УХВАЛА

15 квітня 2026 року

м. Київ

cправа № 926/2853-б/24(926/2908/25)

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Картере В.І. - головуючий, Огороднік К.М., Пєсков В.Г.,

розглянувши матеріали касаційної скарги Фізичної особи підприємця Таку Владислава Вікторовича

на постанову Західного апеляційного господарського суду від 05.02.2026 (колегія суддів у складі : Матущак О.І. - головуючий, Скрипчук О.С., Кравчук Н.М.)

та рішення Господарського суду Чернівецької області від 06.11.2025 (суддя Дутка В.В.)

у справі № 926/2853-б/24 (926/2908/25)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Роско Груп"

до Фізичної особи-підприємця Таку Владислава Вікторовича

про стягнення заборгованості в сумі 100000,00 грн

в межах справи № 926/2853-б/24

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія Ніко-Тайс"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Роско Груп"

про банкрутство,

ВСТАНОВИВ:

До Верховного Суду 06.03.2026 від Фізичної особи підприємця Таку Владислава Вікторовича (далі- ФОП Таку В.В.) надійшла касаційна скарга на постанову Західного апеляційного господарського суду від 05.02.2026 та рішення Господарського суду Чернівецької області від 06.11.2025 у справі №926/2853-б/24 (926/2908/25) разом із клопотанням про поновлення строку на касаційне оскарження, а також клопотанням про відстрочення сплати судового збору за подання касаційної скарги.

До Верховного Суду 09.03.2026 та 02.04.2026 надійшли від Товариства з обмеженою відповідальністю "Роско Груп" в особі ліквідатора Кочин Н.В. заперечення проти відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ФОП Таку В.В.

Ухвалою Верховного Суду від 25.03.2026 у справі № 926/2853-б/24 (926/2908/25) відмовлено скаржнику в задоволенні клопотання про відстрочення сплати судового збору за подання касаційної скарги, касаційну скаргу Фізичної особи підприємця Таку Владислава Вікторовича залишено без руху, встановлено скаржнику строк для усунення недоліків протягом десяти днів з дня вручення ухвали шляхом подання доказів сплати судового збору в сумі 4844,80 грн.

31.03.2026 на виконання вимог ухвали Верховного Суду від 25.03.2026 ФОП Таку В.В. подало до Верховного Суду заяви про усунення недоліків касаційної скарги, додавши докази сплати судового збору у встановленому порядку та розмірі

З огляду на виконання скаржником у встановлений строк вимог ухвали Верховного Суду від 25.03.2026 щодо усунення недоліків оформлення касаційної скарги, вона вважається поданою у день її первинного подання.

Клопотання ФОП Таку В.В. про поновлення строку на касаційне оскарження обґрунтовано тим, що з повний текст оскаржуваної постанови скаржнику надіслано в електронний кабінет Електронного суду 17.02.2026 та отримано мною того ж дня о 20:47. Вказані підстави, на думку скаржника, є підставою для поновлення пропущеного строку.

Згідно з ч. 1 ст. 119 ГПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Як було встановлено судом, постанова Західного апеляційного господарського суду від 05.02.2026, та отримана представником скаржника - адвокатом Кобаком Р.І. 17.02.2026 о 20:39, що підтверджується що підтверджується довідкою про доставку документа в кабінет електронного суду, яка отримана з автоматизованої системи документообігу суду комп`ютерної програми "Діловодство спеціалізованого суду".

Відповідно до п. 2 ч. 6 ст. 242 ГПК України днем вручення судового рішення є день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи. Якщо судове рішення надіслано до електронного кабінету пізніше 17 години, судове рішення вважається врученим у робочий день, наступний за днем його відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про його доставлення.

З огляду на зазначене датою вручення скаржнику оскаржуваної постанови Західного апеляційного господарського суду від 05.02.2026 у справі №926/2853-б/24 (926/2908/25) є 18.02.2026.

Відповідно до ч. 2 ст. 288 ГПК України учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Враховуючи вказані приписи законодавства, строк подання касаційної скарги на постанову Західного апеляційного господарського суду від 05.02.2026 та рішення Господарського суду Чернівецької області від 06.11.2025 у справі №926/2853-б/24 (926/2908/25) спливає 10.03.2026.

Відповідно до ч.1 ст. 119 ГПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Розглянувши наведені скаржником підстави на підтвердження поважності причин пропуску строку на касаційне оскарження, враховуючи, що касаційну скаргу було подано 06.03.2026, тобто з дотриманням приписів ст. 288 ГПК України, колегія суддів визнає їх обґрунтованими, а клопотання таким, що підлягає задоволенню.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 290 ГПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) ст. 287 цього Кодексу підстави (підстав).

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує п`ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

На момент звернення з позовом до суду ст. 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2025 рік" прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01.01.2025 встановлений у розмірі 3028,00 грн.

Предметом позову у цій справі є стягнення 100000,00 грн у зв`язку з неналежним та несвоєчасним здійснення виконання грошового зобов`язання щодо повернення безпідставно набутого майна (грошових коштів). Зазначена сума не перевищує сто розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01 січня 2025 року (302800,00грн).

В касаційній скарзі ФОП Таку В.В. зазначає, що вказана справа стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, оскільки стосується вирішення одразу декількох виняткових правових проблем щодо застосування норм процесуального та матеріального права, щодо яких відсутній або потребує розвитку чіткий висновок Верховного Суду. Так, чинна практика Верховного Суду чітко не регламентує правові наслідки ситуації, коли позивач умисно обирає спосіб доставки, який за Правилами надання послуг поштового зв`язку (постанова КМУ № 270) не передбачає вручення поштового відправлення за адресою, а вимагає від адресата самостійного звернення до відділення зв`язку за наявності трек-номера, який відповідачу об`єктивно невідомий. Відсутність висновку Верховного Суду з цього питання створює передумови для масового «процесуального рейдерства», коли позивачі штучно ініціюватимуть заочний розгляд справ, позбавляючи відповідачів права на захист. Верховний Суд має сформувати практику, згідно з якою надсилання позову «до відділення» не є належним виконанням вимог ст. 172 ГПК України, також Верховний Суд має сформувати чіткий висновок щодо неможливості «залишення доказів без розгляду» під час ухвалення рішення по суті (застосування приписів ст.226 ГПК України). Верховний Суд має відповісти на питання: чи має право суд кваліфікувати перерахування коштів як безпідставне (ст. 1212 ЦК) виключно з мотивів відсутності у ліквідатора паперового примірника договору або наявності технічної описки в його номері у платіжному дорученні, якщо сам правочин не визнавався недійсним і не розривався? Необхідно «закріпити» практику, що наявність вказівки на договір у призначенні платежу виключає "абсолютну безпідставність" набуття майна, а відтак і застосування кондикції, доки такий правочин є чинним. Також необхідно підтвердити сталу практику Верховного Суду про те, що ігнорування судом ключового аргументу сторони, який є самостійною підставою для відмови у позові (сплив позовної давності), є абсолютним порушенням ст. 282 ГПК України та ст. 6 Конвенції з прав людини, що тягне за собою безумовне скасування судового рішення.

Крім того, скаржник вказує, що справа становить виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу (пп. "в" п. 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України). Скаржник посилається на те, що суди першої та апеляційної інстанцій легалізували ситуацію, за якої Позивач (замовник), отримавши невід`ємні поліпшення свого майна на суму майже 300 тис. грн, умисно ухилився від їх прийняття, а згодом, через механізм кондикції (ст. 1212 ЦК України) та користуючись процедурою банкрутства, стягнув з підрядника єдині сплачені ним 100000,00 грн. Залишення в силі оскаржуваних рішень легалізує механізм недобросовісного позбавлення суб`єкта господарювання законно зароблених коштів та результатів його праці. Стягнення 100 000,00 грн за таких обставин - це не просто виконання рішення суду, це конфіскація законного майна Відповідача на користь недобросовісного контрагента. В умовах воєнного стану такий фінансовий удар є критичним для діяльності фізичної особи-підприємця, що зумовлює виняткове значення касаційного перегляду цієї справи для захисту базових конституційних прав Скаржника.

Здійснивши перевірку касаційної скарги та доданих до неї матеріалів, Верховний Суд дійшов висновку, що вона відповідає вимогам ст. 290 ГПК України, у зв`язку з чим наявні підстави для відкриття касаційного провадження у справі відповідно до ч. 1 ст. 294 ГПК України.

За змістом ч. 4 ст. 294 ГПК України в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження та строк для подання учасниками справи відзиву на касаційну скаргу.

У касаційній скарзі ФОП Таку В.В. як підставу касаційного оскарження судового рішення у справі посилається на п. 1, п. 3, п. 4 ч. 2 ст. 287 ГПК України, взаємозв`язку із ч.1 та 3 ст. 310 ГПК України. Так, скаржник вважає, що суди попередніх інстанцій застосували норми матеріального права без урахування висновків щодо їх застосування у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду, а саме:

- щодо неправильного застосування ст. 1212 ЦК України (субсидіарність кондикції), без урахування правових позицій, викладених у постановах Верховного Суду від 01.06.2021 у справі №916/2478/20, від 04.05.2022 у справі №903/359/21, від 05.10.2022 у справі №904/4046/20; від 06.02.2020 у справі №910/13271/18, від 23.01.2020 у справі №910/3395/19, від 23.04.2019 у справі №918/47/18, від 01.04.2019 у справі №904/2444/18, від 16.09.2022 у справі №913/703/20; від 17.04.2024 у справі № 127/12240/22;

- щодо неправильного застосування ст.ст. 257, 261 ЦК України (обчислення позовної давності) без урахування правових позицій, викладених Верховним Судом у справі № справі 910/8137/19 (910/13186/20) від 21 липня 2021 року;

- щодо неправильного застосування ст.ст. 257, 261 ЦК України (обчислення позовної давності) без урахуванням правових позицій, викладених Верховним Судом у справі № 910/8137/19 (910/13186/20) від 21 липня 2021 року та від 17.04.2018 у справі № 200/11343/14-ц.

Також скаржник зазначає, що відсутній висновок Верховного Суду щодо застосування :

-ч. 1 ст. 172 та ч. 1 ст. 164 ГПК України при обранні позивачем типу доставки відповідачу фізичній особі-підприємцю «до складу»: відсутній правовий висновок щодо того, чи вважається належним виконанням обов`язку позивача з надіслання копії позову відповідачу (фізичній особі підприємцю) відправлення цінного листа форматом доставки «Склад-Склад» («ДО ВІДДІЛЕННЯ») із зазначенням хибного статусу адресата (юридична особа замість ФОП), якщо це об`єктивно унеможливлює доставку позову за зареєстрованим місцезнаходженням відповідача та фактично приховує від нього судовий процес;

- ст.ст. 76-80, 226, 269 ГПК України в частині залишення доказів «без розгляду» під час ухвалення рішення: Господарський процесуальний кодекс України не передбачає такої процесуальної дії, як «залишення доказів без розгляду» (на відміну від позову чи клопотань).

- відсутній висновок Верховний Суд щодо правомірності дій апеляційного суду, який, перебуваючи в нарадчій кімнаті, замість оцінки доказів на предмет їх належності/ допустимості або повернення їх для усунення недоліків (надання перекладу), залишає їх «без розгляду», остаточно позбавляючи сторону права на доведення своїх обставин.

Також ФОП Таку В.В. вказує, що суди попередні інстанцій допустили грубі процесуальні порушення, які є обов`язковою підставою для скасування судових рішень, а саме:

- розгляд справи за відсутності учасника справи, не повідомленого належним чином (п. 5 ч. 1 ст. 310 ГПК України): cуд першої інстанції розглянув справу без участі Відповідача, який не отримав позовну заяву виключно через маніпулятивні дії Позивача (відправка позову типу «Склад-Склад» до відділення в м. Ізмаїл замість адресної доставки);

- необґрунтоване відхилення (недослідження) доказів (п. 3 ч. 3 ст. 310 ГПК України та ст. 86 ГПК України): cуд апеляційної інстанції формально відхилив весь пакет доказів Відповідача (договір підряду, опис вкладення, конверт) з мотивів їх складення «іноземною мовою» без перекладу. Проте суд порушив вимогу ст. 86 ГПК України щодо оцінки кожного доказу окремо, оскільки опис вкладення та поштовий конверт були оформлені виключно українською мовою і підтверджували факт направлення Позивачу актів виконаних робіт, що повністю спростовувало позовні вимоги;

- ігнорування клопотання про застосування позовної давності (порушення ст. 282 ГПК України): cуд апеляційної інстанції в описовій частині постанови зазначив про наявність заяви Відповідача щодо застосування строків позовної давності, однак у мотивувальній частині взагалі не надав їй жодної правової оцінки, не навівши мотивів її прийняття чи відхилення. Залишення без відповіді ключового аргументу сторони, який є самостійною підставою для відмови у позові, є порушенням права на вмотивоване судове рішення (ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод).

Колегія суддів зазначає, що заперечення Товариства з обмеженою відповідальністю "Роско Груп" в особі ліквідатора Кочин Н.В. проти відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ФОП Таку В.В. у справі № 926/2853-б/24 (926/2908/25) за своєю суттю є запереченнями проти підстав касаційного оскарження, однак не містять достатніх підстав для застосування положень ГПК України щодо відмови у прийнятті касаційної скарги станом на момент постановлення ухвали про відкриття касаційного провадження.

Виходячи з положень ч. 4 ст. 301 ГПК України перегляд рішень суду першої інстанції та постанов апеляційної інстанції у справах, ціна позову в яких не перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, здійснюється без повідомлення учасників справи, крім справ, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного провадження.

Відповідно до ч. 13 ст. 8 ГПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Постанова Західного апеляційного господарського суду від 05.02.2026 та рішення Господарського суду Чернівецької області від 06.11.2025 у справі №926/2853-б/24 (926/2908/25) про стягнення 100000,00 грн відповідно до вимог ч. 4 ст. 301 ГПК України підлягає перегляду за касаційною скаргою ФОП Таку В.В. в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Керуючись статтями 8, 119, 234, 235, 287, 288, 290, 294, 295, 301 ГПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

1. Поновити Фізичній особі підприємця Таку Владиславу Вікторовичу пропущений строк на касаційне оскарження постанови Західного апеляційного господарського суду від 05.02.2026 та рішення Господарського суду Чернівецької області від 06.11.2025 у справі №926/2853-б/24 (926/2908/25).

2.Відкрити касаційне провадження за касаційною скаргою Фізичної особи підприємця Таку Владислава Вікторовича на постанову Західного апеляційного господарського суду від 05.02.2026 та рішення Господарського суду Чернівецької області від 06.11.2025 у справі №926/2853-б/24 (926/2908/25) в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

3.Надати учасникам справи строк для подання відзиву на касаційну скаргу до 04 травня 2026 року.

4. Витребувати з Господарського суду Чернівецької області та/або Західного апеляційного господарського суду матеріали справи № 926/2853-б/24 (926/2908/25).

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий В. Картере

Судді К. Огороднік

В. Пєсков