ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

20.04.2026м. ДніпроСправа № 904/2024/26

Суддя Господарського суду Дніпропетровської області Іванова Т.В., розглянувши матеріали

за позовом Садівничого товариства "Майорка" (52043, Дніпропетровська область, Дніпровський район, село Майорка; ідентифікаційний код 24609773)

до відповідача Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України" (01601, місто Київ, вулиця Руставелі Шота, будинок 9А; ідентифікаційний код 44768034) в особі Філії "Східний лісовий офіс" Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України" (49000, Дніпропетровська область, місто Дніпро, вулиця Космічна (Соборний район), будинок 35; ідентифікаційний код 45632138)

про зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИЛА:

14.04.2026 до Господарського суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява Садівничого товариства "Майорка" (далі - позивач) до Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України" в особі Філії "Східний лісовий офіс" Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України" (далі - відповідач) про зобов`язання вчинити певні дії, а саме позивач просить суд:

- прийняти позовну заяву Садівничого товариства "Майорка" про зобов`язання припинити порушення права користування земельною ділянкою шляхом усунення накладання меж земельних ділянок та внесення змін до ДЗК до розгляду;

- зобов`язати Державне спеціалізоване господарського підприємства "Ліси України" усунути накладення меж земельних ділянок лісового фонду: кадастровий номер :01:025:0337 площею 1.7463 га для ведення лісового господарства і пов`язаних з ним послуг (код КВЦПЗД 09.01); кадастровий номер :01:025:0335 площею 2.2551 га для ведення лісового господарства і пов`язаних :01:025:0334 площею 0.3565 га для ведення лісового господарства і пов?язаних з ним послуг (код КВЦПЗД 09.01) на земельну ділянку, що перебуває у постійному користуванні Садівничого товариства "Майорка", шляхом приведення їх меж у відповідність до Державного акту на право постійного користування землею І-ДП №000836 від 29.12.1997:

- зобов`язати Державне спеціалізоване господарського підприємства "Ліси України" погодити межі земельних ділянок із суміжним землекористувачем - Садівничим товариством "Майорка" з урахуванням Плану зовнішніх меж землекористування садівницького товариства "Майорка" Волоської сільської Ради (Державний акт на право постійного користування землею І-ДП №000836 від 29.12.1997;

- зобов`язати Державне спеціалізоване господарського підприємства "Ліси України" внести зміни до Державного земельного кадастру шляхом коригування координат поворотних точок меж земельних ділянок після усунення накладення;

- зобов`язати Державне спеціалізоване господарського підприємства "Ліси України" після внесення змін до Державного земельного кадастру привести матеріали лісовпорядкування (Планшет №4) у відповідність до фактично встановлених меж з суміжним землекористувачем - Садівничим товариством "Майорка";

- судові витрати покласти на Відповідача.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.04.2026 справу №904/2024/26 передано на розгляд судді Івановій Т.В.

Розглянувши матеріали справи, позовну заяву з доданими до неї документами, господарський суд дійшов до висновку, що позовна заява підлягає залишенню без руху з наступних підстав.

Відповідно до положень пункту 2 частини 3 статті 162 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що позовна заява повинна містити повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта (для фізичних осіб - громадян України), якщо такі відомості відомі позивачу, вказівку на статус фізичної особи - підприємця (для фізичних осіб - підприємців), відомі номери засобів зв`язку та адресу електронної пошти, відомості про наявність або відсутність електронного кабінету;

Господарський суд звертає увагу позивача, що в позовній заяві відсутні відомості щодо поштового індексу позивача, що суперечить положенням пункту 2 частини 3 статті 162 Господарського процесуального кодексу України.

Окрім цього суд звертає увагу позивача, що в позовній заяві Садівничого товариства "Майорка", в якій відповідачем зазначено "Державне спеціалізоване господарське підприємство "Ліси України" в особі Філії "Східний лісовий офіс" Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України", заявлено вимогу до "Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України" про зобов`язання вчинити певні дії.

Частиною 1 статті 45 Господарського процесуального кодексу України визначено, що сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути особи, зазначені у статті 4 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 4 ст. 56 Господарського процесуального кодексу України держава, Автономна Республіка Крим, територіальна громада беруть участь у справі через відповідний орган державної влади, орган влади Автономної Республіки Крим, орган місцевого самоврядування відповідно до його компетенції, від імені якого діє його керівник, інша уповноважена особа відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування), або через представника.

Господарський суд звертає увагу, що в прохальній частині позивач просить суд стягнути збитки не з філії уповноваженого органу, а безпосередньо з державного органу з дислокацією в місті Києві, в той час як відповідачем зазначив саме філію.

З огляду на це позивачу необхідно надати до суду уточнену позовну заяву щодо належного відповідача у справі.

Господарський суд вбачає за необхідне зазначити, що відповідно до пункту 8 частини 3 статті 162 Господарського процесуального кодексу України позовна заява повинна містити перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви.

Позивачем не дотримано вказаних вимог, в позовній заяві відсутні відомості щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви.

Судом встановлено, що позивачем до позовної заяви долучено додатки : "Копія статуту СТ "Майорка" КБ "Південне" 1987", "Копія статуту СТ "Майорка", прийнятий загальними зборами 30.05.1998 року", "Архівний витяг №581/04-24-25 від 13.08.2025", "Копія Державного акту на право постійного користування землею КБ "Південне" 1986 року Б№096268", "Копія плану відводу земель затверджений Розпорядженням СМ УССР від 31.03.1986 №159-р", "Копия Акта технического обследования лесных площадей, испрашиваемих к отводу из состава государственного лесного фонда от 28 октября 1986 г."

Вказані додатки подано на іноземній мові, без нотаріально посвідченого перекладу, що безперечно є порушенням норм законодавства.

Суд зазначає, що статтею 10 Конституції України встановлено, що державною мовою в Україні є українська мова.

Як зазначив Конституційний Суд України у рішенні від 14.12.1999 у справі №10-рп/99, українська мова, як державна, є обов`язковим засобом спілкування на всій території України при здійсненні повноважень органами державної влади та органами місцевого самоврядування (мова актів, роботи, діловодства, документації, тощо), а також в інших публічних сферах суспільного життя, які визначаються законом (частина 5 статті 10 Конституції України).

За приписами статті 12 Закону України "Про судоустрій та статус суддів" судочинство і діловодство в судах України проводяться державною мовою. Суди забезпечують рівність прав громадян у судовому процесі за мовною ознакою. Суди використовують державну мову в процесі судочинства та гарантують право громадян на використання ними в судовому процесі рідної мови або мови, якою вони володіють.

Господарське судочинство в судах здійснюється державною мовою. Суди забезпечують рівність прав учасників судового процесу за мовною ознакою. Суди використовують державну мову в процесі судочинства та гарантують право учасникам судового процесу на використання ними в судовому процесі рідної мови або мови, якою вони володіють. Учасники судового процесу, які не володіють або недостатньо володіють державною мовою, мають право робити заяви, надавати пояснення, виступати в суді і заявляти клопотання рідною мовою або мовою, якою вони володіють, користуючись при цьому послугами перекладача в порядку, встановленому цим Кодексом (стаття 10 Господарського процесуального кодексу України).

Статтею 1 Закону України "Про забезпечення функціонування української мови як державної" встановлено, що єдиною державною (офіційною) мовою в Україні є українська мова. Статус української мови як єдиної державної мови в Україні визначається виключно Конституцією України. Порядок функціонування і застосування державної мови визначається виключно законом.

Мовою нормативно-правових актів і актів індивідуальної дії, діловодства і документообігу органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування є державна мова. Органи державної влади, органи влади Автономної Республіки Крим та органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації державної і комунальної форм власності беруть до розгляду документи, складені державною мовою, крім випадків, визначених законом (частини 1, 6 статті 13 Закону України "Про забезпечення функціонування української мови як державної").

Згідно зі статті 14 Закону України "Про забезпечення функціонування української мови як державної" у судах України судочинство провадиться, а діловодство здійснюється державною мовою. У судовому процесі може застосовуватися інша мова, ніж державна, у порядку, визначеному процесуальними кодексами України та Законом України "Про судоустрій і статус суддів". Суди ухвалюють рішення та оприлюднюють їх державною мовою у порядку, встановленому законом. Текст судового рішення складається з урахуванням стандартів державної мови.

При цьому згідно з частиною шостою статті 13 Закону України "Про забезпечення функціонування української мови як державної" органи державної влади, органи влади Автономної Республіки Крим та органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації державної і комунальної форм власності беруть до розгляду документи, складені державною мовою, крім випадків, визначених законом.

Статтею 79 Закону України "Про нотаріат" встановлено, що нотаріус засвідчує вірність перекладу документа з однієї мови на іншу, якщо він знає відповідні мови. Якщо нотаріус не знає відповідних мов, переклад документа може бути зроблено перекладачем, справжність підпису якого засвідчує нотаріус.

Згідно з частинами 1, 2, 4, 5 статті 91 Господарського процесуального кодексу України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством. Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який заходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

При цьому до письмових доказів, викладених іноземною мовою, повинні додаватися переклади українською мовою, засвідчені належним чином. Вірність перекладу документів юридичного характеру повинна бути нотаріально засвідченою в порядку статті 79 Закону України "Про нотаріат". Пунктом 2.1. глави 8 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України №296/5 від 22.02.2012 визначено, якщо нотаріус не знає відповідних мов (однієї з них), переклад документа може бути зроблено перекладачем, справжність підпису якого засвідчує нотаріус за правилами, передбаченими цим Порядком. Переклад має бути зроблений з усього тексту документа, що перекладається, і закінчуватися підписами. Під текстами оригіналу та перекладу вміщується підпис перекладача у разі здійснення перекладу перекладачем. Посвідчувальний напис викладається під текстами документа і перекладу з нього. Переклад, розміщений на окремому від оригіналу чи копії аркуші, прикріплюється до нього, прошнуровується і скріплюється підписом нотаріуса і його печаткою.

Вказане підтверджується правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду від 20.06.2019 у справі №910/4473/17.

Схожа за змістом позиція про те, що використання документів, викладених іноземною (російською) мовою без їх засвідченого у встановленому порядку перекладу українською мовою, суперечить положенням Закону України "Про забезпечення функціонування української мови як державної" та частини 1 статті 9 Цивільно процесуального кодексу України (мова цивільного судочинства), міститься у постанові від Верховного Суду 18.09.2024 у справі №751/1620/23.

У справі, що розглядається, суди встановили, що документи: "Соглашение об основных условиях сделки (Term Sheet) № 260419 от 26 апреля 2019 года" та "Дополнительное соглашение № 1 от 26 апреля 2019 года" не містять перекладу у встановленому законодавством порядку на державну мову, що унеможливлює для суду оцінку таких документів як доказів у справі, зокрема, достовірно встановити зміст такого документу та дії, які вчинені на підставі вказаного документу особами.

Відповідно до частини 1 статті 73, статей 76, 77 Господарсько процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Зазначена правова позиція викладена в Постанові Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 12.03.2025 у справі №910/20940/21 (910/19964/23).

Ураховуючи вищевказані норми чинного законодавства, суд дійшов висновку про необхідність здійснення перекладу з іноземної мови на українську мову всіх додатків, доданих до позовної заяви, які викладені на іноземній мові, як того вимагає чинне законодавства.

Також, позивачем до позовної заяви долучено частково обрізані скан-копії додатків, а саме: "Копія плану відводу земель затверджений Розпорядженням СМ УССР від 31.03.1986 №159-р".

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 164 Господарського процесуального кодексу України до позовної заяви мають бути додані документи, які підтверджують відправлення іншим учасникам справи копії позовної заяви і доданих до неї документів. Аналогічне положення передбачене також частиною 1 статті 172 Господарського процесуального кодексу України, згідно з якою позивач, особа, яка звертається з позовом в інтересах іншої особи, зобов`язані до подання позовної заяви надіслати учасникам справи її копії та копії доданих до неї документів листом з описом вкладення.

Господарський суд звертає увагу, що позивач на підтвердження факту направлення іншим учасникам справи копії позовної заяви подано до суду додаток "2. Доказ направлення позову та доданих до нього матеріалів сторонам та іншим учасникам справи", з цього додатку вбачається, що позивачем долучено фото накладних поштового зв`язку Акціонерного товариства "Укрпошта" №490, №473, №481.

В накладній оператора поштового зв`язку Акціонерного товариства "Укрпошта" №481 вказано, що поштове відправлення на ім`я відповідача направлено до відділення 49000 місто Дніпро (тип доставки Склад - Склад), а не за місцезнаходженням відповідача (що відповідає типу доставки Склад-Двері), що не є належним доказом направлення копії позовної заяви з додатками останньому.

Згідно з інформацією, яка міститься у витязі з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, адресою місцезнаходження відповідача Філії "Східний лісовий офіс" Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України" (ідентифікаційний код 45632138) є :49000, Дніпропетровська область, місто Дніпро, вулиця Космічна (Соборний район), будинок 35.

Отже, всупереч указаним вимогам процесуального закону позивачем не надано суду належних доказів направлення копії позовної заяви з додатками відповідачу та іншим учасникам на адресу, яка зазначена у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Окрім цього, суд звертає увагу позивача, що до позовної заяви не долучено опису вкладення, який підтверджує факт того, що поштовими відправленнями №490, №473, №481 за допомогою поштового перевізника АТ "Укрпошта" було відправлено саме позовну заяву з додатками, а не будь-який інший процесуальний документ.

Позивач в позовній заяві зазначає третю особу - Приватне підприємство "Земельний ресурс".

Відповідно частини 1 статті 50 Господарського процесуального кодексу України треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до закінчення підготовчого провадження у справі або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, у разі коли рішення у справі може вплинути на їхні права або обов`язки щодо однієї із сторін. Їх може бути залучено до участі у справі також за заявою учасників справи.

У заявах про залучення третіх осіб і у заявах третіх осіб про вступ у справу на стороні позивача або відповідача зазначається, на яких підставах третіх осіб належить залучити до участі у справі (частина 3 статті 50 Господарського процесуального кодексу України). Проте позивач не зазначає на яких підставах суду необхідно залучити Приватне підприємство "Земельний ресурс" в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача.

Відповідно до частини 1 статті 174 Господарського процесуального кодексу України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

За наведених обставин, оскільки подана позовна заява не відповідає вимогам статті частини 2 статті 164 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, в порядку передбаченому частиною 1 статті 174 Господарського процесуального кодексу України, вважає за необхідне залишити її без руху та надати позивачу строк для усунення вищевказаних недоліків.

Суд звертає увагу позивача, що відповідно до частини 4 статті 174 Господарського процесуального кодексу України, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із позовною заявою.

При цьому господарський суд звертає увагу й на те, що залишення позовної заяви без руху не є перешкодою в доступі до правосуддя.

Слід також зазначити, що статтею 2 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" визначено, що суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Конституцією України визначено основні засади судочинства і до них, зокрема, належать законність, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, забезпечення доведеності вини та змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (стаття 129 Конституції України).

Статтею 9 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" встановлено, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних та інших ознак, - а отже прийняття до розгляду заяви, поданої без дотримання статей 162, 164, 172 Господарського процесуального кодексу України може бути витлумачено як надання переваги заявникові, що є неприпустимим.

Частинами 1, 2 статті 4 Господарського процесуального кодексу України унормовано, що право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Креуз проти Польщі" від 19.06.2001 зазначено, що право на суд може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави. Гарантуючи сторонам право доступу до суду для визначення їхніх "цивільних прав та обов`язків", пункт 1 статті 6 Конвенції залишає державі вільний вибір засобів, що використовуватимуться для досягнення цієї мети, але в той час, коли договірні держави мають можливість відхилення від дотримання вимог Конвенції щодо цього, остаточне рішення з дотримання вимог Конвенції залишається за судом.

Враховуючи наведені норми права, які передбачають порядок звернення до господарського суду та імперативні вимоги, які ставляться до учасників справи з метою дотримання порядку такого звернення, а також практику Європейського суду з прав людини щодо тлумачення і застосування положень пункту 1 статті 6 Конвенції, суд зазначає, що передбачений положеннями Господарського процесуального кодексу України процесуальний механізм залишення позовної заяви без руху та повернення позовної заяви у разі неусунення встановлених недоліків позовної заяви, не призводить до порушення права на справедливий судовий розгляд та доступ до правосуддя.

На підставі викладеного та керуючись статтями 50, 162, 164, 172, 174, 232, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву Садівничого товариства "Майорка" до Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України" в особі Філії "Східний лісовий офіс" Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України" про зобов`язання вчинити певні дії - залишити без руху.

Встановити Садівничому товариству "Майорка" строк для усунення недоліків - 5 (п`ять) днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху, а саме:

- уточнити відомості щодо поштового індексу позивача;

- уточнити правовий статус відповідача у справі з дотриманням вимог пункту 2 частини 3 статті 162 та статті 365 Господарського процесуального кодексу України;

- надати відомості щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви;

- всі долучені до позовної заяви додатки, викладені на іноземній мові, перекласти українською мовою із нотаріальним засвідченням та надати вказані докази суду разом із таким перекладом;

- надати у паперовому вигляді якісні додатки до позову, а саме: "Копія плану відводу земель затверджений Розпорядженням СМ УССР від 31.03.1986 №159-р", а також всі долучені документи до позовної заяви, що містять неякісний або нечитабельний стан;

- надати належні докази на підтвердження направлення на адресу відповідача копій позовної заяви і доданих до неї документів (фіскальний чек, поштовий опис вкладення з поіменним переліком);

- надати до суду пояснення щодо необхідності залучення третьої особи: Приватного підприємства "Земельний ресурс", у відповідності до положень статей 49-50 Господарського процесуального кодексу України;

- надати докази направлення заяви про усунення недоліків з доданими до неї документами на адресу відповідача

Роз`яснити, що відповідно до частини 4 статті 174 Господарського процесуального кодексу України у випадку невиконання позивачем вимог суду про усунення недоліків позовної заяви у встановлений судом строк, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із позовною заявою.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання - 20.04.2026 та не підлягає оскарженню.

Суддя Т.В. Іванова