ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

про повернення зустрічної позовної заяви

23 квітня 2026 року м.Тернопіль справа № 921/69/26
Господарський суд Тернопільської області

у складі судді Андрусик Н.О.

розглянувши матеріали зустрічної позовної заяви №15-01/26-04 від 15.04.2026 (вх.№277 від 20.04.2026) Релігійної громади "Парафія Покрови Божої Матері села Старий Почаїв Кременецького району Тернопільської Єпархії Української Православної Церкви", село Старий Почаїв Кременецького району Тернопільської області

до відповідача-1 Міністерства культури України, м.Київ

відповідача-2 Тернопільської обласної державної (військової) адміністрації, м.Тернопіль

про усунення порушення прав шляхом визнання права

у справі

за позовом керівника Кременецької окружної прокуратури, м.Кременець в інтересах держави в особі Міністерства культури України, м.Київ та Тернопільської обласної державної (військової) адміністрації, м.Тернопіль

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Департаменту архітектури, містобудування, житлово-комунального господарства та енергозбереження Тернопільської обласної державної (військової) адміністрації, м.Тернопіль

до відповідача Релігійної громади "Парафія Покрови Божої Матері села Старий Почаїв Кременецького району Тернопільської Єпархії Української Православної Церкви", село Старий Почаїв Кременецького району Тернопільської області

про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні майном

ВСТАНОВИВ:

На розгляді Господарського суду Тернопільської області перебуває позов Кременецької окружної прокуратури поданий в інтересах держави в особі Міністерства культури України, Тернопільської обласної державної (військової) адміністрації до Релігійної громади "Парафія Покрови Божої Матері села Старий Почаїв Кременецького району Тернопільської Єпархії Української Православної Церкви", про:

1) усунення перешкод для здійснення власником державою в особі Міністерства культури України, Тернопільської обласної державної (військової) адміністрації правомочностей власника щодо користування та розпорядження пам`яткою архітектури національного значення Покровською церквою 1643 року, що знаходиться по вул.Церковна, 4, с.Старий Почаїв Кременецького району Тернопільської області, шляхом:

- скасування рішення державного реєстратора Великомлинівецької сільської ради Кременецького району Тернопільської області Смолінчука О.М. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 11.09.2018 №42935634, на підставі якого відкрито розділ у Державному реєстрі прав №234 на об`єкт нерухомого майна комплекс будівель, розташований за адресою: Тернопільська обл., Кременецький район, с. Старий Почаїв, вул. Церковна, буд. 4, та зареєстровано право власності за релігійною організацією Релігійною громадою Парафія Покрови Божої Матері села Старий Почаїв Кременецького району Тернопільської Єпархії Української Православної Церкви (номер запису 27853904).

- скасування в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державної реєстрації запису №27853904 про право приватної власності за релігійною організацією Релігійною громадою Парафія Покрови Божої Матері села Старий Почаїв Кременецького району Тернопільської Єпархії Української Православної Церкви на комплекс будівель, загальною площею 446,3м2, розташований за адресою: вул. Церковна, буд. 4, , с. Старий Почаїв, Кременецького району Тернопільської області, в тому числі будівлі церкви під літ. А 1643 року побудови, загальною площею 122,0м2;

2) повернення на користь держави в особі Міністерства культури України, Тернопільської обласної державної (військової) адміністрації пам`ятки архітектури національного значення Покровську церкву 1643 року, що знаходиться по вул.Церковна, 4, с.Старий Почаїв Кременецького району Тернопільської області, з незаконного володіння релігійної організації Релігійної громади Парафія Покрови Божої Матері села Старий Почаїв Кременецького району Тернопільської Єпархії Української Православної Церкви.

Позов обґрунтовано обставинами незаконності вибуття об`єкта культурної спадщини з державної власності та порушенні вимог закону при здійсненні державної реєстрації за відповідачем права власності на будівлю церкви.

Ухвалою суду від 16.02.2026 відкрито провадження у справі та постановлено здійснити розгляд за правилами загального позовного провадження; призначено підготовче засідання на 12.03.2026, котре відкладалося на 02.04.2026, пізніше на 21.04.2026. В порядку ст.50 ГПК України до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача залучено Департамент архітектури, містобудування, житлово-комунального господарства та енергозбереження Тернопільської обласної державної (військової) адміністрації; встановлено учасникам справи процесуальні строки для подання заяв по суті спору та додаткових доказів, зокрема, відповідачу - п`ятнадцятиденний календарний строк з дня отримання ухвали суду від 16.02.2026 для подання письмового мотивованого документально підтвердженого відзиву на позов.

Як вбачається з результату відстеження пересилання рекомендованого поштового відправлення R18 від 17.02.2026 (долучено до справи), Релігійною громадою ухвалу суду від 16.02.2026 отримано 19.02.2026.

06.03.2026 відповідачем подано зустрічну позовну заяву №06-01/26-03 (вх.№159 від 10.03.2026) про визнання недійсним охоронного договору від 19 вересня 2017 року № 2000. Ухвалою від 31 березня 2026 року вказану зустрічну позовну та додатки повернуто відповідачу.

16.04.2026 (згідно з накладною поштового відділення оператора поштового зв`язку АТ «УКРПОШТА» №R3) відповідачем у справі подано до господарського суду вдруге зустрічну позовну заяву №15-01/26-04 від 15.04.2026 (вх.№277 від 20.04.2026) до Міністерства культури України та Тернопільської обласної державної (військової) адміністрації, про усунення порушення прав Релігійної громади "Парафія Покрови Божої Матері села Старий Почаїв Кременецького району Тернопільської Єпархії Української Православної Церкви" шляхом визнання за нею існуючого права на охорону пам`ятки культурної спадщини та володіння Церквою Покрови Божої Матері (Покровська церква 1643, охоронний номер 673, який є додатком до охоронного договору №200 від 19.09.2017), що розташована за адресою: Тернопільська область, Кременецький район, с. Старий Почаїв, вулиця Церковна, 4.

Зустрічні позовні вимоги мотивовані наявністю правових підстав для визнання за релігійною громадою права на охорону пам`ятки культурної спадщини та володіння Церквою Покрови Божої Матері, оскільки рішення виконавчого комітету Тернопільської облради народних депутатів "Про передачу у власність, у безоплатне користування, у безоплатне почергове і рівне користування культовими спорудами релігійним організаціям" № 20 від 05.03.1992 року, акти приймання-передачі майна, договори, зокрема охоронний договір на охорону об"єкту - Покровська церква 1643 (охоронний номер 673) є чинними, як і рішення державного реєстратора від 11.09.2018 про реєстрацію за релігійною громадою права власності на комплекс будівель по вул. Церковна, 4 в с. Старий Почаїв Кременецького району Тернопільської області. Відтак, з посиланням на п.5 роз"яснень Вищого арбітражного суду України №02-5/109 від 29.02.1996 "Про деякі питання, що виникають при застосуванні Закону України "Про свободу совісті та релігійні організації" позивач за зустрічним позовом вказує, що релігійною громадою набуто право щодо охорони пам"ятки культурної спадщини та володіння церквою Покрови Божої Матері на іншій правовій підставі та задовго до реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав.

У прохальній частині зустрічної позовної заяви релігійною громадою заявлено клопотання про продовження процесуального строку для подання зустрічної позовної заяви; витребування для огляду у судовому засіданні від Тернопільської обласної державної (військової) адміністрації оригіналу охоронного договору на пам`ятку архітектури від 19 вересня 2017 року №2000 та оригіналу Акту (висновки) камеральної перевірки Міністерства юстиції України від 07.08.2025 року; клопотання про призначення у справі судової експертизи за окремо поданим клопотанням; визнання неналежними та недопустимими доказами Акт (Висновки) камеральної перевірки Міністерства юстиції України від 07.08.2025.

Відповідно до Протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 20.04.2026 зустрічну позовну заяву передано на розгляд судді Андрусик Н.О.

Розглянувши матеріали зустрічної позовної заяви, господарський суд дійшов висновку, що дана заява підлягає поверненню заявнику. При цьому суд керувався наступним.

В силу положень статей 55, 129 Конституції України, застосування та користування правами на судовий захист здійснюється у випадках та в порядку, встановлених законом.

Тобто, реалізація конституційного права, зокрема на судовий захист, ставиться у залежність від положень процесуального закону, в даному випадку - норм ГПК України.

Відповідно до ч.1 ст.180 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) відповідач має право пред`явити зустрічний позов у строк для подання відзиву.

Частиною шостою цієї ж статті встановлено, що зустрічна позовна заява, подана з порушенням вимог частин першої та другої цієї статті, ухвалою суду повертається заявнику.

Згідно з частиною 8 статті 165 ГПК України, строк для подання відзиву на позов встановлюється судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

З даної норми процесуального закону вбачається, що для подачі відзиву строк встановлює суд в межах граничного строку - 15 днів з дня вручення ухвали.

Строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом (стаття 113 ГПК України).

Відповідно до пункту 6 частини другої статті 42 ГПК України учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки.

Згідно зі статтею 118 ГПК України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Таким чином, право на подання зустрічного позову може бути реалізовано відповідачем виключно у строк, встановлений для подання відзиву на позов, а процесуальним наслідком пропуску такого строку є втрата права на вчинення стороною відповідної процесуальної дії.

Подібну правову позицію викладено у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 24.12.2019 у справі №910/5172/19, від 06.12.2023 у справі №918/604/23.

В ухвалі суду від 16 лютого 2026 року про відкриття провадження у справі сторонам встановлено процесуальні строки для подання заяв по суті спору, в тому числі відповідачу -п`ятнадцятиденний календарний строк для подання відзиву з дня отримання ухвали (пункт 4.2.1 резолютивної частини ухвали).

Відповідачем отримано ухвалу суду від 16.02.2026 у справі 19.02.2026, відтак, з огляду на приписи ч.1 ст.180 ГПК України, відповідач мав право пред`явити зустрічний позов у строк до 06 березня 2026 року включно.

Натомість, Релігійна організація релігійна громада Парафія Покрови Божої Матері села Старий Почаїв Кременецького району Тернопільської Єпархії Української Православної Церкви звернулася до господарського суду із зустрічною позовною заявою №15-01/26-04 від 15.04.2026 (вх.№277 від 20.04.2026) 16.04.2026, тобто з пропуском строку для подання відзиву, що є підставою, згідно ч.6 ст.180 ГПК України, для повернення зустрічного позову.

Щодо заявленого клопотання про продовження строку для подання зустрічного позову, суд відзначає наступне.

У клопотанні заявник, як на поважну причину пропуску строку для подання зустрічної позовної заяви, посилається на обставини отримання ним ухвали суду від 31.03.2026, якою було повернуто зустрічну заяву, подану вперше, у відділенні АТ "Укрпошта" лише 09.04.2026, що підтверджується копією поштового конверта за штрихкодовим ідентифікатором R93 та витягом з трекінгу «УКРПОШТА».

Окрім того, заявник вказує, що керівник Кременецької окружної прокуратури у позовній заяві від 11.02.2026, всупереч вимогам ГПК України, не вказав, де знаходяться оригінали доказів, долучені до позову. Зокрема, мова йде про оригінал охоронного договору №2000 від 19.09.2017 та оригінал Акту (висновків) камеральної перевірки Міністерства юстиції України від 07.08.2025, і оскільки відповідачі не мають наміру подавати їх суду, то вказані обставини зумовили вжиття Релігійною громадою додаткових заходів для їх витребування судом. Заявник вважає ці обставини об`єктивними та поважними причинами, які унеможливили вчинення процесуальної дії вчасно, тому просив суд продовжити строк для подачі зустрічної позовної заяви.

Встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду (частини друга статті 119 ГПК України).

Суд зауважує, що дана заява про продовження строку на подання зустрічного позову подана до суду з порушенням строку для подання відзиву на позов (06.03.2026 включно), а відтак, не відповідає вимогам ч. 2 ст. 119 ГПК України.

Поряд з цим, процесуальний строк, встановлений законом, не може бути продовжений судом відповідно до ч. 2 ст. 119 ГПК України, оскільки його максимальна (гранична) межа визначена законом. Такий строк може бути лише поновлений за заявою учасника, якщо суд визнає причини пропуску поважними.

Так, відповідно до статті 119 ГПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення (частина перша).

За змістом наведеної статті 119 ГПК України, поновлення пропущеного процесуального строку, встановленого законом, відбувається за заявою заявника і суд має встановити наявність об`єктивно непереборних обставин, які перешкоджали вчасному зверненню, у зв`язку з чим заявник має довести суду їх наявність та непереборність, оскільки, в іншому випадку нівелюється значення чіткого окреслення законодавчо закріплених процесуальних строків. Одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подані заява, скарга, документи тощо), стосовно якої пропущено строк (див. постанову Верховного Суду від 21.12.2023 у справі № 910/12042/22).

При цьому суд має лише здійснити оцінку причин пропуску строку, наведених заявником, на предмет їх поважності. Інший підхід порушував би принципи диспозитивності та змагальності.

ГПК України не пов`язує право суду відновити пропущений процесуальний строк лише з певним колом підстав. У кожному випадку суд повинен з урахуванням конкретних обставин оцінити доводи, що наведені на обґрунтування заяви про поновлення строку, та зробити мотивований висновок щодо поважності чи неповажності причин його пропуску, встановити, чи є такий строк значним та чи не буде його поновлення втручанням у принцип юридичної визначеності. При цьому поважними визнаються лише ті обставини, які є об`єктивно непереборними і пов`язані з дійсними істотними труднощами для вчинення відповідних процесуальних дій. Поновлення пропущеного процесуального строку є правом суду, яке він використовує, виходячи з поважності причин пропуску строку на оскарження (подібні висновки викладені в постановах Верховного Суду від 13.02.2025 у справі №921/379/23, від 17.01.2025 у справі №9/41, від 19.11.2024 у справі №758/1436/21 та від 16.06.2021 у справі №910/15988/16).

Слід зазначити, що процесуальний строк виступає одним з ключових елементів господарсько-процесуальної форми, і в цілому направлений на забезпечення оперативного, динамічного й просторового перебігу провадження господарського процесу у визначених ГПК України часових рамках.

Процесуальні строки, з поміж іншого, виступаючи засобом регламентації процесуальних дій учасників справи також виконують функцію юридичного факту, тобто спричиняють виникнення, зміну або припинення процесуальних прав та обов`язків. У механізмі правової регламентації судочинства процесуальні строки мають правоутворююче та преклюзивне значення для суб`єктивних процесуальних прав та обов`язків.

Недотримання встановлених законом строків зумовлює чітко визначені юридичні наслідки (наведена позиція у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28.04.2021 у справі № 640/3393/19, провадження № 11-24апп21).

Норма про можливість поновлення процесуальних строків по суті є пільгою, яка може застосовуватися як виняток із загального правила, оскільки інакше нівелюється значення чіткого визначення законодавцем кожного з процесуальних строків (постанови Верховного Суду від 13.05.2024 у справі №922/2825/23, від 18.08.2023 у справі №32/257-10, від 03.04.2023 у справі №906/1357/20, від 01.09.2022 у справі №904/8456/21).

Отже, строк на пред`явлення зустрічного позову може бути поновлений за обґрунтованою заявою відповідача та лише з причин, що визнані судом поважними. На підставі належних, допустимих та достатніх доказів суд щоразу встановлює поважність причин пропуску строку та ухвалює рішення про його поновлення/відмову у його поновленні. Саме на відповідача покладається обов`язок довести суду наявність поважних причин пропуску строку.

У цьому контексті формалізм у процесі є позитивним й необхідним явищем, оскільки забезпечує чітке дотримання судами процесу, проте надмірний формалізм заважає практичному та ефективному доступу до суду, не сприяє правовій визначеності, належному здійсненню правосуддя, у тому числі виконанні судового рішення та є порушенням» статті 6 Конвенції (рішення ЄСПЛ від 28.10.1998 у справі «Перед де Рада Каваніллес проти Іспанії», від 13.01.2000 у справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії», від 08.03.2017 у справі «ТОВ «Фріда» проти України»).

Доступ до правосуддя в контексті пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 (далі - Конвенція) та прецедентної практики Європейського суду з прав людини не є абсолютним та підлягає державному регулюванню. Кожна держава встановлює правила судової процедури, зокрема, процесуальні заборони та обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Надаючи оцінку доводам та аргументам заявника щодо поважності причин пропуску строку на подання зустрічного позову суд виходить з такого.

Повернення зустрічної позовної заяви №06-01/26-03 (вх.№159 від 10.03.2026) на підставі ухвали від 31.03.2026 не зупиняє перебіг строку на подання зустрічного позову та не створює для сторони права на його автоматичне продовження після отримання ухвали від 31.03.2026. Подання одного зустрічного позову не є перешкодою для пред"явлення іншого зустрічного позову з іншим предметом позову у встановлений законом строк, відтак, повернення зустрічного позову згідно ухвали від 31.03.2026 не є об`єктивною та непереборною обставиною, що виправдовує пропуск строку для повторного звернення з зустрічним позовом.

Щодо аргументів про порушення прокурором п. 5 ч. 3 ст. 162 ГПК України що виразились у не зазначенні місцезнаходження оригіналів доказів, то суд враховує, що предметом зустрічного позову є визнання існуючого права володіння Церквою, в тому числі на підставі чинного охоронного договору №2000 від 19.09.2017, стороною якого є релігійна громада. Сторона правочину не може посилатися на необізнаність зі змістом документа, який вона підписала і примірник якого повинна зберігати. У зустрічній позовній заяві від 06.03.2026 Громада просила визнати цей договір недійсним. З наведеного випливає, що заявник володів інформацією про предмет спору та зміст доказів ще до закінчення встановленого строку на подання зустрічного позову, а отже, відсутність вказівок прокурора на місцезнаходження оригіналів не може розцінюватися як реальна перешкода для формування правової позиції. Крім того, дана норма закону не містить обов"язку сторони зазначати місцезнаходження оригіналів доказів як про це вказує заявник, а лише містить вимогу про зазначення доказів, що підтверджують наведені в позові обставини.

Також заявником у цій справі подано відзив на позов та 06.03.2026 зустрічну позовну заяву, що вказує на формування відповідачем своєї правової позиції та ознайомлення з доказами з метою захисту своїх прав чи охоронюваних законом інтересів у межах визначених законом процесуальних строків.

Враховуючи, що процесуальні строки встановлені законом для забезпечення прогнозованості процесу; релігійній громаді було відомо про зміст позову та його розгляд судом з 19.02.2026, тому об"єктивних перешкод для подання як належно оформленого зустрічного позову, так і на подання зустрічного позову з іншим предметом спору у релігійної громади не було.

Таким чином, наведені заявником причини пропуску процесуального строку на подання зустрічного позову мають суб`єктивний характер і зводяться до неналежної організації захисту своїх інтересів, що, згідно з ч. 1 ст. 119 ГПК України, не може бути підставою для продовження процесуального строку.

Оскільки в даному випадку максимальний строк на подання відзиву на позов, а відтак і на подання зустрічного позову, передбачений ч.8 ст.165 ГПК України, суд не наділений повноваженнями продовжувати його шляхом задоволення відповідного клопотання сторони.

Слід зазначити, що доступ до суду не є абсолютним і може підлягати законним обмеженням, зокрема процесуальним строкам. Повернення зустрічного позову через пропуск строку не є порушенням ст. 6 Конвенції, оскільки відповідач не позбавлений права звернутися до суду з тими ж вимогами у формі окремого позову на загальних підставах.

Водночас, суд не вважає застосування наслідків, передбачених ГПК України щодо зустрічної позовної заяви, поданої з пропуском встановленого строку та без доведення непереборності підстав, що стало причиною пропуску такого строку, проявом надмірного формалізму.

Зустрічна позовна заява, подана з порушенням строку на її подання, ухвалою суду повертається заявнику (ч.1, 6 ст.180 ГПК України). Копія зустрічної позовної заяви долучається до матеріалів справи.

Правова позиція щодо подання зустрічної позовної заяви із пропуском строку, встановленого для подання відзиву, є достатньою підставою для її повернення, є послідовною та викладена у низці постанов Верховного Суду, зокрема у постановах Верховного Суду від 04.03.2019 у справі № 920/342/17, від 04.04.2019 у справі № 918/361/18, від 29.07.2019 у справі № 925/872/18, від 18.09.2019 у справі № 910/16837/18, від 07.11.2019 у справі № 910/2892/19.

У зв`язку з поверненням зустрічної позовної заяви судом не розглядаються заявлені у зустрічному позові клопотання про витребування доказів (вх.№277-2 від 20.04.2026), про призначення у справі судової експертизи (вх.№277-3 від 20.04.2026).

Керуючись ст.2, 4, 6, 12, 13, 42, 46, 113, 114, 118, 119, 165, 174, 180, 232-235, 255 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

УХВАЛИВ:

1. У задоволенні клопотання №15-01/26-04 від 15.04.2026 (вх.№277-1 від 20.04.2026) Релігійної громади "Парафія Покрови Божої Матері села Старий Почаїв Кременецького району Тернопільської Єпархії Української Православної Церкви" про продовження процесуального строку на подання зустрічного позову, - відмовити.

2. Зустрічну позовну заяву №15-01/26-04 від 15.04.2026 (вх.№277 від 20.04.2026) разом з доданими до неї документами повернути заявнику.

Ухвала набирає законної сили 23.04.2026 та може бути оскаржена до Західного апеляційного господарського суду в порядку та строки, визначені ст.ст. 255-257 ГПК України.

Суддя Н.О. Андрусик