ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
27 квітня 2026 року м. Черкаси Справа № 925/140/26
Господарський суд Черкаської області у складі судді Зарічанської З.В., за участю секретаря судового засідання Філіпової І.С., розглянув у відкритому судовому засіданні справу
за позовом Приватного підприємства "Родина КМГ",
до відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Черкаський м`ясокомбінат",
про стягнення 2 116 841,91 грн,
представники сторін участі не брали.
03.02.2026 до Господарського суду Черкаської області надійшла позовна заява Приватного підприємства "Родина КМГ" (далі - ПП "Родина КМГ") з вимогою стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Черкаський м`ясокомбінат" (далі - ТОВ "Черкаський м`ясокомбінат") на користь ПП "Родина КМГ": основну суму заборгованості - 1 785 245,06 грн; 3 % річних (станом на 19.01.2026) - 16 758,40 грн; пеню (станом на 19.01.2026) - 173 170,18 грн; інфляційні втрати (станом на 31.12.2025) - 19 247,27 грн. Нараховувати 3 % річних та інфляційні до дня фактичного виконання грошового зобов`язання відповідно до ст. 625 ЦК України та умов Договору.
Ухвалою від 16.02.2026 суд відкрив провадження у справі № 925/140/26 за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначив на 16.03.2026 о 15:00.
12.03.2026 позивач подав заяву про збільшення позовних вимог, в якій позовні вимоги виклав у такій редакції: стягнути з ТОВ "Черкаський м`ясокомбінат" на користь ПП "Родина КМГ": основну суму заборгованості - 1 785 245,06 грн; 3 % річних станом на 12.03.2026 - 24 388,49 грн; пеню станом на 12.03.2026 - 246 272,15 грн; інфляційні втрати станом на 28.02.2026 - 60 936,21 грн. Нараховувати 3 % річних та інфляційні до дня фактичного виконання грошового зобов`язання відповідно до ст. 625 ЦК України та умов Договору.
Ухвалою від 16.03.2026 суд прийняв заяву ПП "Родина КМГ" про збільшення позовних вимог та постановив подальший розгляд справи здійснювати з її урахуванням.
09.04.2026 суд ухвалив рішення, яким позов задовольнив частково. Стягнув з ТОВ "Черкаський м`ясокомбінат" на користь ПП "Родина КМГ" основну суму заборгованості - 1 785 245,06 грн, 3 % річних - 24 388,49 грн, пеню - 246 272,15 грн, інфляційні втрати - 53 279,06 грн та 25 310,22 грн витрат зі сплати судового збору.
Водночас у заяві про збільшення позовних вимог позивач заявляв також вимогу про здійснення нараховування 3 % річних та інфляційних до дня фактичного виконання грошового зобов`язання відповідно до ст. 625 ЦК України та умов Договору, проте під час ухвалення рішення у справі суд не вирішив вимогу про здійснення нарахування 3 % річних та інфляційних до дня фактичного виконання грошового зобов`язання відповідно до ст. 625 ЦК України та умов Договору.
Ухвалою від 16.04.2026 суд призначив у справі № 925/140/26 судове засідання для вирішення питання про ухвалення додаткового рішення на 27.04.2026 о 13:45.
У судовому засіданні 27.04.2026 представники сторін участі не брали, про дату і час судового засідання належно повідомлені, що підтверджується довідками про доставку електронних листів (копій ухвали суду від 16.04.2026) до їх електронних кабінетів.
Згідно з п. 1 ч. 1, ч. 3, 4 ст. 244 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення.
Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати - без повідомлення учасників справи.
У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.
Суд звертає увагу, що вимога про зазначення в рішенні про нарахування відповідних відсотків до моменту виконання рішення не є самостійною позовною вимогою, яка повинна оплачуватись судовим збором в розумінні норм Господарського процесуального кодексу України, а є за своєю правовою природою клопотанням позивача, заявленим до суду, про використання позивачем передбаченого ч. 10 ст. 238 ГПК України відповідного права.
Відповідно до ч. 10 ст. 238 ГПК України, суд, приймаючи рішення про стягнення боргу, на який нараховуються відсотки або пеня, може зазначити в рішенні про нарахування відповідних відсотків або пені до моменту виконання рішення з урахуванням приписів законодавства України, що регулюють таке нарахування. Остаточна сума відсотків (пені) у такому випадку розраховується за правилами, визначеними у рішенні суду, органом (особою), що здійснює примусове виконання рішення суду і відповідні дії (рішення) якого можуть бути оскаржені в порядку, передбаченому розділом VI цього Кодексу.
Подальша реалізація ч. 10 ст. 238 ГПК України після ухвалення рішення та видачі виконавчого документу відображена у ч. 11, 12 ст. 26 Закону України "Про виконавче провадження", відповідно до яких, якщо у виконавчому документі про стягнення боргу зазначено про нарахування відсотків або пені до моменту виконання рішення, виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження розраховує остаточну суму відсотків (пені) за правилами, визначеними у виконавчому документі.
До закінчення виконавчого провадження виконавець за заявою стягувача перераховує розмір остаточної суми відсотків (пені), які підлягають стягненню з боржника, не пізніше наступного дня з дня надходження заяви стягувача про такий перерахунок, про що повідомляє боржника не пізніше наступного дня після здійснення перерахунку.
Аналіз положень ст. 526, 599, 611, 625 Цивільного кодексу України дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за час прострочення.
При цьому суд враховує, що не зважаючи на зазначення позивачем про необхідність нарахування 3 % річних та інфляційних до дня фактичного виконання грошового зобов`язання відповідно до ст. 625 ЦК України та умов Договору, застосуванню підлягають саме положення ч. 10 ст. 238 ГПК України.
Принцип jura novit curia ("суд знає закон") зобов`язує суд визначити яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору та надати правову кваліфікацію відносинам сторін з огляду на факти встановлені під час розгляду справи, застосувавши положення які дійсно регулюють відповідні правовідносини.
У постановах Великої Палати Верховного Суду від 04.12.2019 у справі №917/1739/17 та від 25.06.2019 у справі №924/1473/15 зроблено правовий висновок про те, що посилання суду в рішенні на інші норми права, ніж зазначені в позовній заяві, не може розумітися як вихід суду за межі позовних вимог. У зв`язку із цим суд, з`ясувавши при розгляді справи, що позивач послався не на ті норми, що фактично регулюють спірні правовідносини, самостійно здійснює правильну правову кваліфікацію останніх та застосовує в рішенні саме такі норми матеріального і процесуального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини.
Саме на суд покладено обов`язок надати правову кваліфікацію відносинам сторін виходячи з фактів, установлених під час розгляду справи, та визначити, яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору.
Водночас суд звертає увагу, що хоч позивач і заявив вимогу про здійснення нарахування інфляційних до моменту виконання рішення, положеннями ч. 10 ст. 238 ГПК України та ч. 11, 12 ст. 26 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено можливість нарахування лише відсотків або пені до моменту виконання рішення. Можливості нарахування інфляційних втрат до моменту виконання рішення зазначеними нормами не передбачено.
Завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави. (ч. 1 ст. 2 ГПК України)
Здійснюючи правосуддя, господарський суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного права чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. (ч. 1, 2 ст. 5 ГПК України)
Отже суд дійшов висновку, що у спірних правовідносинах 3 % річних слід нараховувати на фактичну (несплачену) суму основного боргу починаючи з періоду, не охопленого предметом позовних вимог, тобто з 13.03.2026, з визначенням граничного строку їх нарахування - до моменту виконання судового рішення.
При цьому, суд вважає за необхідне роз`яснити органу (особі), що здійснюватиме примусове виконання рішення суду, що у випадку часткової сплати боржником суми основного боргу, нарахування річних повинно здійснюватися на залишок заборгованості.
Керуючись ст. 238, 236-241, 244, 326-327 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд
Роз`яснити органу (особі), що здійснюватиме примусове виконання рішення суду, що у випадку часткової сплати боржником суми основного боргу, нарахування річних повинно здійснюватися на залишок заборгованості.
Наказ видати після набрання додатковим рішенням законної сили.
Додаткове рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Додаткове рішення може бути оскаржено до Північного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Копії додаткового рішення надіслати сторонам за допомогою системи "Електронний суд".
Суддя Зоя ЗАРІЧАНСЬКА