ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КІРОВОГРАДСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2026 рокуСправа № 912/3180/25

Господарський суд Кіровоградської області у складі судді Тимошевської В.В. за участю секретаря судового засідання Проскурні О.О. розглянув у відкритому судовому засіданні справу №912/3180/25

за позовом: Військової частини НОМЕР_1 , АДРЕСА_1

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "БУД-КОНТРОЛЬ", вул. Покровська 50, м. Кропивницький, 25004

про стягнення 2 141 276,13 грн

Представники:

від позивача - Шеремет Л.В., самопредставництво, витяг з наказу №77 від 15.12.2025;

від відповідача - Салюк С.М., адвокат, ордер серія ВА №1142858 від 03.03.2026.

В засіданні суду оголошено вступну та резолютивну частини рішення суду.

Військова частина НОМЕР_1 (далі - ВЧ НОМЕР_1 , позивач) звернулась до господарського суду з позовом з вимогами до Товариства з обмеженою відповідальністю "БУД-КОНТРОЛЬ" (далі - ТОВ "БУД-КОНТРОЛЬ", відповідач) про стягнення штрафних санкцій за договором №223 від 29.04.2025 у розмірі 2 041 936,72 грн, з яких: 1 026 043,92 грн пені, 798 034,16 грн штрафу за прострочення виконання зобов`язання понад 30 діб, 217 858,64 грн штрафних санкцій відповідно до п. 4.1. договору, а також 3% річних в сумі 42 166,19 грн та інфляційних втрат в сумі 57 173,22 грн.

В обґрунтування підстав позову вказано про порушення відповідачем умов договору щодо встановленого строку використання попередньої оплати та строку поставки товару.

Ухвалою від 05.01.2026 суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі №912/3180/25 за правилами загального позовного провадження. У справі призначено підготовче засідання, сторонам встановлено строк для подання заяв по суті справи.

Відповідач позовні вимоги заперечив, про що подав відзив на позов, з підстав такого: відповідач використав отриманий від позивача аванс, про що інформував військову частину та про що свідчить факт виконання договору з поставки товару; передбачені в пункті 4.1. договору проценти вже заявлені позивачем за розрахунком процентів згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України; виконання зобов`язання в повному обсязі нівелює потребу у компенсації за прострочення грошового зобов`язання; значний розмір неустойки, відсутність збитків, понесених військової частиною, а також ступінь виконання відповідачем зобов`язання і наявність незалежних причин, які вплинули на його виконання, є підставою для зменшення розміру неустойки.

До відзиву відповідач додав клопотання про зменшення розміру пені та штрафу до 20 000,00 грн та 10 000,00 грн відповідно.

У відповіді на відзив позивач з приводу заперечень відповідача навів такі аргументи: позивач направляв відповідачу лист про повернення попередньої оплати, яка залишилась невикористаною, у встановлений договором строк; проценти, передбачені п. 4.1. договору, є договірною відповідальністю за прострочення повернення попередньої оплати, тоді як нарахування згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України є законодавчим наслідком порушення грошового зобов`язання; повне виконання договору не спростовує факту прострочення виконання зобов`язання; застосований розмір неустойки передбачений договором та відповідає принципу свободи договору.

Також позивач подав заперечення на клопотання відповідача про зменшення штрафних санкцій, вказуючи на відсутність підстав для такого зменшення оскільки: не надано жодного доказу на підтвердження винятковості обставин; виконання договору не усуває відповідальності; докази неможливості виконання зобов`язання відсутні; неустойка є способом забезпечення виконання і не залежить від фактичного розміру збитків; договір укладено для забезпечення потреб військової частини в умовах воєнного стану; розмір неустойки узгоджений сторонами в договорі.

У запереченнях на відповідь позивача на відзив відповідач вказав на те, що якщо товар поставлено, то попередня оплата перетворюється на оплату за поставлений товар і вимога про її повернення є безпідставною. Оскільки сплата інфляційних і 3% річних є додатковим до основного зобов`язання, то безпідставність основної вимоги є підставою для відмови у задоволенні додаткової вимоги.

02.02.2026 відповідач подав пояснення з доказами, які прийнято судом згідно протокольної ухвали від 04.03.2026.

16.03.2026 відповідачем та 19.03.2026 позивачем в порядку ч. 5 ст. 161 ГПК України подано додаткові пояснення з питань, які виникли під час розгляду справи.

29.01.2026 суд розпочав підготовче засідання, в якому постановив ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначив справу до судового розгляду по суті на 04.03.2025.

04.03.2026 суд відкрив судове засідання з розгляду справи по суті, в якому оголосив перерву до 26.03.2026 та з 26.03.2026 до 07.04.2026.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав повністю, представник відповідача заперечив проти задоволення позовних вимог та просить зменшити розмір штрафних санкцій.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши докази у справі, суд встановив такі обставини, які є предметом доказування.

29.04.2025 між ВЧ НОМЕР_1 (Замовник) і ТОВ "БУД-КОНТРОЛЬ" (Постачальник) укладено договір постачання товару оборонного призначення №223 з додатками (далі - Договір), за умовами якого Постачальник зобов`язався у 2025 році поставити Замовникові Товар - ворота в`їзної частини збірно-розбірної захисної конструкції ТИП2 (в зборі), з урахуванням вимог Технічного завдання (додаток №3 до Договору), а Замовник зобов`язався прийняти та оплатити такий Товар (а.с. 9-25).

Сума Договору 11 400 488,00 грн з ПДВ (пункт 3.1. Договору).

Постачальник здійснює постачання Товару після відправлення замовником письмового повідомлення про готовність виконання умов Договору, яким Замовник визначає обсяг закупівлі товару; сторони погоджують можливість здійснення поставки та відвантаження Товару частинами (пункт 1.4. Договору).

У пункті 4.1. Договору узгоджено, що за письмовим зверненням Постачальника Замовник має право здійснити попередню оплату за Договором у розмірі 50% від суми Договору, що складає 5 700 244,00 грн. Передоплата здійснюється на протязі 30 календарних днів від дати підписання Договору.

Постачальник зобов`язується використати одержаний аванс для виконання умов Договору протягом трьох місяців після одержання авансу. По завершенні тримісячного терміну невикористані суми авансу повертаються Замовнику протягом 2 робочих днів.

У випадку неповернення попередньої оплати Товару (її частини) у встановлений строк, Постачальнику на суму непогашеної попередньої оплати (її частини) у відповідності до ст. 536 ЦК України нараховуються відсотки, розраховані, виходячи з однієї ставки НБУ, що діяла в період прострочення за кожний день прострочення.

За пунктом 4.2. Договору повний розрахунок за поставлений Товар здійснюється шляхом оплати поставленого належним чином Товару (в зборі) який буде відповідати технічному завданню протягом 5-ти календарних днів після надання Постачальником Замовнику в установленому порядку наступних документів: рахунку-фактури; видаткової накладної: акту прийому поставленого Товару, затвердженого Постачальником і командиром військової частини НОМЕР_1 .

Термін постачання та монтажу Товару: включно до 31.07.2025. Місце постачання Товару в зборі за адресою, визначеною Замовником (пункт 5.1. Договору).

Постачальник за два робочі дні до дати постачання Товару зобов`язаний повідомити Замовника про дату його постачання (пункт 5.2. Договору).

Датою виконання зобов`язань Постачальника з постачання Товару є дата затвердження Замовником акта прийому поставленого Товару (пункт 5.4. Договору).

Пункт 7.2. Договору передбачає відповідальність, зокрема, за порушення строків (термінів) постачання Товару у вигляді пені в розмірі 0,1% вартості Товару, з якого допущено прострочення постачання за кожний день прострочення, а за прострочення понад 30 днів додатково стягується штраф у розмірі 7% від вказаної вартості.

Термін дії Договору до 31.12.2025, а в частині гарантійних зобов`язань - до повного їх виконання (пункт 10.2. Договору).

28.05.2025 ВЧ НОМЕР_1 здійснено попередню оплату за Договором в розмірі 5 700 244,00 грн згідно платіжної інструкції №4 від 26.05.2025 та на підставі виставленого рахунку (а.с. 39, 40).

23.07.2025 ВЧ НОМЕР_1 вручило ТОВ "БУД-КОНТРОЛЬ" лист-повідомлення щодо наближення строку постачання та монтажу Товару, в якому просило надати інформацію стосовно фактичного виконання зобов`язання за Договором і дати поставки (а.с. 28).

01.08.2025 відповідачу вручено лист-повідомлення щодо завершення строку виконання зобов`язань та застосування штрафних санкцій (а.с. 29).

20.08.2025 вручено лист-вимогу щодо повернення попередньої оплати (а.с. 30-31).

25.08.2025 вручено лист-вимогу про підтвердження використання авансу (а.с. 32).

26.09.2025 надано лист-запит щодо уточнення строків завершення постачання Товару, за змістом якого ВЧ НОМЕР_1 просило проінформувати орієнтовний графік завершення робіт (а.с. 33).

Листом від 02.10.2025 ТОВ "БУД-КОНТРОЛЬ" проінформувало про хід виконання робіт станом на 02.10.2025 та просило в найкоротший термін вжити заходів щодо забезпечення об`єкта точкою (шафа) постійного живлення для проведення пусконалагоджувальних робіт, наведено обставини, які вплинули на затримку поставки (а.с. 34-35). Разом з листом надано для підписання додаткову угоду про продовження термінів поставки до 31.10.2025 (а.с. 27).

30.10.2025 між сторонами підписано Акт прийому поставленого Товару (в зборі) на загальну суму 11 400 484,00 грн (а.с. 38).

30.10.2025 між сторонами підписано та командиром ВЧ НОМЕР_1 затверджено Акт приймання-передачі продукції (Товарів) за кількістю та якістю за Договором (а.с. 36-37).

03.11.2025 ВЧ НОМЕР_1 здійснено оплату за Товар в сумі 5 700 244,00 грн згідно платіжної інструкції №10 та на підставі рахунку на оплату (а.с. 41, 42).

04.11.2025 ВЧ НОМЕР_1 вручило ТОВ "БУД-КОНТРОЛЬ" претензію щодо порушення умов Договору та сплати штрафних санкцій (а.с. 44-49).

У відповідь від 26.11.2025 на претензію ТОВ "БУД-КОНТРОЛЬ" звернуто увагу на граничні строки використання попередньої оплати до 28.08.2025, зазначено про інформування військової частини щодо використання передоплати та про надання підтверджуючих документів, вказано про неврахування при нарахуванні штрафних санкцій, що зміщення строків постачання сталося з незалежних від Постачальника причин, про що було проінформовано Замовника (а.с. 51-52).

Відповідач до відзиву на позов додав лист від 21.08.2025, в якому проінформовано ВЧ НОМЕР_1 про етапи виконання робіт станом на 21.08.2025, зазначено про обставини, які вплинули на строк кінцевої поставки і монтажу Товару та гарантувало виконання робіт у строк до 12.09.2025, додано фото комплектуючих (а.с. 72-80).

Отримання зазначеного листа визнано позивачем в засіданні суду.

Також разом з поясненнями від 30.01.2026 відповідач надав до справи лист від 29.08.2025 з додатками у відповідь на лист ВЧ НОМЕР_1 від 28.08.2025 (а.с. 108-184). У вказаному листі відповідач повідомляв позивача про виконання попередніх будівельно-монтажних робіт на об`єкті та про використання авансових коштів в повній мірі. До листа додано документи щодо використання попередньої оплати.

Отримання зазначеного листа з додатками визнано позивачем в засіданні суду.

Підставою звернення до суду у даному випадку вказано про несвоєчасне повернення відповідачем попередньої оплати, що за пунктом 4.1. Договору передбачає нарахування процентів відповідно до ст. 536 ЦК України в розмірі однієї ставки НБУ та стягнення нарахувань згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України, а також порушення строку поставки за Договором, що передбачає нарахування пені і штрафу у погоджених Договором розмірах.

Норми права, застосовані судом, та оцінка доводів сторін і поданих доказів.

1. Правова природа спірних правовідносин між сторонами.

Укладений між сторонами Договір є державним контрактом (договором) з оборонних закупівель, особливості укладення та виконання якого регулюються як спеціальним законодавством у сфері оборонних закупівель, так і положеннями Господарського (чинного на дату укладення) і Цивільного кодексів України.

Договір №223 від 29.04.2025 містить в собі умови щодо постачання товару та передбачає здійснення його монтажу. Тобто, Договір є змішаним з елементами договору поставки і договору підряду. Кінцевим результатом виконання Договору є постачання та монтаж товару.

Згідно визначення, наведеного в ст. 712 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

За ст. 837 ЦК України договір підряду передбачає виконання однією стороною (підрядником) робіт за завданням другої сторони (замовника) та обов`язок замовника прийняти і оплатити виконану роботу.

Виходячи з наведеної правової кваліфікації, суд застосовує норми права, що регулюють відповідні правовідносини за договором, з урахуванням характеру порушень, на які посилається позивач.

2. Щодо здійснених позивачем нарахувань на попередню оплату.

Відповідно до ст. 693 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу.

У разі невиконання покупцем обов`язку щодо попередньої оплати товару застосовуються положення статті 538 цього Кодексу.

Якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

На суму попередньої оплати нараховуються проценти відповідно до статті 536 цього Кодексу від дня, коли товар мав бути переданий, до дня фактичного передання товару покупцеві або повернення йому суми попередньої оплати. Договором може бути встановлений обов`язок продавця сплачувати проценти на суму попередньої оплати від дня одержання цієї суми від покупця.

Виходячи з положень ст. 854 ЦК України, договір підряду також може включати умови про попередню оплату за виконання роботи або її окремих етапів.

Згідно висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного у постанові від 22.09.2020 у справі № 918/631/19, аванс (попередня оплата) - це грошова сума, яка не забезпечує виконання договору, а є сумою, що перераховується згідно з договором наперед, у рахунок майбутніх розрахунків, зокрема, за товар який має бути поставлений, за роботи, які мають бути виконані. Аванс підлягає поверненню особі, яка його сплатила, у випадку невиконання зобов`язання, за яким передавався аванс, незалежно від того, з чиєї вини це відбулося

Умовами укладеного між сторонами Договору передбачено: здійснення попередньої оплати; обов`язок Постачальника використати аванс протягом визначеного строку повернення невикористаної суми авансу; нарахування процентів у разі неповернення невикористаного авансу.

При цьому, Договором окремо визначено строк поставки товару та відповідальність за його порушення.

Згідно матеріалів справи, попередня оплата здійснена позивачем 28.05.2025 (дата виконання банком платіжної інструкції) в сумі 5 700 244,00 грн, що відповідає Договору.

За положеннями пункту 4.1. Договору, відповідач зобов`язаний був використати одержаний аванс протягом трьох місяців, тобто до 28.08.2025.

Одночасно, виходячи з положень ч. 2 ст. 693 ЦК України, при простроченні строку поставки товару, який встановлено Договором до 31.07.2025, позивач набував право вимагати або передання оплаченого товару, або повернення суми попередньої оплати.

Тобто, позивач мав право діяти альтернативно і можливість обрання певно визначеного варіанта правової поведінки залежала виключно від його вибору.

У даному випадку позивач після закінчення строку поставки, визначеного Договором (31.07.2025), надав відповідачу вимогу від 20.08.2025 про повернення попередньої оплати.

У відповідь на вказаний лист відповідач в листі від 21.08.2025 повідомив позивача про етапи виконання робіт та вказав про повне використання авансу, навів причини затримки кінцевої поставки і монтажу товару.

У листі від 25.08.2025 позивач просив відповідача надати підтвердні документи про використання авансу, а уразі невикористання частини авансу - здійснити його повернення.

Листом від 29.08.2025 відповідач повідомив про використання попередньої оплати та надав підтверджуючи документи.

В листі від 26.09.2025 позивач уточняв строки завершення постачання товару та за Актом від 30.10.2025 прийняв поставлений і монтований відповідачем товар за Договором.

Отже, позивач, реалізувавши право, передбачене ч. 2 ст. 693 ЦК України, первісно заявив вимогу про повернення попередньої оплати, проте у подальшому змінив свій вибір на поставку товару, який прийняв без застережень.

Такі дії свідчать про відмову від вимоги повернення грошових коштів та погодження на виконання зобов`язання в натурі. Грошове зобов`язання в розумінні ч. 1 ст. 625 ЦК України відсутнє, що виключає підстави для нарахувань згідно ч. 2 зазначеної норми.

Окрім того, строк використання попередньої оплати згідно п. 4.1. Договору за фактом її оплати (28.05.2025) є більшим (до 28.08.2025), ніж строк поставки товару (до 31.07.2025). Вказане дає підстави для висновку, що договірне зобов`язання відповідача щодо використання авансу не порушувалося на момент завершення строку поставки.

Як зазначено, у листі від 21.08.2025 відповідач на вимогу позивача повернути аванс повідомив про повне використання авансу, а листом від 29.08.2025 на запит позивача надав підтверджуючи документи стосовно використання авансу. Після вказаного будь-яка вимога позивача про повернення суми авансу не виставлялась. Натомість, подальша поведінка позивача (направлення листа від 26.09.2025, надання відповідачу доступу до об`єкта для виконання попередніх будівельно-монтажних робіт) свідчить про погодження позивача щодо виконання відповідачем договірних зобов`язань з поставки і монтажу товару.

У відповідності до викладеного суд не вбачає порушень відповідачем грошового зобов`язання з повернення суми попередньої оплати, у зв`язку з чим відсутні правові підстави для нарахування інфляційних втрат і 3% річних згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України на суму авансового платежу за період з 01.08.2025 по 29.10.2025. Аванс є використаним за фактом виконання Договору з поставки і монтажу товару.

Частина 3 ст. 693 ЦК України передбачає нарахування процентів відповідно до ст. 536 ЦК України.

За правилами ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами або законом про банки і банківську діяльність. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Наведені норми встановлюють загальне правило нарахування процентів, яке застосовується за відсутності іншого регулювання, та допускають можливість його зміни за домовленістю сторін, що свідчить про диспозитивний характер відповідного правового регулювання.

У даному випадку сторони в пункті 4.1. Договору погодили спеціальний режим авансу та порядок нарахування процентів відповідно до ст. 536 ЦК України, а саме: використання авансу протягом 3-х місяців після його одержання; повернення невикористаної суми авансу після 3-х місяців; нарахування процентів у разі неповернення попередньої оплати (її частини); розмір процентів на рівні облікової ставки НБУ на суму непогашеної попередньої оплати.

Таким чином, згідно зазначеного пункту Договору відсотки нараховуються лише якщо закінчився 3-місячний строк використання авансу і є невикористаний аванс, який не повернутий. Нарахування процентів здійснюється лише у разі неповернення невикористаної попередньої оплати.

Як вже встановлено, на запити позивача відповідач повідомив як про повне використання авансу (лист від 21.08.2025), так і надав документи на підтвердження вказаного (лист від 29.08.2025).

Позивач мотивує свій висновок лише обставинами прострочення строку поставки товару на певну дату і не доводить, яка саме частина авансу була невикористаною на відповідну дату, з урахуванням наданих відповідачем документів. Суд констатує, що Договір розмежовує строк використання попередньої оплати та строк поставки товару, а тому прострочення строку поставки товару не є підставою для нарахування процентів у відповідності до положень п. 4.1. Договору. Оскільки сторони врегулювали порядок нарахування процентів у Договорі, положення законодавства застосовуються з урахуванням умов такого Договору, а не замість них.

Дослідивши надані докази, суд з урахуванням положень ст. 79 ГПК України дійшов висновку, що докази відповідача, які надані на підтвердження обставин використання авансу в період його договірного строку використання, є більш вірогідними ніж докази позивача на спростування вказаного. Отримана попередня оплата фактично використана відповідачем для виконання Договору, що також підтверджується подальшою поставкою і монтажем товару в повному обсязі.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог в частині стягнення 217 858,64 грн штрафних санкцій (процентів) відповідно до п. 4.1. Договору, а також 3% річних в сумі 42 166,19 грн та інфляційних втрат в сумі 57 173,22 грн, з підстав чого відмовляє у задоволенні позову в цій частині.

3. Щодо пені і штрафу за порушення строку поставки.

За положеннями ст. 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 612 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Згідно ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Статтею 121-1 Бюджетного кодексу України встановлено, що у разі якщо порушення зобов`язання пов`язане з виконанням державного контракту (договору) постачальником товарів, виконавцем робіт та надавачем послуг та/або виконавцем державного контракту (договору) з оборонних закупівель для забезпечення потреб сектору безпеки і оборони, а також інших товарів, робіт і послуг для гарантованого забезпечення потреб безпеки і оборони, штрафні санкції застосовуються, якщо інше не передбачено законом чи договором, у таких розмірах: за порушення строків виконання зобов`язання стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості товарів (робіт, послуг), з яких допущено прострочення виконання, за кожний день прострочення, а за прострочення понад 30 днів додатково стягується штраф у розмірі 7 відсотків вказаної вартості.

У пункті 7.2. Договору сторони передбачили відповідальність за порушення строків (термінів) постачання Товару у вигляді пені в розмірі 0,1% вартості товару, з якого допущено прострочення постачання за кожний день прострочення, а за прострочення понад 30 днів - штраф у розмірі 7% від вказаної вартості.

Як вже встановлено, строк поставки товару за Договором встановлено до 31.07.2025 включно, а отже з 01.08.2025 таке зобов`язання є простроченим.

Перевищення строку використання авансу за умовами Договору не змінює окремо встановлений Договором строк поставки товару. Відсутність поставки у встановлений строк свідчить про прострочення виконання зобов`язання постачальником.

З підстав викладеного та оскільки товар фактично поставлено і монтовано відповідачем 30.10.2025, про що складено Акт приймання-передачі, який затверджено командиром ВЧ НОМЕР_1 , то є правомірною вимога позивача про стягнення з відповідача пені і штрафу за період прострочення у визначеному Договором розмірі.

За розрахунком позивача:

пеня становить 1 026 043,92 грн за період прострочення з 01.08 2025 по 29.10.2025 з розрахунку 0,1% від вартості товару, з якого допущено прострочення 11 400 488,00 грн;

штраф становить 798 034,16 грн, що відповідає 7% від вказаної вартості товару.

Вказаний розрахунок позивача є правильним, підстави для стягнення пені і штрафу у заявленому розмірі підтверджені.

4. Щодо зменшення розміру неустойки за клопотанням відповідача.

Відповідач за змістом відзиву та клопотання від 20.01.2026 просить зменшити пеню і штраф до 20 000,00 грн і 10 000,00 грн відповідно, посилаючись на відсутність понесених позивачем збитків, ступінь виконання відповідачем зобов`язань, наявність незалежних від відповідача подій, які зумовили порушення зобов`язання за Договором.

Позивач заперечив таке зменшення, вказуючи на таке: розмір пені і штрафу добровільно погоджений сторонами та відповідає принципу свободи договору; відповідач не доводить обставин винятковості випадку; посилання на відсутність збитків є неспроможним, оскільки відповідно до ст. 550 ЦК України неустойка підлягає стягненню незалежно від доведення розміру збитків; у правовідносинах, пов`язаних з оборонними закупівлями в умовах воєнного стану порушення строків виконання зобов`язань маж підвищену суспільну небезпеку.

Частиною 3 ст. 551 ЦК України передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Згідно висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного в постанові від 18.02.2026 у справі № 911/969/24, вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов`язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

Зменшення суми неустойки є правом, а не обов`язком суду, яке може бути реалізовано ним у кожному конкретному випадку за наслідками оцінки обставин справи, наведених учасниками справи обґрунтувань та дослідження доказів.

При цьому, у чинному законодавстві України не міститься переліку виняткових випадків (обставин, які мають істотне значення), за наявності яких господарським судом може бути зменшено неустойку, тому вирішення цього питання покладається безпосередньо на суд, який розглядає відповідне питання з урахуванням всіх конкретних обставин справи в їх сукупності.

Оцінивши доводи відповідача щодо підстав для зменшення неустойки та заперечення позивача в контексті матеріалів даної справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для такого зменшення, виходячи з таких аргументів:

- зобов`язання за Договором відповідачем виконано повністю, без будь-яких зауважень зі сторони позивача щодо якості, а отже кінцевий результат за Договором досягнуто, хоча і з порушенням строку виконання;

- позивач не довів, що порушення строку виконання Договору, який склав три місяці, призвело до конкретних негативних наслідків;

- відповідач повідомляв позивача про стан виконання Договору та причини затримки (листи від 21.08.2025, 29.08.2025) і запропонував підписання додаткової угоди про продовження терміну постачання та монтажу товару до 31.10.2025 (лист від 02.10.2025), тобто вживав заходів для виконання зобов`язань і не відмовлявся від них в односторонньому порядку;

- виконання Договору передбачає не лише постачання товару, а й його монтаж, який здійснювався відповідачем поетапно; при цьому виникали обставини, вирішення яких залежало, зокрема, від позивача (зокрема, у листі від 02.10.2025 зазначено про неможливість виконання пусконалагоджувальних робіт через відсутність точки (шафи) постійного живлення, яку не надав замовник і експлуатуюча організація);

Суд вважає, що зазначені обставини містять об`єктивні дані про винятковість цього випадку, що надає суду право для зменшення розміру нарахованих штрафних санкцій.

Визначаючи розмір зменшення, суд дійшов висновку про допустимість зменшення пені і штрафу на 50%, що є адекватною та співрозмірною компенсацією порушеному інтересу позивача в даному конкретному випадку. Зменшення пені до суми 20 000,00 грн та штрафу до суми 10 000,00 грн, яке запропоноване відповідачем, є надмірним і не враховує особливість характеру правовідносин (оборона закупівля), в яких сталося порушення.

Отже, до стягнення з відповідача на користь позивача підлягає 513 021,96 грн пені та 399 017,08 грн штрафу.

Виходячи з викладеного, позовні вимоги ВЧ НОМЕР_1 до ТОВ "БУД-КОНТРОЛЬ" про стягнення заборгованості підлягають частковому задоволенню в сумі 513 021,96 грн пені і 399 017,08 грн штрафу. У задоволенні позову в іншій частині суд відмовляє за наведених вище підстав.

Судові витрати.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладають на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, за виключенням суми зменшеної неустойки. У разі коли господарський суд зменшує розмір неустойки (штрафу, пені), витрати позивача, пов`язані зі сплатою судового збору, відшкодовуються за рахунок відповідача у сумі, сплаченій позивачем за позовною вимогою, яка підлягала б задоволенню, якби зазначений розмір судом не було зменшено.

Інших судових витрат сторони не заявляють.

Керуючись ст. ст. 74, 76, 77, 129, 233, 236-241, 326, 327 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "БУД-КОНТРОЛЬ" (вул. Покровська 50, м. Кропивницький, 25004, ідентифікаційний код 36098428) на користь з Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 ) штрафні санкції за договором №223 від 29.04.2025 за прострочення виконання зобов`язання у розмірі 513 021,96 грн пені та 399 017,08 грн штрафу, а також 27 361,17 грн судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

У задоволенні позову в іншій частині відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення в порядку передбаченому Господарським процесуальним кодексом України. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Копії рішення направити сторонам до електронних кабінетів.

Повне рішення складено 15.04.2026.

Суддя В.В.Тимошевська