УХВАЛА

21 квітня 2026 року

м. Київ

cправа № 926/2594/25

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Могил С.К. - головуючий (доповідач), Волковицька Н.О., Случ О.В.,

перевіривши матеріали касаційної скарги Фізичної особи-підприємця Гісса Костянтина Олеговича,

на постанову Західного апеляційного господарського суду від 09.03.2026

та на рішення господарського суду Чернівецької області від 24.11.2025

у справі № 926/2594/25

за позовом Чернівецької міської ради,

до відповідача Фізичної особи-підприємця Гісса Костянтина Олеговича,

про стягнення орендної плати у сумі 897 786,10 грн

В С Т А Н О В И В:

До Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду 10.04.2026 надійшла касаційна скарга Фізичної особи-підприємця Гісса Костянтина Олеговича на постанову Західного апеляційного господарського суду від 09.03.2026 та на рішення господарського суду Чернівецької області від 24.11.2025 у справі № 926/2594/25.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.04.2026 вказану касаційну скаргу передано для розгляду колегії суддів у складі: Могил С.К.- головуючий (доповідач), Случ О.В., Волковицька Н.О.

Здійснивши перевірку матеріалів касаційної скарги на відповідність вимогам Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження з огляду на таке.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує п?ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, передбачених підпунктами "а"-"г" цієї норми.

За змістом ч. 7 ст. 12 ГПК України для цілей цього Кодексу розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.

Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2025 рік" прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01.01.2025 встановлено у розмірі 3 028 грн.

У п. 1 ч. 1 ст. 163 ГПК України зазначено, що у позовах про стягнення грошових коштів ціна позову визначається сумою, яка стягується, або сумою, оспорюваною за виконавчим чи іншим документом, за якими стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку.

Предметом позову у даній справі є вимога про стягнення 897 786,10 грн, що є менше п`ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01.01.2025(1 514 000 грн).

Пунктом 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України передбачено випадки наявності підстав для перегляду у касаційному порядку справ з ціною позову, що не перевищує п?ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а саме: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Колегія суддів звертає увагу скаржника, що у зазначеному вище пункті унормовано випадки, за умови доведення скаржником наявності яких та наведенням відповідних цим випадкам обставин, судове рішення у справі з ціною позову, що не перевищує п`ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, може бути предметом касаційного оскарження.

Отже, учасники судового процесу мають розуміти, що визначені пп. "а", "б", "в", "г" п. 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України випадки є виключенням із загального правила і необхідність відкриття касаційного провадження у справі на підставі будь - якого з них потребує належних, фундаментальних обґрунтувань сторони.

При цьому тягар доказування наявності випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України покладається на скаржника.

04 серпня 2025 року Чернівецька міська рада звернулася до Господарського суду Чернівецької області з позовом до відповідача Фізичної особи-підприємця Гісса Костянтина Олеговича про стягнення орендної плати у сумі 897 786,10 грн

Рішенням Господарського суду Чернівецької області від 24.11.2025 року у справі № 926/2594/25 позов задоволено, присуджено до стягнення з Фізичної особи-підприємця Гісси Костянтина Олеговича на користь Чернівецької міської ради не сплачену орендну плату за період 2022-2024 року в сумі 897 786,10 грн. Здійснено розподіл судових витрат.

Постановою Західного апеляційного господарського суду від 09.03.2026 у справі № 926/2594/25, рішення Господарського суду Чернівецької області від 24.11.2025 року у вказаній справі залишено без змін, а апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Гісса Костянтина Олеговича без задоволення.

Фізична особа-підприємець Гісса Костянтина Олеговича, як вбачається з касаційної скарги, не погоджуючись з постановою Західного апеляційного господарського суду від 09.03.2026 та на рішенням господарського суду Чернівецької області від 24.11.2025 у справі № 926/2594/25 звернулась з касаційною скаргою до суду, в якості підстави касаційного оскарження вказаних судових рішень у справі скаржник визначив п. 3 ч. 2 ст. 287 ГПК України, оскільки відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування статті 632 ЦК України у подібних правовідносинах. Також скаржник зазначає, що судові рішення оскаржуються з підстав передбачених п. 1 ч. 3 ст. 310 ГПК України.

Верховний Суд зазначає, що посилання на положення п. 3 ч. 2 ст. 287 ГПК України та п. 1 ч. 3 ст. 310 ГПК України не є доводом, який у розумінні пп. "а" - "г" п. 2 ч. 3 ст. 287 цього Кодексу, підтверджує наявність випадку/випадків, який/які дає/дають право вважати судове рішення таким, що підлягає касаційному оскарженню.

Суд відзначає, що незгода із рішеннями судів попередніх інстанцій не свідчить автоматично про неправильність застосування або порушення норм матеріального / процесуального права при ухваленні оскаржуваних судових рішень, як і не може вказувати на таку обставину, як негативні наслідки для скаржника внаслідок прийняття цих рішень, оскільки настання таких наслідків у випадку прийняття судових рішень не на користь відповідача є звичайним передбачуваним процесом.

Водночас скаржником взагалі не обґрунтовано виключних випадків для відкриття касаційного провадження, передбачених пп. "а"-"г" п. 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України, за наявності яких справу з ціною позову, що не перевищує п`ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, може бути переглянуто в касаційному порядку.

Як визначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі "Пелевін проти України" (заява № 24402/02), право на доступ до суду не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг (п. 27). Отже, кожна держава встановлює правила судової процедури, зокрема й процесуальні заборони та обмеження, спрямовані на недопущення безладного перебігу судового процесу. Такі обмеження дозволяються опосередковано, оскільки право на доступ до суду "за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання, що може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб і ресурсів суспільства та окремих осіб" [рішення від 28 травня 1985 року у справі "Ешингдейн проти Сполученого Королівства" (пункт 57)].

У рішенні Європейського суду з прав людини від 23.10.1996 "Справа "Леваж Престасьон Сервіс проти Франції" (Levages Prestations Services v. France, заява № 21920/93, п. 48) вказано, що зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, роль якого обмежено перевіркою правильності застосування норм закону, процесуальні процедури у такому суді можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється після його розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції.

За змістом ст. 7 ГПК України правосуддя в господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх юридичних осіб незалежно від організаційно - правової форми, форми власності, підпорядкування, місцезнаходження, місця створення та реєстрації, законодавства, відповідно до якого створена юридична особа, та інших обставин; рівності фізичних та юридичних осіб незалежно від будь-яких ознак чи обставин.

Відповідно до ч. 1 ст. 46 ГПК України сторони користуються рівними процесуальними правами.

На підставі наведеного надання стороні будь - яких переваг, зважаючи на сферу її діяльності, правовий статус, предмет спірних відносин, призведе до порушення однієї з основних засад господарського судочинства - рівності учасників судового процесу перед законом і судом.

За приписами п. 1 ч. 1 ст. 293 ГПК України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Оскільки з матеріалів касаційної скарги не вбачається, а скаржником не обґрунтовано випадків, зазначених у пп. "а"-"г" п. 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України, Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Фізичної особи-підприємця Гісса Костянтина Олеговича на постанову Західного апеляційного господарського суду від 09.03.2026 та на рішення господарського суду Чернівецької області від 24.11.2025 у справі № 926/2594/25, оскільки вона подана на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

З урахуванням викладеного, додане до касаційної скарги клопотання скаржника про зупинення дії рішення Господарського суду Чернівецької області від 24.11.2025 та постанови Західного апеляційного господарського суду від 09.03.2026 у справі № 926/2594/25 не підлягає розгляду.

Керуючись ст. ст. 163, 234, 287, 293 ГПК України, Суд, -

У Х В А Л И В:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Фізичної особи-підприємця Гісса Костянтина Олеговича на постанову Західного апеляційного господарського суду від 09.03.2026 та на рішення господарського суду Чернівецької області від 24.11.2025 у справі № 926/2594/25.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Головуючий суддя Могил С.К.

Судді: Волковицька Н.О.

Случ О.В.