РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

02.04.2026Справа № 910/15781/25

За позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма ім. Чкалова»
доДержавного підприємства "Гарантований покупець"
про2 529 058,98 грн
Суддя Підченко Ю.О.
Секретар судового засідання Панасюк Ю.М.
Представники сторін:

від позивача: Головатюк С.А.;

від відповідача: Фартушна В.Л.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У провадженні Господарського суду міста Києва перебуває справа № 910/15781/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма ім. Чкалова» (далі також - позивач, ТОВ «Агрофірма ім. Чкалова») до Державного підприємства «Гарантований покупець» (далі також - відповідач, ДП «Гарантований покупець») про стягнення 5 423 298,23 грн основного боргу, 42 066,15 грн 3% річних, 57 019,04 грн інфляційних втрат.

Суд призначив підготовче засідання на 12.02.2026.

08.01.2026 відповідач подав відзив, а 20.01.2026 від позивача надійшла відповідь на відзив.

Крім того, 23.01.2026 відповідачем подані заперечення на відповідь на відзив.

Позивач, у свою чергу, 27.01.2026 звернувся до суду із заявою про зменшення розміру позовних вимог, відповідно до якої просив:

- прийняти заяву про зменшення розміру позовних вимог на суму 2 993 324,45 грн;

- стягнути з ДП «ГАРАНТОВАНИЙ ПОКУПЕЦЬ» грошові кошти в розмірі 2 529 058,98 грн, з яких: 2 403 091,07 грн - основна сума боргу, 54 434,98 грн - 3% річних від простроченої суми та 71 532,93 грн - інфляційні втрати;

- стягнути з ДП «ГАРАНТОВАНИЙ ПОКУПЕЦЬ» судові витрати у розмірі 90 348,71 грн, з яких 60 000,00 грн - витрати на професійну правничу допомогу, 30 348,71 грн - судовий збір;

- зобов`язати орган (особу), що здійснюватиме примусове виконання рішення Господарського суду міста Києва у даній справі, в порядку ч. 10 ст. 238 Господарського процесуального кодексу України, нарахувати 3% річних на суму основного боргу, за формулою: сума 3% річних = С х 3 х Д : КДР :100, де: С - сума заборгованості, Д - кількість днів прострочення, КДР - кількість днів у році, починаючи з 27.12.2025 до моменту виконання рішення;

- повернути ТОВ «АГРОФІРМА ІМ. ЧКАЛОВА» сплачений судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 35 919,89 грн у зв`язку із зменшенням розміру позовних вимог.

11.02.2026 позивач на виконання вимог суду долучив докази надіслання Акту звірки на адресу відповідача.

Враховуючи те, що вимоги позивача не суперечать законодавству та не порушують права і охоронювані законом інтереси інших осіб, суд задовольнив заяву про зменшення розміру позовних вимог, а спір у справі буде вирішений з урахуванням нової ціни позову 2 529 058,98 грн.

З огляду на те, що в підготовчому провадженні здійснено дії передбачені ст. 182 Господарського процесуального кодексу України, суд вирішив закрити підготовче провадження та призначити справу до розгляду по суті на 02.04.2026.

02.04.2026 відповідачем подано клопотання про закриття провадження у справі в частині стягнення 1 917 132,44 грн основного боргу.

Представник позивача безпосередньо в судовому засіданні 25.09.2025 наполягав на задоволенні заявленого позову та надав усні пояснення.

Натомість, представник відповідача проти позовних вимог заперечив у повному обсязі та наполягав на закритті провадження в оплаченій частині суми заборгованості.

Суд закінчив з`ясування обставин справи та перевірку їх доказами, провів дебати й перейшов до стадії ухвалення судового рішення.

Рішення в даній справі ухвалено з урахуванням ст.ст. 219, 220, 233 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

02.09.2020 між Державним підприємством «Гарантований покупець» (далі також - гарантований покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Агрофірма ім. Чкалова» (далі також - продавець за «зеленим» тарифом) був укладений Договір № 1775/01/20 (далі також - Договір), відповідно до умов якого продавець за «зеленим» тарифом зобов`язується продавати, а гарантований покупець зобов`язується купувати всю відпущену електричну енергію, вироблену продавцем за «зеленим» тарифом, та здійснювати її оплату відповідно до умов цього Договору та законодавства України, у тому числі Порядку купівлі гарантованим покупцем електричної енергії, виробленої з альтернативних джерел, затвердженого постановою НКРЕПКП від 26 квітня 2019 року № 641 (далі Порядок), або Порядку продажу та обліку електричної енергії, виробленої споживачами, а також розрахунків за неї, затвердженого постановою НКРЕКП від 13 грудня 2019 року 2804 (далі - Порядок продажу електричної енергії споживачами).

11.02.2021 сторони уклали Додаткову угоду №416/01/21 до договору від № 1775/01/20 від 02.09.2020 (далі - Додаткова угода №416/01/21), а 22.02.2024 - укладено Додаткову угоду №2062/07/24 до договору від №1775/01/20 від 02.09.2020 (далі - Додаткова угода №2062/07/24).

Відповідно до п. 2.2. Договору купівля-продаж електричної енергії за цим Договором здійснюється за умови членства продавця за «зеленим» тарифом у балансуючій групі гарантованого покупця.

Повідомленням НЕК «Укренерго» ТОВ «Агрофірма ім. Чкалова» поінформовано про те, що ТОВ «Агрофірма ім. Чкалова» включено до балансуючої групи ДП «Гарантований покупець» на підставі наданої заяви щодо вступу учасника ринку до балансуючої групи та підтвердження зі сторони ДП «Гарантований покупець» з 00 годин 00 хвилин 08.09.2020 року.

Згідно з п. 2.3. Договору продавець за «зеленим» тарифом зобов`язується продавати, а гарантований покупець зобов`язується купувати всю відпущену електричну енергію в точках комерційного обліку електричної енергії генеруючих одиниць продавця за «зеленим» тарифом за встановленим йому «зеленим» тарифом з урахуванням надбавки до тарифу.

Пунктом 2.4. Договору передбачено, що продавець за «зеленим» тарифом продає гарантованому покупцю електричну енергію відповідно до Порядку, якщо продавець є виробником за «зеленим» тарифом, або Порядку продажу електричної енергії споживачами, у разі якщо продавець є споживачем за «зеленим» тарифом, за тарифами, величини яких для кожної генеруючої одиниці за «зеленим» тарифом встановлені Регулятором, у національній валюті України.

Відповідно до п. 2.5. Договору вартість електричної енергії, купленої гарантованим покупцем у продавця за «зеленим» тарифом у розрахунковому місяці, визначається відповідно до глави 10 Порядку або глави 6 Порядку продажу електричної енергії споживачами на підставі тарифів, встановлених НКРЕП для кожної генеруючої одиниці.

Згідно з п. 3.1. Договору обсяг фактично проданої та купленої електричної енергії визначається відповідно до положень глави 8 Порядку або глави 5 Порядку продажу електричної енергії споживачами на підставі даних обліку, наданих гарантованому покупцю адміністратором комерційного обліку відповідно до глави 7 Порядку або глави 4 Порядку продажу електричної енергії споживачами.

У п. 3.2. Договору зазначено, що розрахунок за куплену гарантованим покупцем електроенергію здійснюється грошовими коштами, що перераховуються на поточний рахунок продавця за «зеленим» тарифом, з урахуванням ПДВ.

Відповідно до п. 3.3. Договору оплата електричної енергії, купленої гарантованим покупцем у продавців за «зеленим» тарифом у розрахунковому місяці, оплата продавцем за «зеленим» тарифом частки відшкодування вартості врегулювання небалансу електричної енергії гарантованого покупця, формування актів купівлі-продажу електричної енергії та актів приймання-передачі частки відшкодування вартості врегулювання небалансу електричної енергії гарантованого покупця здійснюється згідно з главою 10 Порядку або главою 6 Порядку продажу електричної енергії споживачами.

У п. 4.5. Договору унормовано, що гарантований покупець зобов`язаний купувати у продавця за «зеленим» тарифом вироблену електричну енергію за винятком обсягів електричної енергії, необхідних для власних потреб, а також у повному обсязі здійснювати своєчасні розрахунки за куплену у продавця за «зеленим» тарифом електричну енергію та розраховувати розмір частки відшкодування вартості врегулювання небалансу електричної енергії продавця за «зеленим» тарифом відповідно до глави 9 Порядку.

Укладенням Додаткової угоди № 2062/07/24 (та інших додаткових угод) сторони привели положення Договору у відповідність до змінених норм законодавства, однак, зміст прав та обов`язків сторін залишився незмінним.

Як стверджує позивач, станом на дату подання позову, заборгованість відповідача за поставлену електричну енергію у червні-вересні 2025 становила 5 423 298,23 грн. Втім, оскільки 05.01.2026 відповідачем здійснено часткову оплату у розмірі 3 020 207,16 грн за електроенергію, поставлену позивачем у вересні 2025 року, то позивач зменшив розмір позовних вимог в частині стягнення суми осиного боргу до 2 403 091,07 грн.

Крім суми основного боргу, у зв`язку з несвоєчасним виконанням грошового зобов`язання, позивач нарахував до стягнення з відповідача 3% річних в розмірі 54 434,98 грн та інфляційні втрати в розмірі 71 532,93 грн за загальний період нарахування з 21.08.2025 по 26.01.2026.

Заперечуючи проти заявленого позову відповідач посилався, зокрема, на наступні обставини:

- джерелом коштів, якими гарантований покупець здійснює оплати виробникам електричної енергії за «зеленим» тарифом, є кошти, які ОСП (НЕК «Укренерго») сплачує гарантованому покупцю за послугу із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел за розрахунковий місяць, такий механізм розрахунку відображений в главі 12 Порядку № 641;

- станом на 31.10.2025 заборгованість НЕК «Укренерго» перед гарантованим покупцем складала 16,10 млрд грн, що вказано на офіційному сайті відповідача, а наявність такої заборгованості виключає виникнення зобов`язання гарантованого покупця з оплати вартості відпущеної продавцями за «зеленим» тарифом електричної енергії попереднього розрахункового місяця в частині, пропорційній до розміру заборгованості НЕК «Укренерго» перед гарантованим покупцем за послугу в такому місяці;

- позивач має заборгованість перед гарантованим покупцем за договором щодо оплати частки відшкодування вартості врегулювання небалансу електричної енергії в сумі 2 504 015,26 грн, на розмір якої зменшуються спірні зобов`язання гарантованого покупця;

- згідно з пп. 12 п. 1 постанови НКРЕКП від 25.02.2022 № 332, гарантований покупець має право зменшити рівень розрахунків із продавцем за «зеленим» тарифом на суму неоплаченої частки відшкодування вартості врегулювання небалансу електричної енергії та вартості відхилення;

- наданий позивачем розрахунок 3% річних та інфляційних втрат є арифметично неправильним;

- у разі якщо суд дійде висновку про наявність у відповідача заборгованості за заявленими вимогами, слід враховувати настання для гарантованого покупця непереборної сили, що унеможливлює стягнення з нього основного боргу, 3% річних та інфляційних втрат.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Спірні правовідносини щодо стягнення боргу за поставлену електричну енергію та застосування наслідків прострочення виконання грошових зобов`язань, регулюються нормами Цивільного Кодексу України (далі ЦК України), Закону України «Про ринок електричної енергії» та відповідними підзаконними нормативними актами.

Так, згідно з вимогами статті 714 ЦК України за договором постачання енергетичних та інших ресурсів через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму їх використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

Статтею 62 Закону України «Про ринок електричної енергії» (в редакції, чинній на час спірних правовідносин) визначені спеціальні обов`язки для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку електричної енергії, до яких належить забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії. Спеціальні обов`язки із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії покладаються, зокрема, на гарантованого покупця.

Відповідно до частини другої статті 65 цього Закону, гарантований покупець зобов`язаний купувати у суб`єктів господарювання, яким встановлено «зелений» тариф, всю відпущену електричну енергію, вироблену на об`єктах електроенергетики з альтернативних джерел енергії за встановленим їм «зеленим» тарифом, аукціонною ціною з урахуванням надбавки до нього/неї протягом всього строку застосування «зеленого» тарифу, або строку дії підтримки, якщо такі суб`єкти господарювання входять до складу балансуючої групи гарантованого покупця.

Згідно з пунктом 10.1 Порядку, до 15 числа (включно) розрахункового місяця відповідач здійснює оплату платежу позивачу із забезпеченням йому пропорційної оплати відповідно до оперативних даних щодо обсягу товарної продукції, наданої адміністратором комерційного обліку (АКО), підписаної кваліфікованим електронним підписом (далі - КЕП), за перші 10 днів розрахункового місяця, що зазначається відповідно до обсягів відпуску електричної енергії генеруючими одиницями товариства, що визначені відповідно до п.п. 8.7 та 8.8. глави 8 цього Порядку, з урахуванням авансових платежів та заборгованості продавця перед гарантованим покупцем за спожиту електричну енергію.

До 25 числа (включно) розрахункового місяця гарантований покупець здійснює оплату платежу позивачу із забезпеченням йому пропорційної оплати відповідно до оперативних даних щодо обсягу товарної продукції, наданої адміністратором комерційного обліку, підписаної КЕП, за перші 20 днів розрахункового місяця, що визначається відповідно до обсягів відпуску електричної енергії генеруючими одиницями позивача, що визначені відповідно до п.п. 8.7 та 8.8. глави 8 цього Порядку, з урахуванням авансових платежів та заборгованості продавця перед гарантованим, після отримання від продавця акту купівлі-продажу протягом двох робочих днів з дати оприлюднення рішення НКРЕКП щодо затвердження розміру вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел, наданої гарантованим покупцем у розрахунковому місяці, останній здійснює остаточний розрахунок з виробником із забезпеченням йому 100 % оплати відпущеної електричної енергії попереднього розрахункового періоду (місяця) з урахуванням авансових платежів.

Згідно з абз. 1 п. 11.1. Порядку (в редакції чинній з 26.01.2024) Гарантований покупець, не пізніше п`ятого дня після закінчення першої та другої декад розрахункового місяця, за рахунок коштів, отриманих відповідно до пункту 14.2 глави 14 цього Порядку та коштів, отриманих гарантованим покупцем за реалізовану електричну енергію за результатами торгової діяльності на РДН, ВДР та за двосторонніми договорами, здійснює оплату продавцям за «зеленим» тарифом в обсязі, пропорційно відпуску електричної енергії генеруючими одиницями за 10/20 діб.

Відповідно до абз. 1 п. 11.4. Порядку (в редакції чинній з 26.01.2024) Гарантований покупець забезпечує проведення розрахунку та здійснення оплати за відпущену продавцем за «зеленим» тарифом у попередньому розрахунковому періоді (місяці) електричну енергію протягом п`яти робочих днів з дня оприлюднення рішення Регулятора щодо затвердження розміру вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел, наданої гарантованим покупцем у розрахунковому місяці.

Тобто, гарантований покупець зобов`язаний здійснювати оплату у кожному розрахунковому місяці за куплену електричну енергію у позивача у три етапи. При цьому, остаточний розрахунок (третій етап) відповідач зобов`язаний здійснити протягом п`яти робочих днів з дати оприлюднення рішення Регулятора щодо затвердження розміру вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел наданої гарантованим покупцем у розрахунковому місяці.

Таким чином, враховуючи вимоги пункту 11.4. Порядку та зазначені вище постанови НКРЕКП відповідач повинен був здійснити остаточний розрахунок з ТОВ «АГРОФІРМА ІМ. ЧКАЛОВА» із забезпеченням товариству 100% оплати за відпущену електричну енергію відповідного розрахункового періоду (місяця) з урахуванням авансових платежів протягом п`яти робочих днів з дати оприлюднення рішення Регулятора щодо затвердження розміру вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел, наданої гарантованим покупцем у розрахунковому місяці.

Як вбачається із наявних у справі фактичних даних, заборгованість у відповідача перед позивачем виникла у період за червень-вересень 2025 року на суму 2 403 091,07 грн (з урахуванням заяви позивача про зменшення розміру позовних вимог).

Крім того, судом під час розгляду справи враховано, що Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - НКРЕКП/Регулятор) затвердила розмір вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії, наданої гарантованим покупцем у наступні періоди:

- червень 2025 року (постанова № 1238 від 12.08.2025);

- липень 2025 року (постанова № 1398 від 02.09.2025);

- серпень 2025 року (постанова № 1648 від 14.10.2025);

- вересень 2025 року (постанова №1850 від 11.11.2025).

Пункт 11.4 Порядку не містить положень про те, що у випадку неотримання коштів гарантованим покупцем від ОСП, строк виконання остаточного розрахунку гарантованого покупця з продавцем за "зеленим" тарифом не настає чи відкладається на строк до моменту надходження коштів.

Суд зазначає, що правовідносини, які виникають за договором купівлі-продажу електричної енергії за «зеленим» тарифом, та правовідносини, які виникають за договором про надання послуг із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії, незважаючи на їхню пов`язаність, є самостійним зобов`язаннями, з самостійними предметами та суб`єктами. Ні Договір, ні Порядок не містять умов та правил, які би визначали стан виконання гарантованим покупцем обов`язків за Договором в залежності від виконання приватним акціонерним товариством «Національна енергетична компанія «Укренерго» обов`язків за договором про надання послуг із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії.

Відповідно до ст. 617 Цивільного кодексу України особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов`язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов`язання, відсутність у боржника необхідних коштів.

Частиною першою статті 96 Цивільного кодексу України визначено, що юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов`язаннями.

Дотримання строку виконання є одним із критеріїв належного виконання зобов`язання, оскільки прострочення є одним із проявів порушення зобов`язання.

Враховуючи вищевикладене, зміст абзацу 2 п. 11.4 Порядку № 641, суд дійшов висновку, що строк виконання зобов`язання відповідача перед позивачем зі 100% оплати за поставлену електричну енергію за періоди, в тому числі, за спірний період червень-вересень 2025 року є таким, що настав.

Таким чином, у відповідача наявні всі передбачені законом підстави для сплати за поставлену електричну енергію в період з червня по вересень 2025 року, а строк виконання зобов`язань настав, як на підставі ст. 530 Цивільного кодексу України так і відповідно до п.п. 10.4., 11.4 Порядку.

Стосовно доводів відповідача про право зменшити рівень розрахунків та наявність заборгованості позивача з врегулювання небалансів, то суд вважає за необхідне наголосити на такому.

Зважаючи на предмет спору в даній справі, необхідно надати оцінку можливості/неможливості у спірних правовідносинах реалізації відповідного права відповідача як гарантованого покупця на зменшення рівня розрахунків із позивачем як продавцем за "зеленим" тарифом на суму неоплаченої частки відшкодування вартості врегулювання небалансу електричної енергії та вартості відхилення з огляду на доводи ДП "Гарантований покупець" щодо наявності у позивача значної заборгованості перед відповідачем з відшкодування вартості небалансу електричної енергії (борг на суму 2 504 015,26 грн).

Необхідно також перевірити, чи звертався відповідач до позивача із відповідною заявою про припинення зобов`язання відповідача з оплати боргу за договором у спірні періоди, чи наявні підстави для зменшення розміру боргу у цій справі на суму неоплаченої частки відшкодування вартості врегулювання небалансу електричної енергії та вартості відхилення, а також якими доказами такі обставини підтверджуються (відображення відповідного зменшення в обліку та актах звірки; які саме суми, за які періоди та згідно з якими актами відповідачем реалізовано право на зменшення рівня розрахунків).

Вказану правову позицію викладено у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду в справі № 910/11212/24 від 13.08.2025.

Так, постановою НКРЕКП від 03.04.2024 № 652, абзац третій підпункту 13 пункту 1 постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 25.02.2022 № 332 «Про забезпечення стабільного функціонування ринку електричної енергії, у тому числі фінансового стану учасників ринку електричної енергії на період дії в Україні воєнного стану» викладено у такій редакції: «Гарантований покупець має право зменшити рівень розрахунків із продавцем за «зеленим» тарифом на суму неоплаченої частки відшкодування вартості врегулювання небалансу електричної енергії та вартості відхилення».

Водночас, дані положення не звільняють відповідача від обов`язку здійснити повну оплату придбаної електричної енергії за відповідними договорами.

Крім того, в матеріалах справи відсутні докази внесення змін до спірного Договору в частині встановлення порядку проведення відповідних розрахунків за спірний період, тоді як саме вищевказаним Договором регулюються господарсько-правові відносини його учасників.

В матеріалах справи також відсутні докази звернення відповідача до позивача з вимогами погасити заборгованість за актами приймання-передачі послуги з відшкодування вартості небалансу електричної енергії балансуючої групи.

Норма абзацу 3 підпункту 13 пункту 1 Постанови № 332, якою відповідачу надано право зменшити рівень розрахунків із продавцем електричної енергії за "зеленим" тарифом на суму неоплаченої частки відшкодування вартості врегулювання небалансу електричної енергії та вартості відхилення, може бути застосована у позапроцесуальному порядку, зокрема, шляхом укладення відповідного правочину, в результаті якого відбулося б зарахування зустрічних однорідних вимог й у позивача відпали б підстави позову у відповідній частині.

Відповідно до п. 8 ч. 6 ст. 65 Закону України «Про ринок електричної енергії», гарантований покупець та виробник за "зеленим" тарифом при виникненні взаємної однорідної заборгованості мають право проводити зарахування зустрічних однорідних вимог між собою за взаємною згодою сторін, у тому числі мають право здійснювати зарахування зустрічних однорідних вимог щодо заборгованості за відпущену електричну енергію за "зеленим" тарифом та заборгованості виробників за "зеленим" тарифом з оплати частки відшкодування вартості врегулювання небалансу електричної енергії гарантованого покупця.

Доказів того, що відповідач звертався до позивача із заявою про припинення зобов`язання з оплати богу за спірний період матеріали справи не містять. Немає підтверджень й здійснення зарахування зустрічних однорідних вимог за взаємними заборгованостями.

Так само, у разі наявності у позивача заборгованості перед відповідачем, останнього не було позбавлено права й можливості заявити відповідні вимоги в межах цієї справи шляхом пред`явлення зустрічного позову. Однак, таким процесуальним правом відповідач не скористався.

А тому відсутні підстави для зменшення або зміни розміру заявлених у цій справі позовних вимог у частині спірної суми основного боргу.

Позовні вимоги в частині стягнення 2 403 091,07 грн суми основного боргу є обґрунтованими.

Втім, після відкриття провадження у справі відповідачем було сплачено на користь позивача 1 917 132,44 грн, а докази оплати наявні у матеріалах справи.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Так, господарський суд закриває провадження у справі з підстав відсутності предмета спору, якщо наявними в матеріалах справи доказами підтверджується відсутність предмета спору, зокрема, у випадку припинення його існування (наприклад, сплата суми боргу, знищення спірного майна, скасування оспорюваного акта державного чи іншого органу тощо), якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань.

Однак, слід зауважити, що закриття провадження у справі на підставі Господарського процесуального кодексу України можливе у разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи. Якщо ж він був відсутній і до порушення провадження у справі, то зазначена обставина може зумовлювати відмову в позові, а не закриття провадження у справі (така правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.06.2019 року у справі № 13/51-04).

Отже, провадження у справі в частині стягнення з відповідача заборгованості в сумі 1 917 132,44 грн підлягає закриттю за відсутністю предмета спору.

Решта позовних вимог про стягнення боргу в розмірі 485 958,63 грн підлягають задоволенню.

Крім того, позивачем заявлено до стягнення з відповідача 54 434,98 грн 3% річних та 71 532,93 грн інфляційних втрат за загальний період нарахування з 21.08.2025 по 26.01.2026.

Так, частиною 2 ст. 625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та 3 % річних в порядку статті 625 ЦК України є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Суд, перевіривши розрахунок 3% річних встановив, що останній відповідає вимогам чинного законодавства, зокрема, проведений з урахуванням моменту виникнення прострочення виконання грошового зобов`язання та за відповідні періоди прострочення, а тому підлягають задоволенню вимоги позивача про стягнення з відповідача 54 434,98 грн 3% річних.

Крім того, за результатом перевірки наданого позивачем розрахунку інфляційних втрат, суд встановив, що розмір інфляційних втрат за період нарахування з 21.08.2025 по 26.01.2026 підлягає задоволенню в межах заявлених позивачем вимог на суму 71 532,93 грн.

Також, у прохальній частині позовної заяви позивач, посилаючись на ч. 10 ст. 238 Господарського процесуального кодексу України, просить суд у резолютивній частині рішення, ухваленого за результатом розгляду даної справи, зазначити про нарахування 3 % річних на суму основного боргу до моменту фактичного виконання рішення суду.

Відповідно до ч. 10 ст. 238 Господарського процесуального кодексу України, суд, приймаючи рішення про стягнення боргу, на який нараховуються відсотки або пеня, може зазначити в рішенні про нарахування відповідних відсотків або пені до моменту виконання рішення з урахуванням приписів законодавства України, що регулюють таке нарахування.

Остаточна сума відсотків (пені) у такому випадку розраховується за правилами, визначеними у рішенні суду, органом (особою), що здійснює примусове виконання рішення суду і відповідні дії (рішення) якого можуть бути оскаржені в порядку, передбаченому розділом VI цього Кодексу.

Правовий аналіз положень ст.ст. 526, 599, 611, 625 Цивільного кодексу України дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ст. 625 цього Кодексу, за час прострочення.

За змістом ч. 1 статті 2 Господарського процесуального кодексу України, завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Згідно з ч. 11, 12 ст. 26 Закону України "Про виконавче провадження", якщо у виконавчому документі про стягнення боргу зазначено про нарахування відсотків або пені до моменту виконання рішення, виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження розраховує остаточну суму відсотків (пені) за правилами, визначеними у виконавчому документі. До закінчення виконавчого провадження виконавець за заявою стягувача перераховує розмір остаточної суми відсотків (пені), які підлягають стягненню з боржника, не пізніше наступного дня з дня надходження заяви стягувача про такий перерахунок, про що повідомляє боржника не пізніше наступного дня після здійснення перерахунку.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за можливе задовольнити вимоги позивача в цій частині та зазначити у резолютивній частині рішення про нарахування органом (особою), що буде здійснювати примусове виконання рішення, 3% річних на суму саме основного боргу починаючи з 27.01.2026 до моменту виконання вказаного рішення, з урахуванням приписів законодавства України. Початок нарахування встановлено з огляду на заявлений у позовній заяві період прострочення виконання відповідачем зобов`язань за Договором.

Перерахунок основного боргу, вказаного у рішенні суду та у виконавчому документі, для органу (особи), що здійснюватиме примусове виконання рішення, має здійснюватися за наступною формулою: Сх3хД:К:100,

де: С- сума непогашеної заборгованості;

Д - кількість днів прострочення;

К - кількість днів у році, в якому наявна непогашена заборгованість.

Крім того, суд вважає за необхідне роз`яснити органу (особі), що здійснює примусове виконання рішення суду, що в разі часткової сплати відповідачем боргу, 3% річних нараховуються на залишок заборгованості, що залишився за визначеною вище формулою.

Усі інші доводи та заперечення сторін не спростовують зроблених судом висновків та не можуть впливати на законність судового рішення. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа "Серявін проти України", § 58, рішення від 10 лютого 2010 року).

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ст. ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За приписами статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ст. 129 ГПК України, з огляду на задоволення позову судові витрати у вигляді судового збору покладаються на відповідача.

Крім того, зважаючи на зменшення позивачем розміру позовних вимог та враховуючи закриття провадження в справі в частині, суд вважає за необхідне вирішити питання про повернення позивачу з Державного бюджету України сплаченого судового збору у відповідній частині.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 73, 74, 76, 77, 86, 129, 219, 220, 231, 232, 233, 237, 238, ст. ст. 240, 241, ч. 1 ст. 256, 288 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Закрити провадження у справі в частині позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма ім. Чкалова» до Державного підприємства "Гарантований покупець" про стягнення суми основного боргу в розмірі 1 917 132,44 грн.

2. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма ім. Чкалова» задовольнити.

3. Стягнути з Державного підприємства "Гарантований покупець" (01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, 27; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма ім. Чкалова» (26000, Кіровоградська обл., Новомиргородський р-н, м. Новомиргород, вул. В`ячеслава Чорновола, 50К; ) основний борг в розмірі 485 958,63 грн, 3% річних в розмірі 54 434,98 грн, інфляційні втрати в розмірі 71 532,93 грн та судовий збір в розмірі 7 343,11 грн.

4. Повернути Товариству з обмеженою відповідальністю «Агрофірма ім. Чкалова» (26000, Кіровоградська обл., Новомиргородський р-н, м. Новомиргород, вул. В`ячеслава Чорновола, 50К; ) з Державного бюджету України 58 925,49 грн судового збору, про що після набрання рішенням законної сили постановити відповідну ухвалу.

5. Зобов`язати орган (особу), що здійснюватиме примусове виконання рішення Господарського суду міста Києва у даній справі, в порядку ч. 10 ст. 238 Господарського процесуального кодексу України, нарахувати 3% річних на суму основного боргу, за формулою: сума 3% річних = С х 3 х Д : КДР :100, де: С - сума заборгованості, Д - кількість днів прострочення, КДР - кількість днів у році, починаючи з 27.01.2026 до моменту виконання рішення;

6. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили згідно зі ст. 241 Господарського процесуального кодексу України. Відповідно до ч. 1 ст. 256 та ст. 257 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 13.04.2026 року.

Суддя Ю.О.Підченко