РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

23.04.2026Справа № 908/3998/25

Господарський суд міста Києва у складі судді Пукшин Л.Г., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін матеріали справи

за позовом Ольшанської селищної ради Миколаївського району Миколаївської області (57113, Миколаївська обл., Миколаївський р-н, селище міського типу Ольшанське, вул. Костянтина Ольшанського, буд. 1А, ідентифікаційний код 04375553)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "МАДЖОРІСТА" (02099, м. Київ, вул. Бориспільська, буд. 9, ідентифікаційний код 44876120)

про розірвання договорів та стягнення 88 128, 00 грн,

Представники сторін: не викликались

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Ольшанська селищна рада Миколаївського району Миколаївської області (далі - позивач) звернулось до Господарського суду Запорізької області з позовними вимогами до Товариства з обмеженою відповідальністю "СИНЕРГІЯ СИСТЕМ" (нове найменування Товариство з обмеженою відповідальністю "МАДЖОРІСТА") розірвання договорів та стягнення 88 128, 00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на виконання умов укладених між сторонами договору №75 від 29.08.2023 (далі - договір №75) на закупівлю товару (бензин А-95-Євро5-Е7) та договору №76 від 29.08.2023 (далі - договір №76) на закупівлю дизельного товару (дизельне паливо ДПЗ - Євро5-В7) позивачем був поставлений, а відповідачем оплачений у повному обсязі товар, однак довірчі документи (скретч-картки) постачальником не передавались, у зв`язку з чим у замовника були відсутні підстави отримувати належне йому пальне. Через тривалий час позивач втратив інтерес в отриманні товару, у зв`язку з чим звернувся до суду з даним позовом, в якому просить розірвати вказані договори та стягнути суму попередньої оплати: 9272, 00 грн за договором №75 та 78 336, 00 грн за договором №76.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 05.01.2026 №908/3998/25 матеріали позовної заяви Ольшанської селищної ради Миколаївського району Миколаївської області до Товариства з обмеженою відповідальністю "СИНЕРГІЯ СИСТЕМ" про стягнення 88128,00 грн вартості товару передано за підсудністю до Господарського суду міста Києва.

02.06.2025 вказана справа надійшла до Господарського суду міста Києва.

За результатами автоматизованого розподілу судової справи №908/3998/25 між суддями, вказану позовну заяву передано на розгляд судді Пукшин Л.Г.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.02.2026 залишено позовну заяву Ольшанської селищної ради Миколаївського району Миколаївської області без руху, встановлено без руху, встановлено позивачу строк та спосіб усунення недоліків.

16.02.2026 через підсистему ЄСІТС "Електронний суд" Ольшанською селищною радою Миколаївського району Миколаївської області подано заяву про усунення недоліків.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 19.02.2026 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, вирішено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання).

Вказана ухвала була доставлена до електронного кабінету Товариства з обмеженою відповідальністю "МАДЖОРІСТА" 19.02.2026 о 14:10 год., що підтверджується відповідним повідомленням про доставлення процесуального документа.

Частиною 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що днем вручення судового рішення є: 1) день вручення судового рішення під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 5) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Якщо судове рішення надіслано до електронного кабінету пізніше 17 години, судове рішення вважається врученим у робочий день, наступний за днем його відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про його доставлення.

Отже, відповідач належним чином повідомлений про розгляд справи відповідно до ст. 120 Господарського процесуального кодексу України.

У відповідності до вимог статей 165, 251 Господарського процесуального кодексу України, відповідачу був встановлений строк для подання відзиву на позовну заяву протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

Приписами частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Приймаючи до уваги, що відповідач у встановлений строк не подав до суду відзив на позов, а відтак не скористався наданими йому процесуальними правами, за висновками суду, у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України.

У частині 8 статті 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, встановив.

29.08.2022 між Ольшанською селищною радою Миколаївського району Миколаївської області (далі - замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "МАДЖОРІСТА" (далі - постачальник) укладено договір про закупівлю №75 (далі договір №75), відповідно до умов пункту 1.1. якого постачальник зобов`язується поставити замовнику товари, зазначені в п. 1.2. договору, а постачальник - прийняти і оплатити такі товари.

Найменування (номенклатура, асортимент) товару - ДК 021:2015 - 09130000-9 "Нафта і дистиляти" - бензин А-95-Євро5-Е7 (09132000-3 - бензин) (талони або скретч-карти) (далі - товар) (пункт 1.2. договору №75).

Відповідно до пункту 4.1. договору №75 ціна цього договору становить: 9 792, 00 грн з ПДВ. Ціна за 1 літр становить: бензин А-95-Євро5-Е7 без ПДВ 40, 80 грн, ПДВ - 8,16 грн, з ПДВ - 48, 96 грн.

За умовами пункту 6.1. договору №75 строк (термін) поставки (передачі) товару - до 31.12.2023.

Підпунктами 7.3.1., 7.3.2. пункту 7.3 договору №75 передбачено, що постачальник зобов`язаний забезпечити безперебійну поставку товару у строки, встановлені цим договором; забезпечити замовника паливними талонами на пальне із терміном дії не менше 3 місяців з моменту їх отримання замовником.

Цей договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання сторонами, скріплення печатками та діє до 31.12.2023, а в частині розрахунків до повного його виконання (пункт 10.1. договору №75).

09.10.2023 на виконання умов договору №75 сторонами підписано видаткову накладну №1180 на суму 9 792, 00 грн.

В свою чергу, відповідач на підставі виставленого рахунку №717 від 09.10.2023 здійснив оплату на користь позивача в сумі 9 792, 00 грн, що підтверджується платіжною інструкцією №1 від 10.10.2023.

Водночас, 29.08.2022 між Ольшанською селищною радою Миколаївського району Миколаївської області (далі - замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "МАДЖОРІСТА" (далі - постачальник) укладено договір про закупівлю №76 (далі договір №76), відповідно до умов пункту 1.1. якого постачальник зобов`язується поставити замовнику товари, зазначені в п. 1.2. договору, а постачальник - прийняти і оплатити такі товари.

Найменування (номенклатура, асортимент) товару - ДК 021:2015 - 09130000-9 "Нафта і дистиляти" - дизельне паливо ДП-З-Євро5-В7 - (09134200-0 - дизельне паливо) (талони або скретч-карти) (далі - товар) (пункт 1.3. договору №76).

Відповідно до пункту 4.1. договору №76 ціна цього договору становить: 78 336, 00 грн. з ПДВ. Ціна за 1 літр становить: дизельне паливо-Євро5 без ПДВ 40, 80 грн, ПДВ - 8,16 грн, з ПДВ - 48, 96 грн.

За умовами пункту 6.1. договору №76 строк (термін) поставки (передачі) товару - до 31.12.2023.

Підпунктами 7.3.1., 7.3.2. пункту 7.3 договору №76 передбачено, що постачальник зобов`язаний забезпечити безперебійну поставку товару у строки, встановлені цим договором; забезпечити замовника паливними талонами на пальне із терміном дії не менше 3 місяців з моменту їх отримання замовником.

Цей договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання сторонами, скріплення печатками та діє до 31.12.2023, а в частині розрахунків до повного його виконання (пункт 10.1. договору №76).

09.10.2023 на виконання умов договору №76 сторонами підписано видаткову накладну №1181 на суму 78 336, 00 грн.

В свою чергу, відповідач на підставі виставленого рахунку №718 від 09.10.2023 здійснив оплату на користь позивача на суму 78 336, 00 грн, що підтверджується платіжною інструкцією №2 від 10.10.2023.

Позивач зазначає, що станом на 31.12.2025 за договорами №75 та №76 замовнику від постачальника довірчі документи (скретч-картки) не передавались, з цих причин у замовника були відсутні підстави отримувати належне йому за цими договорами пальне, та через тривалий час очікування позивач втратив інтерес в отриманні даного товару (бензину та дизельного палива).

Викладене і стало підставою для звернення до суду зданим позовом про стягнення 88 128, 00 грн попередньої оплати за договорами №75 та №76.

Стаття 509 Цивільного кодексу України визначає, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до статей 11, 629 Цивільного кодексу України договір є однією з підстав виникнення зобов`язань та є обов`язковим для виконання сторонами.

Зобов`язання, в силу вимог статей 526, 525 Цивільного кодексу України, має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Аналогічна за змістом норма міститься і у ст. 193 Господарського кодексу України.

Укладений між сторонами договір за своєю правовою природою є договором поставки, а відповідно до ч. 1 ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. Частиною 2 цієї ж статті унормовано, що до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Так, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ст. 655 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 статті 662 Цивільного кодексу України встановлений обов`язок продавця передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Умовами підпунктів 7.3.1., 7.3.2. пункту 7.3 договорів №75 та №76 передбачено, що постачальник зобов`язаний забезпечити безперебійну поставку товару у строки, встановлені цим договором; забезпечити замовника паливними талонами на пальне із терміном дії не менше 3 місяців з моменту їх отримання замовником.

Згідно умов пунктів 6.1. договорів №75 та №76 строк (термін) поставки (передачі) товару - до 31.12.2023.

В силу приписів статті 663 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 664 Цивільного кодексу України обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар.

Згідно зі ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Тобто, вказана норма передбачає як безпосереднє встановлення строку (терміну) виконання зобов`язання, так і визначення цього строку вказівкою на певну подію, яка неминуче має настати.

Отже, вищезазначеними умовами договору встановлений строк передачі талонів/скретч-карт на заправку паливом, натомість, обов`язок продавця передати покупцю товар за цим договором виникає у момент пред`явлення талону/скретч-картки.

Втім, відповідач довірчі документи (скретч-картки) за договорами №75, 76 постачальнику не передав, і доказів зворотного матеріали справи не містять.

При цьому, частиною 2 статті 693 Цивільного кодексу України визначено, що якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Отже, у розумінні приписів цієї норми покупцю належить право вимагати, крім іншого, повернення передоплати за непоставлений товар. При цьому, попередньою оплатою є часткова або повна оплата товару до його передання продавцем.

Визначене право покупця вимагати від продавця повернення суми попередньої оплати є за своїм змістом правом покупця на односторонню відмову від зобов`язання, внаслідок якої припиняється зобов`язання продавця перед покупцем по поставці товару і виникає нове грошове зобов`язання.

Тобто, виходячи з аналізу положень статті 693 Цивільного кодексу України умовою її застосування є неналежне виконання продавцем свого зобов`язання зі своєчасного передання товару покупцю. А у разі настання такої умови покупець має право діяти альтернативно: або вимагати передання оплаченого товару від продавця, або вимагати повернення суми попередньої оплати. Тобто, волевиявлення щодо обрання одного з варіантів вимоги покупця має бути вчинено ним в активній однозначній формі такої поведінки, причому доведеної до продавця.

З урахуванням вищевикладеного, враховуючи що факт здійснення позивачем попередньої оплати товару та відсутність факту поставки товару (передання довірчих документів (скретч-карток) підтверджені матеріалами справи та не спростовані відповідачем, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача 88 128, 00 грн.

Статтею 611 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі порушення зобов`язання, настають наслідки, встановлені договором або законом, в тому числі припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору.

За приписами ст. 615 ЦК України у разі порушення зобов`язання однією стороною друга сторона має право частково або в повному обсязі відмовитися від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом.

Одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання.

Разом з тим, суд відзначає, що у пункті 10.1. договорів №75 та 76 строк визначено, що цей договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання сторонами, скріплення печатками та діє до 31.12.2023, а в частині розрахунків до повного його виконання.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору.

За змістом зазначених норм розірвано може бути лише чинний (такий, що діє на час звернення до суду з позовом та прийняття відповідного судового рішення) договір. Тобто, розірвати можна лише договір, який діє (строк/термін дії якого не закінчився).

Відповідний висновок також міститься у постанові Верховного Суду від 07.08.2018 у справі № 910/7981/17.

У зв`язку з тим, що чим дія договорів №75 та №76 закінчилась, вимоги позивача про їх розірвання не підлягають задоволенню.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до статей 76-79 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За приписами частини 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідач під час розгляду справи не надав суду належних та допустимих доказів поставки товару у повному обсязі або доказів повернення позивачу здійсненої попередньої оплати, як і не скористався своїм правом на подання відзиву на позовну заяву.

Приймаючи до уваги вищевикладене в сукупності, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.

На підставі викладеного, враховуючи положення ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати зі сплати судового збору покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У той же час, відповідно до ч. 3 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

З огляду на положення Закону України "Про судовий збір", оскільки позивач звернувся до суду з позовом в електронній формі через підсистему "Електронний суд", розмір судового збору за подання позивачем до Господарського суду міста Києва вказаної позовної заяви має визначатись з урахуванням наведених приписів.

Однак, при зверненні до суду з даним позовом позивачем сплачено судовий збір без урахування коефіцієнту 0,8.

Враховуючи викладене, суд звертає увагу позивача, що згідно з п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Керуючись ст. 129, 236-238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "МАДЖОРІСТА" (02099, м. Київ, вул. Бориспільська, буд. 9, ідентифікаційний код 44876120) на користь Ольшанської селищної ради Миколаївського району Миколаївської області (57113, Миколаївська обл., Миколаївський р-н, селище міського типу Ольшанське, вул. Костянтина Ольшанського, буд. 1А, ідентифікаційний код 04375553) грошові кошти у сумі 88 128, 00 грн та витрати зі сплати судового збору у сумі 2 422 грн 40 коп.

3. Після набрання рішенням суду законної сили видати позивачу наказ.

4. В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене у строки та порядку, встановленому розділом ІV ГПК України.

Повний текст рішення складено 23.04.2026.

Суддя Л.Г. Пукшин