ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
УХВАЛА

про забезпечення позову

"23" квітня 2026 р. Cправа № 902/252/26

Суддя Господарського суду Вінницької області Маслій І.В., розглянувши матеріали

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Вінницька макаронна фабрика" (вул. Скалецького Р., буд. 15Б, м. Вінниця, 21018)

до: Товариства з обмеженою відповідальністю "ОСНОВА ТРЕЙД ПЛЮС" (вул. Стеценка, буд. 57, м. Вінниця, 21009)

про стягнення 144 759,49 грн

В С Т А Н О В И В :

До Господарського суду Вінницької області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Вінницька макаронна фабрика" до Товариства з обмеженою відповідальністю "ОСНОВА ТРЕЙД ПЛЮС" про стягнення 144 759,49 грн заборгованості, з яких 114 245,83 грн основного боргу, 4 550,53 грн інфляційних втрат, 25 963,13 грн пені за договором поставки №191223 від 19.12.2023.

Ухвалою суду від 04.03.2026 відкрито провадження у справі №902/252/26 за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи за наявними у справі матеріалами (без проведення судового засідання).

21.04.2026 до суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "Вінницька макаронна фабрика" надійшла заява (б/н від 21.04.2026) (вх.канц. № 01-43/16/26 від 21.04.2026) про забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти, що знаходяться на будь-яких рахунках у банківських та інших фінансових установах, а також на рухоме та нерухоме майно, що належить на праві власності Товариству з обмеженою відповідальністю "ОСНОВА ТРЕЙД ПЛЮС", у межах ціни позову в розмірі 144 759,49 грн.

В обґрунтування вказаної заяви позивач зазначає, що відповідач тривалий час порушує свої зобов`язання за договором. Прострочення оплати за видатковими накладними складає від 5 до 12 місяців.

Позивач зазначає, що намагався врегулювати спір у досудовому порядку шляхом направлення відповідачу досудової вимоги, яка залишена останнім без реагування.

Крім того, відповідач має значну заборгованість по іншим контрагентам, що підтверджується наявністю позовних проваджень, що перебувають на розгляді у Господарському суді Вінницької області, зокрема справи № 902/345/26, № 902/483/26, № 902/321/26, № 902/350/26.

За твердженнями позивача бенефіціаром, учасником, керівником Товариства з обмеженою відповідальністю "ОСНОВА ТРЕЙД ПЛЮС" є Варшавський П.В.

Провівши аналітичне дослідження, за допомогою ІТ-платформи "Юконтрол" було виявлено наявність зв`язків між відповідачем та ТОВ "СММ-ГРУП" (), ТОВ "АЛЬЯНС ОСНОВА" (), ТОВ "АЛЬЯНС РІТЕЙЛ ГРУП" (), ТОВ "ХАТІ АЛЬЯНС" (), ТОВ "ХАТІ МОТО ГРУП" (), ТОВ "ХАТІ БІР РІТЕЙЛ" ( ), в яких кінцевим бенефіціарним власником є та сама особа, що і у відповідача, що підтверджується довідками з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

З урахуванням викладеного, позивач вважає, що існує ймовірність вжиття відповідачем заходів щодо виведення активів та створення умов для уникнення виконання грошових зобов`язань.

На переконання позивача, зазначені обставини свідчать про наявність реальної загрози утруднення або унеможливлення виконання майбутнього судового рішення у справі, що є підставою для вжиття заходів забезпечення позову.

Розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Вінницька макаронна фабрика" (б/н від 21.04.2026) (вх.канц. № 01-43/16/26 від 21.04.2026) про забезпечення позову суд вважає, що вказана заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Положеннями частини 2, частини 3 статті 4 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Відповідно до частини 4 статті 236 Господарського процесуального кодексу України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно із статті 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Частиною 1 статті 140 Господарського процесуального кодексу України визначено, що заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Відповідно до частини 1 статті 137 Господарського процесуального кодексу України позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; 6) зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Забезпечення позову - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Забезпечення позову є засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи. Воно полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судового рішення або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду. Заходи щодо забезпечення позову обов`язково повинні застосовуватися відповідно до їх мети, з урахуванням безпосереднього зв`язку між предметом позову та заявою про забезпечення позову.

Згідно приписів пунктів 3, 4 частини 1 статті 139 Господарського процесуального кодексу України заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна, зокрема, містити предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову, захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності.

За змістом статті 136 Господарського процесуального кодексу України у вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості та адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між певним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову чи забезпечити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду, імовірності ускладнення чи непоновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача у разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення.

Під час вирішення питання щодо забезпечення позову обґрунтованість позову не досліджується, адже питання про обґрунтованість заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду заяви про забезпечення позову (аналогічний правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 17.12.2018 у справі № 914/970/18, від 10.11.2020 у справі № 910/1200/20).

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту.

Відповідно до частини 4 статті 137 Господарського процесуального кодексу України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків від заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Під час вирішення питання про вжиття заходів щодо забезпечення позову необхідно дотримуватися принципу їх співмірності із заявленими позивачем вимогами. Заходи щодо забезпечення позову можуть бути вжиті судом лише в межах предмета позову та не повинні порушувати прав інших осіб, не залучених до участі у справі. Подібні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду у справах № 914/2157/19 від 20.07.2020, № 910/19256/16 від 10.04.2018, № 910/20479/17 від 14.05.2018, № 922/1605/18 від 11.09.2018, № 909/526/19 від 14.01.2019, № 925/288/17 від 25.01.2019, № 904/1417/19 від 26.09.2019.

Судом установлено, що предметом позову у даній справі є вимога Товариства з обмеженою відповідальністю "Вінницька макаронна фабрика" про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "ОСНОВА ТРЕЙД ПЛЮС" 114 245,83 грн основного боргу, 4 550,53 грн інфляційних втрат, 25 963,13 грн пені у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за договором поставки №191223 від 19.12.2023, в частині оплати поставленого товару.

Обраний заявником спосіб забезпечення позову щодо накладення арешту на грошові кошти є співмірним з предметом позову.

Згідно з положеннями ч.1 ст. 1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом або умовами обтяження, предметом якого є майнові права на грошові кошти, що знаходяться на рахунку, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов`язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму та фінансуванням розповсюдження зброї масового знищення, передбачених законом.

Відповідно до ст. 59 Закону України "Про банки і банківську діяльність" арешт на майно або кошти банку, що знаходяться на його рахунках, арешт на кошти та інші цінності юридичних або фізичних осіб, що знаходяться в банку, здійснюються виключно за постановою державного виконавця, приватного виконавця чи рішенням суду про стягнення коштів або про накладення арешту в порядку, встановленому законом. Зупинення видаткових операцій здійснюється в межах суми, на яку накладено арешт, крім випадків, коли арешт накладено без встановлення такої суми, або коли інше передбачено договором, законом чи умовами такого обтяження.

Суд вважає, що з урахуванням характеру правовідносин, що склалися між сторонами, майнового характеру позовних вимог та їх розміру, терміну невиконання грошових зобов`язань, не проведення розрахунків, невжиття обраного позивачем заходу забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання судового рішення у разі задоволення позову внаслідок зникнення або зменшення коштів, які наявні у відповідача, на момент ухвалення рішення по справі.

Виконання в майбутньому судового рішення у справі про стягнення грошових коштів, у разі задоволення позовних вимог, безпосередньо пов`язане з обставинами наявності у боржника присудженої до стягнення суми заборгованості.

Разом з тим, є об`єктивно обґрунтованими побоювання позивача на обставини можливого виведення активів відповідача на іншу юридичну особу з метою уникнення виконання грошових зобов`язань, оскільки керівник Товариства з обмеженою відповідальністю "ОСНОВА ТРЕЙД ПЛЮС" Варшавський П.В. значиться кінцевим бенефіціарним власником ряду інших окремих товариств.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 у справі № 381/4019/18 висловлено правову позицію, відповідно до якої необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову.

Таким чином, необхідною умовою вжиття заходів для забезпечення позову є наявність обставин, які свідчать про те, що в разі невжиття таких заходів можуть виникнути перешкоди для виконання рішення суду. Безпосередньою метою вжиття заходів є саме забезпечення виконання рішення суду.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 24.04.2024 у справі № 754/5683/22 констатувала, що як характер спору (майновий або немайновий), так і те, чи підлягає судове рішення у конкретній справі примусовому виконанню, не мають вирішального значення при дослідженні судом питання про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову. Ключовим є встановлення судом: 1) наявності спору між сторонами; 2) ризику незабезпечення ефективного захисту порушених прав позивача, який може проявлятися як через вплив на виконуваність рішення суду у конкретній справі, так і шляхом перешкоджання поновленню порушених чи оспорюваних прав позивача, за захистом яких він звернувся до суду; 3) співмірності обраного позивачем виду забезпечення позову з пред`явленими позовними вимогами та 4) дійсної мети звернення особи до суду із заявою про забезпечення позову, зокрема, чи не є таке звернення спрямованим на зловживання учасником справи своїми правами.

З наведеного слідує, що не існує універсального алгоритму застосування заходів забезпечення позову, оскільки їх вжиття (або відмова у такому) знаходиться у прямій залежності від фактичних обставин кожного конкретного господарського спору (аналогічний висновок міститься у постанові Верховного Суду від 13.09.2023 у справі № 910/11678/22).

Частиною 1 статті 2 ГПК України встановлено, що завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Дорани проти Ірландії" зазначено, що поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права.

Крім того, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Салах Шейх проти Нідерландів", ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними.

Суд зазначає, що виконання будь-якого судового рішення є невід`ємною стадією процесу правосуддя, а отже, має відповідати вимогам статті 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод.

Європейським судом з прав людини у справі "Горнсбі проти Греції" (рішення від 19.03.1997) зазначено, що виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду. Водночас судовий захист, як і діяльність суду, не можуть вважатися дієвими, якщо судові рішення не виконуються або виконуються неналежним чином і без контролю суду за їх виконанням.

Таким чином, саме вжиття судом заходів забезпечення позову сприяє гарантуванню відновлення порушених прав позивача в разі задоволення позову та виконання ухваленого судового рішення, що повністю відповідає вимогам Європейського суду з прав людини.

Враховуючи викладене, існує дійсна ймовірність того, що невжиття обраного позивачем заходу до забезпечення позову у вигляді накладення арешту на грошові кошти (у розмірі ціни позову 144 759,49 грн) може утруднити або зробити неможливим виконання судового рішення у разі задоволення позову.

Однак, щодо заходу до забезпечення позову у вигляді накладення арешту на нерухоме та нерухоме майно, що належить Товариству з обмеженою відповідальністю "ОСНОВА ТРЕЙД ПЛЮС" позивачем не надано доказів та наведено достатніх підстав, які б свідчили, що невжиття обраних заходів забезпечення позову ускладнять чи унеможливлять виконання рішення суду у даній справі.

Суд доходить висновку, що інтереси та побоювання позивача достатньо захищено шляхом застосування заходів забезпечення позову у формі накладення арешту на грошові кошти у межах суми позовних вимог.

Отже, заява про забезпечення позову в іншій частині вимог не підлягає задоволенню.

Таким чином, оцінюючи подані заявником докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді заяви про вжиття заходів забезпечення позову та встановивши в їх сукупності обставини, на які посилається позивач як на підставу своїх вимог, суд вважає, що заява про вжиття заходів забезпечення позову підлягає частковому задоволенню.

Щодо зустрічного забезпечення, суд зазначає, що застосування таких заходів згідно із ч. 1 ст. 141 ГПК України є правом, а не обов`язком суду для реалізації якого, у даному випадку, у суду достатні підстави відсутні, що не позбавляє відповідача чи інших зацікавлених осіб права та можливості звернутись до суду з окремим клопотанням про застосування заходів зустрічного забезпечення у відповідності до вказаної статті (Постанови КГС ВС від 25.02.2019 у справі № 924/789/18, від 18.06.2019 у справі № 904/661/19, від 11.06.2019 у справі № 916/2933/18, від 14.08.2019 у справі № 910/3802/18, від 10.10.2019 у справі № 916/1572/19).

Окрім того, суд звертає увагу, що відповідно до ч. 1 ст. 145 Господарського процесуального кодексу України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Керуючись ст.ст.136, 137, 140, 144, 234 Господарського процесуального України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Заяву (б/н від 21.0.2026) (вх.канц. №01-43/16/26 від 21.04.2026) Товариства з обмеженою відповідальністю "Вінницька макаронна фабрика" про забезпечення позову задовольнити частково.

2. Накласти арешт на грошові кошти Товариства з обмеженою відповідальністю "ОСНОВА ТРЕЙД ПЛЮС" (вул. Стеценка, буд. 57, м. Вінниця, 21009, код ЄДРПОУ - 44796564), що знаходяться на будь-яких рахунках у банківських та інших фінансових установах у межах ціни позову в розмірі 144 759,49 грн.

3. Відмовити у задоволенні заяви про забезпечення позову (б/н від 21.0.2026) (вх.канц. №01-43/16/26 від 21.04.2026) в іншій частині вимог.

4. Ухвала про забезпечення позову є виконавчим документом, підлягає негайному виконанню у порядку, визначеному Законом України "Про виконавче провадження" та може бути пред`явлена до виконання у строк до 23.04.2029 року.

Строк пред`явлення ухвали до виконання обчислюється з наступного дня після її прийняття.

Стягувач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Вінницька макаронна фабрика" (вул. Скалецького Р., буд. 15Б, м. Вінниця, 21018, код - 30453593).

Боржник: Товариство з обмеженою відповідальністю "ОСНОВА ТРЕЙД ПЛЮС" (вул. Стеценка, буд. 57, м. Вінниця, 21009, код ЄДРПОУ - 44796564).

5. Примірник ухвали надіслати сторонам до електронних кабінетів у системі ЄСІТС. Засвідчений гербовою печаткою примірник ухвали надіслати заявнику рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання суддею, відповідно до приписів ст.235 Господарського процесуального кодексу України. Ухвала може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені статтями 256 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвала підписана 23.04.2026.

Суддя Ігор МАСЛІЙ

віддрук. прим.:

1 - до справи