежної сторони (рішення ЄСПЛ від 27.10.1993 у справі "DOMBO BEHEERB.V. v. THE NETHERLANDS").

Згідно зі статтею 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

У розумінні положень наведеної норми на суд покладено обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються скоріше були (мали місце), аніж не були.

Верховний Суд в ході касаційного перегляду судових рішень неодноразово звертався загалом до категорії стандарту доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджувальної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови Верховного Суду від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі № 902/761/18, від 04.12.2019 у справі № 917/2101/17). Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19).

Зазначений підхід узгоджується з судовою практикою ЄСПЛ, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) (пункт 1 статті 32 Конвенції). Так, зокрема, у рішенні 23.08.2016 у справі "Дж. К. та Інші проти Швеції" ("J.K. AND OTHERS v. SWEDEN") ЄСПЛ наголошує, що "у країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування "поза розумним сумнівом ("beyond reasonable doubt"). Натомість, у цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту; скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням "балансу вірогідностей". … Суд повинен вирішити, чи являється вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри".

Відповідно до статті 89 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи викладене, апеляційний суд дійшов висновку про більшу вірогідність доказів, наданих позивачем на підтвердження не тільки наявності у відповідача заборгованості, а й розміру цієї заборгованості. Такі висновки суду засновані передусім на відсутності належних спростувань з боку відповідача цих обставин, а також на добросовісній поведінці позивача щодо виконання умов договору, а також його намагання вирішити цей спір у позасудовому порядку шляхом направлення претензії з зазначенням у ній зокрема й суми заборгованості.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Щодо доводів скаржника про те, що він був позбавлений права на участь у судових засіданнях 17.02.2026 та 03.03.2026 у режимі відеоконференції колегія суддів зазначає таке.

22.01.2026 від позивача надійшла заява до Господарського суду Дніпропетровської області про участь в засіданні, призначеному на 27.01.2026 об 11:20 год., в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за допомогою власних технічних засобів.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 26.01.2026 заяву Головного мобільного рятувального центру швидкого реагування Державної служби України з надзвичайних ситуацій про участь в засіданні поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів задоволено.

Судове засідання, призначене на 27.01.2026 об 11:20 год., в режимі відеоконференції за допомогою підсистеми відеоконференцзв`язку ЄСІТС.

Попереджено сторони, що відповідно до частини 5 статті 197 Господарського процесуального кодексу України ризики технічної неможливості участі у відеоконференції поза межами приміщення суду, переривання зв`язку тощо несе учасник справи, який подав відповідну заяву.

З матеріалів справи вбачається, що судове засідання, призначене на 27.01.2026, не відбулось у зв`язку з перебоями в роботі сервісу відеоконференцзв`язку ЄСІТС (що підтверджується Актом Господарського суду Дніпропетровської області, який міститься в матеріалах справи), що унеможливило здійснення повного фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 02.02.2026 призначено судове засідання на 17.02.2026.

У судове зсідання 17.02.2026 предстаник позивача не з`явився, був належним чином повідомлений про дату та час розгляду справи, що підтверджується довідкою господарського суду Дніпропетровської області про доставку електронного листа. Клопотань чи заяв позивачем щодо розгляду справи в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за допомогою власних технічних засобів не заявлено.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 17.02.2026 відкладено судове засідання на 03.03.2026.

У судове зсідання 03.03.2026 предстаник позивача не з`явився, був належним чином повідомлений про дату та час розгляду справи, що підтверджується довідкою господарського суду Дніпропетровської області про доставку електронного листа. Клопотань чи заяв позивачем щодо розгляду справи в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за допомогою власних технічних засобів не заявлено.

Відтак, колегія суддів не приймає доводи скаржника про те, що він був позбавлений права на участь у судових засіданнях 17.02.2026 та 03.03.2026 у режимі відеоконференції, оскільки матеріали справи не містять заяв чи клопотань позивача щодо розгляду справи в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за допомогою власних технічних засобів в судових засіданнях, що призначені на 17.02.2026 та 03.03.2026.

Відповідно до пунктів 1, 3, 4 частини першої статті 277 Господарського процесуального кодексу України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є нез`ясування обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

За викладених обставин, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам та матеріалам справи.

Враховуючи вищевикладене колегія суддів апеляційного господарського суду вважає, що апеляційна скарга позивача підлягає задоволенню, рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 03.03.2026 у справі № 904/6870/25 (904/17/26) необхідно скасувати. Прийняти нове рішення, яким позов задовольнити.

Зважаючи на задоволення апеляційної скарги позивача, судові витрати, понесені у зв`язку із подачею позову та апеляційним оскарженням, згідно статті 129 Господарського процесуального кодексу України слід покласти на відповідача.

Керуючись ст. ст. 269, 275, 276, 282-284 господарського процесуального кодексу України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного мобільного рятувального центру швидкого реагування Державної служби України з надзвичайних ситуацій на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 03.03.2026 у справі № 904/6870/25 (904/17/26) - задовольнити.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 03.03.2026 у справі № 904/6870/25 (904/17/26) скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Лівайн Торг" (49000, м. Дніпро, вул. Мандриківська, будинок 47, офіс 503, ) на користь Головного мобільного рятувального центру швидкого реагування Державної служби України з надзвичайних ситуацій (08711, Київська область, Обухівський район, с-ще Козин, вул. Обухівське шосе, 120, ) заборгованість у розмірі 892 785,00 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Лівайн Торг" (49000, м. Дніпро, вул. Мандриківська, будинок 47, офіс 503, ) на користь Головного мобільного рятувального центру швидкого реагування Державної служби України з надзвичайних ситуацій (08711, Київська область, Обухівський район, с-ще Козин, вул. Обухівське шосе, 120, ) 10 713,42 грн. судового збору за розгляд позовної заяви та 16 070,13 грн судового збору за розгляд апеляційної скарги.

Видачу відповідних наказів доручити Господарському суду Дніпропетровської області.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків передбачених п. 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України.

Повний текст постанови виготовлено і підписано 22.04.2026.

Головуючий суддя Я.С. Золотарьова

Суддя С.В. Мартинюк

Суддя Ю.В. Фещенко