РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

20.04.2026Справа № 910/374/26

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "БІ ДЖІ ВІ ГРУП МЕНЕДЖМЕНТ"

до відповідача-1: Приватного підприємства "БУДБЛОК"

відповідача-2: Печерської районної в місті Києві державної адміністрації

про зобов`язання вчинити певні дії

Суддя О.В. Гумега

секретар судового засідання

О.Ю. Мороз

Представники:

від позивача - Назаренко С.М.;

від відповідача-1 - не з`явився;

від відповідача-2 - не з`явився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "БІ ДЖІ ВІ ГРУП МЕНЕДЖМЕНТ" (далі - позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного підприємства "БУДБЛОК" (далі - відповідач-1), Печерської районної в місті Києві державної адміністрації (далі - відповідач-2) в якому позивач просить суд:

- усунути перешкоди Товариству з обмеженою відповідальністю "БІ ДЖІ ВІ ГРУП МЕНЕДЖМЕНТ" у користуванні нерухомим майном, розташованим за адресою: Україна, 01011, місто Київ, вулиця Панаса Мирного, 6, шляхом встановлення відсутності місцезнаходження Приватного підприємства "БУДБЛОК" за адресою Україна, 01011, місто Київ, вулиця Панаса Мирного, 6;

- зобов`язати Печерську районну в місті Києві державну адміністрацію внести зміни до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо Приватного підприємства "БУДБЛОК", а саме видалити відомості про місцезнаходження Приватного підприємства "БУДБЛОК" за адресою Україна, 01011, місто Київ, вулиця Панаса Мирного, 6.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.01.2026 позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "БІ ДЖІ ВІ ГРУП МЕНЕДЖМЕНТ" прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі № 910/374/26, постановлено розглядати справу за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання у справі на 02.03.2026 о 11:00 год.

У підготовче засідання, призначене на 02.03.2026, з`явився представник позивача. Представники відповідача-1 та відповідача-2 не з`явились.

У підготовчому засіданні, призначеному на 02.03.2026, судом оголошено перерву до 23.03.2026 о 10:40 год.

У підготовче засідання, призначене на 23.03.2026, з`явився представник позивача. Представники відповідача-1 та відповідача-2 не з`явились.

У підготовчому засіданні, призначеному на 23.03.2026, суд вчинив дії, визначені частиною другою статті 182 Господарського процесуального кодексу України, необхідні для забезпечення правильного і своєчасного розгляду справи по суті.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.03.2026 постановлено закрити підготовче провадження та призначити справу до судового розгляду по суті на 20.04.2026 об 11.00 год.

У судове засідання, призначене на 20.04.2026, з`явився представник позивача. Представники відповідача-1 та відповідача-2 не з`явились.

Відповідно до ч. 1 статті 202 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Судом враховано, що ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.03.2026 явка учасників справи у судове засідання, призначене на 20.04.2026, визнана не обов`язковою.

За наведених обставин, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи у судовому засіданні 20.04.2026, за відсутності представників відповідача-1 та відповідача-2.

У судовому засіданні, призначеному на 20.04.2026, здійснювався розгляд справи по суті.

Відповідно до ст. 194 Господарського процесуального кодексу України завданням розгляду справи по суті є розгляд і вирішення спору на підставі зібраних у підготовчому провадженні матеріалів, а також розподіл судових витрат.

У судовому засіданні, призначеному на 20.04.2026, суд заслухав вступне слово представника позивача.

Представник позивача підтримав позовні вимоги повністю.

У судовому засіданні, призначеному на 20.04.2026, судом здійснювалось з`ясування обставин справи та дослідження наявних в матеріалах справи доказів, після чого суд перейшов до судових дебатів.

У судових дебатах представник позивача виступив з промовою (заключним словом).

Після судових дебатів суд оголосив про перехід до стадії ухвалення судового рішення та оголосив перерву для проголошення рішення.

У судовому засіданні, призначеному на 20.04.2026, було проголошено вступну та резолютивну частини рішення та повідомлено, що повне рішення суду буде складено у термін, передбачений ч. 6 ст. 233 Господарського процесуального кодексу України.

З`ясувавши обставини справи, на які позивач посилався як на підставу своїх вимог, дослідивши в судовому засіданні наявні в матеріалах справи докази, суд

УСТАНОВИВ:

Відповідно до частин 1-3 статті 13 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Згідно зі статтями 73, 74 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Приписами статей 76, 77 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Згідно статей 78, 79 ГПК України, достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав станом на 01.07.2024 Товариство з обмеженою відповідальністю "БІ ДЖІ ВІ ГРУП МЕНЕДЖМЕНТ" є власником нерухомого майна - адміністративно-офісного будинку, розташованого за адресою: м. Київ, вул. Панаса Мирного, 6, набутого на підставі Договору купівлі-продажу від 01.07.2024 № 3201.

Судом встановлено, що відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань місцезнаходженням (юридичною адресою) Приватного підприємства "БУДБЛОК" вказано: м. Київ, вул. Панаса Мирного, 6.

Згідно зі статтею 93 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) місцезнаходженням юридичної особи є фактичне місце ведення діяльності чи розташування офісу, з якого проводиться щоденне керування діяльністю юридичної особи (переважно знаходиться керівництво) та здійснення управління і обліку.

Відповідно до п. 10 ч. 2 ст. 9 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" в Єдиному державному реєстрі містяться, зокрема, відомості про місцезнаходження юридичної особи.

Статтею 7 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" визначено, що Єдиний державний реєстр створюється з метою забезпечення державних органів та органів місцевого самоврядування, а також учасників цивільного обороту достовірною інформацією про юридичних осіб, громадські формування, що не мають статусу юридичної особи, фізичних осіб - підприємців та відокремлені підрозділи юридичної особи, утвореної відповідно до законодавства іноземної держави, з Єдиного державного реєстру.

Частиною 1 статті 10 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" встановлено, що якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою.

Згідно з ч. 4 ст. 17 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" для державної реєстрації змін до відомостей про юридичну особу, що містяться в Єдиному державному реєстрі, у тому числі змін до установчих документів юридичної особи, подаються, зокрема: рішення уповноваженого органу управління юридичної особи про зміни, що вносяться до Єдиного державного реєстру, а також установчий документ юридичної особи в новій редакції - у разі внесення змін, що містяться в установчому документі.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України "Про особливості регулювання діяльності юридичних осіб окремих організаційно-правових форм у перехідний період та об`єднань юридичних осіб" приватне підприємство є юридичною особою, що створена на основі приватної власності однієї чи кількох фізичних осіб або юридичної особи і діє відповідно до статуту.

Частиною 14 статті 17 Закону України "Про особливості регулювання діяльності юридичних осіб окремих організаційно-правових форм у перехідний період та об`єднань юридичних осіб" визначено, що з дня введення в дію цього Закону дія Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю" поширюється на дочірні підприємства, іноземні підприємства, підприємства об`єднання громадян, підприємства споживчої кооперації, приватні підприємства у випадках, якщо відповідні правовідносини не врегульовані їхніми статутами та іншими законами.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно з ч.1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону (ч. 2 ст. 319 ЦК).

Як встановлено судом раніше Товариство з обмеженою відповідальністю "БІ ДЖІ ВІ ГРУП МЕНЕДЖМЕНТ" набуло у власність нерухоме майно, яке розташоване за адресою: м. Київ, вул. Панаса Мирного, 6, на підставі Договору купівлі-продажу від 01.07.2024 № 3201.

Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності станом на 16.05.2018, Товариство з обмеженою відповідальністю "СЕРВІСНА БУРОВА КОМПАНІЯ" було власником нерухомого майна - адміністративно-офісного будинку, розташованого за адресою: м. Київ, вул. Панаса Мирного, 6, на підставі Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) №41125844 від 16.05.2018.

Судом враховано, що Листом № 01-09/2025 від 24.09.2025 Товариство з обмеженою відповідальністю "СЕРВІСНА БУРОВА КОМПАНІЯ" повідомило, що останнє не передавало приміщення, що знаходиться за адресою: вул. Панаса Мирного, 6, м. Київ в оренду, зокрема Приватному підприємству "БУДБЛОК", та не укладало будь-яких інших правочинів щодо вказаного приміщення.

Матеріали справи не містять жодних доказів, які б свідчили про наявність правових підстав у відповідача-1 для ведення діяльності та розташування офісу за адресою: м. Київ, вул. Панаса Мирного, 6.

За таких обставин зазначення в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців інформації про місцезнаходження відповідача-1 за адресою: м. Київ, вул. Панаса Мирного, 6 є безпідставним.

Відповідно до статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Отже, власник має право вимагати усунення порушень свого права власності у будь який час.

Судом встановлено, що дата реєстрації Приватного підприємства "БУДБЛОК", згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань є - 11.03.2020.

Звертаючись з даним позовом до суду, позивач зазначає, що відомості в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців про місцезнаходження відповідача-1 за адресою: місто Київ, вулиця Панаса Мирного, 6 є недостовірними та порушують його права, як власника означеного нерухомого майна, що є підставою для усунення порушення права власності та внесення змін щодо місцезнаходження Приватного підприємства "БУДБЛОК".

Станом на час розгляду справи місцезнаходження Приватного підприємства "БУДБЛОК" з адреси належного позивачу нерухомого майна не змінено, відповідні рішення вищим органом підприємства не прийнято, зміни до Єдиного державного реєстру не внесено.

Позивач звертаючись до суду з даним позовом вказує, що бездіяльність відповідача-1 щодо зміни місцезнаходження з адреси належного позивачу майна, з внесенням відповідних змін до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, є протиправною поведінкою. Формальне використання зазначеної адреси відповідачем-1 для визначення місцезнаходження юридичної особи, без її згоди, як власника об`єкта нерухомого майна, створює перешкоди у здійсненні права власності та є порушенням прав позивача.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ГПК України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Зазначений захист має бути ефективним, тобто повинен здійснюватися з використанням такого способу захисту, який може відновити, наскільки це можливо, відповідні права, свободи й інтереси позивача (аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі № 338/180/17).

Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Як правило, суб`єкт може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту його права чи інтересу. Такий спосіб здебільшого випливає із суті правового регулювання відповідних спірних правовідносин (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 22.08.2018 у справі № 925/1265/16 (пункт 5.6), від 06.02.2019 у справі № 522/12901/17-ц, від 02.07.2019 у справі № 48/340 (пункт 6.41), від 01.10.2019 у справі № 910/3907/18 (пункт 48), від 28.01.2020 у справі № 50/311-б (пункт 91), від 19.05.2020 у справі № 922/4206/19 (пункт 43), від 22.09.2020 у справі № 910/3009/18 (пункт 88), від 22.06.2021 у справі № 200/606/18 (пункт 75), від 22.06.2021 у справі № 334/3161/17 (пункт 55); див. також постанову Верховного Суду України від 10.09.2014 у справі № 6-32цс14).

За змістом статей 3, 15, 16 ЦК України правовою підставою для звернення до господарського суду є захист порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів. За результатами розгляду такого спору має бути визначено, чи було порушене цивільне право особи, за захистом якого позивач звернувся до суду, яке саме право порушено, в чому полягає його порушення, оскільки в залежності від цього визначається належний спосіб захисту порушеного права, якщо воно мало місце. Подібні висновки викладені у постанові Верховного Суду України від 01.06.2016 у справі № 920/1771/14 та постанові Верховного Суду від 14.08.2018 у справі № 910/23369/17).

Статтею 15 ЦК передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК).

Зазначені норми матеріального права визначають об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане із позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, спричинена поведінкою іншої особи.

Отже, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом цього права.

Право на звернення до господарського суду в установленому ГПК України порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом (ч. 1 ст. 4 ГПК України).

Юридичні особи та фізичні особи-підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням (ч. 2 ст. 4 ГПК України).

З огляду на положення статті 4 ГПК України, статей 15, 16 ЦК України підставою для захисту цивільного права чи охоронюваного законом інтересу є його порушення, невизнання чи оспорення.

Під захистом права розуміється державно-примусова діяльність, спрямована на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин і забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною, внаслідок чого реально відбудеться припинення порушення (чи оспорювання) прав цього суб`єкта, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав.

Спосіб захисту втілює безпосередню мету, якої прагне досягти суб`єкт захисту (позивач), вважаючи, що таким чином буде припинено порушення (чи оспорювання) його прав, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав.

Під ефективним способом необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Розглядаючи справу суд має з`ясувати: 1) чи передбачений обраний позивачем спосіб захисту законом або договором; 2) чи передбачений законом або договором ефективний спосіб захисту порушеного права позивача; 3) чи є спосіб захисту, обраний позивачем, ефективним для захисту його порушеного права у спірних правовідносинах.

Якщо суд дійде висновку, що обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором та/або є неефективним для захисту порушеного права позивача, у цих правовідносинах позовні вимоги останнього не підлягають задоволенню. Однак, якщо обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором, проте є ефективним та не суперечить закону, а закон або договір у свою чергу не визначають іншого ефективного способу захисту, то порушене право позивача підлягає захисту обраним ним способом.

Водночас, питання належності та ефективності обраного позивачем способу захисту порушеного права або законного інтересу підлягає вирішенню судами після повного встановлення усіх фактичних обставин справи, а також після з`ясування того, чи існує у позивача право або законний інтерес та чи має місце його порушення, невизнання або оспорювання відповідачем (близька за змістом правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 17.06.2020 у справі № 922/2529/19).

Задоволення судом позову можливе лише за умови доведення позивачем обставин щодо наявності у нього відповідного права (охоронюваного законом інтересу), а також порушення (невизнання, оспорення) цього права відповідачами з урахуванням належно обраного способу судового захисту.

Враховуючи викладене, суд погоджується з доводами позивача про те, що обраний ним спосіб захисту, зокрема, щодо зобов`язання Печерської районної в місті Києві державної адміністрації, як органу державної реєстрації, в якому знаходиться реєстраційна справа відповідача-1, внести зміни до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань щодо Приватного підприємства "БУДБЛОК", а саме: видалити відомості про місцезнаходження Приватного підприємства "БУДБЛОК" за адресою: Україна, 01011, місто Київ, вулиця Панаса Мирного, 6, є належним та ефективним у даному випадку, оскільки лише в разі задоволення судом таких вимог можливо повною мірою забезпечити поновлення порушених прав та інтересів позивача.

Враховуючи, що використання адреси (місто Київ, вулиця Панаса Мирного, 6) Приватним підприємством "БУДБЛОК" без згоди власника об`єкта нерухомого майна, створює перешкоди у здійсненні права власності та є порушенням прав позивача, вимога позивача про усунення такого порушення, шляхом встановлення відсутності місцезнаходження Приватного підприємства "БУДБЛОК" за адресою: Україна, 01011, місто Київ, вулиця Панаса Мирного, 6 є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Положеннями ст. 86 ГПК України унормовано, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Таким чином, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "БІ ДЖІ ВІ ГРУП МЕНЕДЖМЕНТ" до Приватного підприємства "БУДБЛОК", Печерської районної в місті Києві державної адміністрації про зобов`язання вчинити певні дії є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Стосовно розподілу судових витрат суд зазначає таке.

Відповідно до частин 1, 2, 3 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Частиною 1 статті 124 ГПК України визначено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

Позивач у позовній заяві навів попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, який складається з суми судового збору за подачу позовної заяви у розмірі 6 656,00 грн.

Відповідачі-1, 2 попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вони понесли і які очікують понести у зв`язку із розглядом справи, до суду не подали.

Відповідно до ч. 3 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Позивачем було подано позовну заяву у даній справі в електронній формі, отже розмір судового збору, що підлягає сплаті, підлягає пониженню на коефіцієнт 0,8.

В той же час, позивач за звернення до Господарського суду міста Києва з позовом сплатив судовий збір у розмірі 6 656,00 грн (2 немайнові вимоги), що підтверджується платіжною інструкцією № 46 від 15.01.2026.

Тобто позивачем при зверненні до суду із позовом було надмірно сплачено судовий збір у сумі 1 331,20 грн за подання позовної заяви.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Позивач не звертався до суду з клопотанням про повернення надмірно сплаченого судового збору.

У випадку, якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору (ч. 9 ст. 129 ГПК України).

Враховуючи задоволення позову, приписи ч. 9 ст. 129 ГПК України, суд дійшов висновку, що понесені позивачем витрати по сплаті судового збору у розмірі 5 324,80 грн покладаються на відповідача-1, як на сторону, внаслідок неправильних дій якої виник спір у даній справі.

Керуючись ст. 2, 4, 13, 73, 74, 76-80, 86, 123, 124, 129, 165, 232, 233, 236-238, 240, 241, 327 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Усунути перешкоди Товариству з обмеженою відповідальністю "БІ ДЖІ ВІ ГРУП МЕНЕДЖМЕНТ" (Україна, 01011, місто Київ, вул.Мирного Панаса, будинок 6, кабінет 506; ідентифікаційний код: 43979007) у користуванні нерухомим майном, розташованим за адресою: Україна, 01011, місто Київ, вулиця Панаса Мирного, 6, шляхом встановлення відсутності місцезнаходження Приватного підприємства "БУДБЛОК" (Україна, 01011, місто Київ, ВУЛИЦЯ ПАНАСА МИРНОГО, будинок 6; ідентифікаційний код: 32632701) за адресою Україна, 01011, місто Київ, вулиця Панаса Мирного, 6.

3. Зобов`язати Печерську районну в місті Києві державну адміністрацію (Україна, 01010, місто Київ, ВУЛИЦЯ МИХАЙЛА ОМЕЛЯНОВИЧА-ПАВЛЕНКА, будинок 15; ідентифікаційний код: 37401206) внести зміни до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо Приватного підприємства "БУДБЛОК" (Україна, 01011, місто Київ, ВУЛИЦЯ ПАНАСА МИРНОГО, будинок 6; ідентифікаційний код: 32632701), а саме видалити відомості про місцезнаходження Приватного підприємства "БУДБЛОК" (Україна, 01011, місто Київ, ВУЛИЦЯ ПАНАСА МИРНОГО, будинок 6; ідентифікаційний код: 32632701) за адресою: Україна, 01011, місто Київ, вулиця Панаса Мирного, 6.

4. Стягнути з Приватного підприємства "БУДБЛОК" (Україна, 01011, місто Київ, ВУЛИЦЯ ПАНАСА МИРНОГО, будинок 6; ідентифікаційний код: 32632701) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "БІ ДЖІ ВІ ГРУП МЕНЕДЖМЕНТ" (Україна, 01011, місто Київ, вул.Мирного Панаса, будинок 6, кабінет 506; ідентифікаційний код: 43979007) 5 324,80 грн (п`ять тисяч триста двадцять чотири гривні 80 коп.) судового збору.

5. Після набрання рішенням законної сили видати накази.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України).

Рішення господарського суду може бути оскаржене в порядку, передбаченому ст. 253, 254, 256-259 ГПК України з урахуванням підпункту 17.5 пункту 17 Розділу XI "Перехідні положення" ГПК України.

Повне рішення складено 22.04.2026.

Суддя Оксана ГУМЕГА