15.04.2026Справа № 910/951/26
Суддя Господарського суду міста Києва Спичак О.М., розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Енергетична компанія «Сонячне поле» про розподіл судових витрат у справі
За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Енергетична компанія «Сонячне поле»
до Державного підприємства «Гарантований покупець»
про стягнення 17.337.510,99 грн.
Без повідомлення (виклику) учасників справи.
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
Рішенням Господарського суду міста Києва від 01.04.2026 у справі №910/951/26 позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Енергетична компанія «Сонячне поле» задоволено повністю; стягнуто з Державного підприємства «Гарантований покупець» суму основного боргу у розмірі 11.462.806 грн 98 коп., 3% річних у розмірі 1.346.661 грн 61 коп., інфляційні втрати у розмірі 4.528.042 грн 40 коп та судовий збір у розмірі 208.050 грн 13 коп.

06.04.2026 до Господарського суду міста Києва від Товариства з обмеженою відповідальністю «Енергетична компанія «Сонячне поле» надійшла заява про стягнення з відповідача витрат на правову допомогу адвоката у розмірі 96885,00 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що потрібно виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Згідно з ч. 2 ст. 244 Господарського процесуального кодексу України заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.

Відповідно до ч. 3 ст. 244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати - без повідомлення учасників справи.

Розглянувши подану заяву та додані до неї документи і матеріали, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

Положеннями статті 59 Конституції України встановлено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Відповідно до пункту 12 частини третьої статті 2 Господарського процесуального кодексу України основними засадами (принципами) господарського судочинства, зокрема є: відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Відповідно до статті 131 Конституції України для надання професійної правничої допомоги в Україні діє адвокатура.

Стаття 16 Господарського процесуального кодексу України вказує, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

За пунктом 9 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» представництво - це вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні. Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI).

Відповідно до статті 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу.

У частинах першій, другій статті 126 Господарського процесуального кодексу України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до частини восьмої статті 129 Господарського процесуального кодексу України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Згідно з частинами третьою-п`ятою статті 126 Господарського процесуального кодексу України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

За змістом пункту 1 частини другої статті 126, частини восьмої статті 129 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх вартість уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (див. постанови Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19 та від 22.11.2019 у справі №910/906/18).

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частина четверта статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно з частиною п`ятою статті 129 Господарського процесуального кодексу України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

У разі недотримання вимог частини четвертої статті 126 Господарського процесуального кодексу України щодо співмірності господарському суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, за клопотанням іншої сторони.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина шоста статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

Верховний Суд, застосовуючи частину шосту статті 126 Господарського процесуального кодексу України, неодноразово зазначав, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (постанова Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц, постанови Верховного Суду від 09.04.2019 у справі №826/2689/15; від 03.10.2019 у справі №922/445/19).

Отже, під час вирішення питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу суд:

1) має право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, керуючись критеріями, які визначені у частині четвертій статті 126 Господарського процесуального кодексу України (а саме: співмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката зі складністю справи, часом, обсягом наданих адвокатом послуг, ціною позову та (або) значенням справи для сторони), але лише за клопотанням іншої сторони;

2) з власної ініціативи або за наявності заперечення сторони може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України (а саме: пов`язаність витрат з розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність розміру витрат до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінка сторони під час розгляду справи щодо затягування розгляду справ; дії сторін щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом; істотне перевищення або чи заявлення неспівмірно нижчою суми судових витрат, порівняно з попереднім (орієнтовним) розрахунком; зловживання процесуальними правами.

Об`єднана палата Верховного Суду у постанові від 19.04.2024 у справі №916/101/23 зазначила, що згідно з пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 вказаного вище Закону).

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини.

У постанові від 20.11.2020 у справі №910/13071/19 Верховний Суд вказав про те, що втручання суду у договірні відносини між адвокатом та його клієнтом у частині визначення розміру гонорару або зменшення розміру стягнення такого гонорару з відповідної сторони на підставі положень частини четвертої статті 126 Господарського процесуального кодексу України можливе лише за умови обґрунтованості та наявності доказів на підтвердження невідповідності таких витрат фактично наданим послугам. В іншому випадку, таке втручання суперечитиме принципу свободи договору, закріпленому в положеннях статті 627 Цивільного кодексу України, принципу pacta sunt servanda та принципу захисту права працівника або іншої особи на оплату та своєчасність оплати за виконану працю, закріпленому у статті 43 Конституції України.

Чинне процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

Також частини четверта-шоста, сьома, дев`ята статті 129 Господарського процесуального кодексу України, визначає випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат.

При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Верховний Суд неодноразово вказував на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц).

Таким чином, вирішуючи заяву сторони судового процесу про компенсацію понесених нею витрат на професійну правничу допомогу суду належить дослідити та оцінити додані заявником до заяви документи на предмет належності, допустимості та достовірності відображеної у них інформації. Зокрема, чи відповідають зазначені у документах дані щодо характеру та обсягу правничої допомоги, наданої адвокатом, документам, наявним у судовій справі, чи не вчиняв адвокат під час розгляду справи дій, які призвели до затягування розгляду справи, зокрема, але не виключно, чи не подавав явно необґрунтованих заяв і клопотань, чи не включено у документи інформацію щодо витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, які не підтверджені належними доказами та навпаки, якими доказами підтверджується заявлена до відшкодування сума, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги.

Такі докази, відповідно до частини першої статті 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

При цьому згідно з статтею 74 Господарського процесуального кодексу України сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Подані на підтвердження таких витрат докази мають окремо та у сукупності відповідати вимогам статей 75-79 Господарського процесуального кодексу України.

У позовній заяві позивач повідомив, що його витрати на професійну правничу допомогу становитимуть 109800,00 грн., а також вказав, що відповідно до ч. 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України докази понесення позивачем судових витрат будуть надані суду протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

05.01.2026 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Енергетична компанія «Сонячне поле» (клієнт) та Адвокатським бюро Андрія П`ятковського «Веблекс» (адвокатське бюро) укладено Договір про надання правничої/правової допомоги, предметом якого є надання Адвокатським Бюро Клієнту правничої/правової (надані - правничої) допомоги у вигляді комплексного правничого обслуговування, або комплексу правничих послуг у конкретно визначеному питанні, або конкретно визначених правничих послуг за замовленням та за рахунок Клієнта.

Відповідно до п. 1.2 Договору види правничих послуг, що входять у поняття комплексного правничого обслуговування за цим Договором, визначаються згідно переліку, що міститься у Тарифах на правничу допомогу, що є Додатком №1 до цього Договору.

Згідно з п. 1.3 Договору правнича допомога за цим Договором включає в себе в тому числі такі види адвокатської діяльності, як представництво, захист та інші види правової допомоги.

Якщо пунктом 1.5. цього Договору не визначено іншого, то предметом цього Договору є надання Адвокатським Бюро Клієнту правничої допомоги у вигляді комплексного правничого обслуговування, а в іншому випадку - предметом цього Договору є надання Адвокатським Бюро Клієнту правничих послуг, що вказані у п. 1.5. цього Договору (п. 1.4 Договору).

Згідно з п. 1.5 Договору предметом цього Договору є надання Адвокатським Бюро Клієнту: правничої допомоги у справі про стягнення заборгованості з ДП «Гарантований покупець» за продану у 2022-2023 роках електричну енергію.

Відповідно до п. 3.1 Договору вартість правничої допомоги, що надається Адвокатським Бюро Клієнту, визначається на підставі Тарифів на правничу допомогу і становить собою суму винагороди (гонорару) Адвокатського Бюро за надану Клієнту правничу допомогу та суму компенсацій передбачених Тарифами на правничу допомогу витрат Адвокатського Бюро.

Відповідно до п. 3.2 Договору тарифи на правничу допомогу становлять собою перелік окремих правничих послуг, що можуть надаватися Адвокатським Бюро, згрупованих залежно від складності таких послуг, часу, необхідного для їх надання, розміру винагороди Адвокатського Бюро за їх надання.

Основою формування винагороди (гонорару) Адвокатського Бюро за надання правничої допомоги є базова винагорода за надання правничої послуги, що визначена у Тарифах на правничу допомогу (п. 3.3 Договору).

Відповідно до п. 3.23 Договору вартість наданої Клієнту правничої допомоги у звітному періоді визначаються у Акті прийому-передачі наданих послуг, який готується Адвокатським Бюро та передається Клієнту для розгляду та підписання.

Згідно з п. 5.1 Договору цей Договір вступає в силу з моменту його підписання і діє до 31 грудня 2027 року.

Додатком №1 до Договору про надання правничої/правової допомоги від 05.01.2026 є Тарифи на правничу допомогу, які розраховані виходячи з базової винагороди за надання правничої послуги і включають різні види правничих послуг, одиницю виміру кількості правничих послуг, коефіцієнт складності правничих послуг, мінімальну та середню тривалість правничих послуг, мінімальну та середню винагороду за надання правничих послуг тощо.

На виконання Договору про надання правничої/правової допомоги від 05.01.2026 Адвокатське бюро «Веблекс» надало ТОВ «Енергетична компанія «Сонячне поле» правничу допомогу, яка вказана у Акті №2026/01 прийому-передачі наданих послуг від 30.01.2026, Рахунку на оплату вартості правничої допомоги № 2026/01 від 30.01.2026, Акті № 2026/02 прийому-передачі наданих послуг від 27.02.2026, Рахунку на оплату вартості правничої допомоги № 2026/02 від 27.02.2026, Акті № 2026/04 прийому-передачі наданих послуг від 02.04.2026, Рахунку на оплату вартості правничої допомоги № 2026/04 від 02.04.2026.

В цілому, враховуючи наведені вище Акти прийому-передачі наданих послуг №2026/01 від 30.01.2026, №2026/02 від 27.02.2026, №2026/04 від 02.04.2026 та Рахунки на оплату вартості правничої допомоги №2026/01 від 30.01.2026, №2026/02 від 27.02.2026, №2026/04 від 02.04.2026, на підставі Договору про надання правничої/ правової допомоги від 05.01.2026, Адвокатське бюро «Веблекс» надало ТОВ «Енергетична компанія «Сонячне поле» наступні види правничих послуг:

1) вивчення матеріалів справи про заборгованість ДП «Гарантований покупець» перед ТОВ «Енергетична компанія «Сонячне поле» за електричну енергію за 2022-2023 роки, тривалість 3 год. (графи 1-2 розділу І Рахунку № 2026/01 від 30.01.2026), сума винагороди 3510,00 грн;

2) аналіз законодавства та судової практики щодо оплати ДП «Гарантований покупець» за електричну енергію, тривалість 3 год. (графи 3-4 розділу І Рахунку № 2026/01 від 30.01.2026), сума винагороди 3510,00 грн;

3) підготовка розрахунку позовних вимог до ДП «Гарантований покупець» про сплату заборгованості за 2022-2023 роки, процентів річних та інфляційних втрат, тривалість 12 год. (графи 5-6 розділу І Рахунку № 2026/01 від 30.01.2026), сума винагороди 16200,00 грн;

4) підготовка позовної заяви ТОВ «Енергетична компанія «Сонячне поле» до ДП «Гарантований покупець» про сплату заборгованості за 2022-2023 роки, процентів річних та інфляційних втрат, тривалість 27 год. (графи 7-8 розділу І Рахунку № 2026/01 від 30.01.2026), сума винагороди 36450,00 грн;

5) оформлення додатків до позовної заяви до ДП «Гарантований покупець», тривалість 6 год. (графа 9 розділу І Рахунку № 2026/01 від 30.01.2026), сума винагороди 7020,00 грн;

6) подання позовної до ДП «Гарантований покупець» у господарський суд через систему «Електронний суд», завантаження додатків, тривалість 1,5 год. (графи 10-11 розділу І Рахунку № 2026/01 від 30.01.2026), сума винагороди 1755,00 грн;

7) підготовка і подання клопотання про проведення судових засідань у справі Господарського суду м. Києва № 910/951/26 в режимі відеоконференції, тривалість 0,5 год. (графи 1-2 розділу І Рахунку № 2026/02 від 27.02.2026), сума винагороди 450,00 грн;

8) підготовка і подання відповіді на відзив ДП «Гарантований покупець» у справі Господарського суду м. Києва № 910/951/26, тривалість 12 год. (графи 3-4 розділу І Рахунку № 2026/02 від 27.02.2026), сума винагороди 16200,00 грн;

9) підготовка до судового засідання Господарського суду м. Києва у справі №910/951/26, призначеного на 25.02.2026, тривалість 2 год. (графи 5-6 розділу І Рахунку № 2026/02 від 27.02.2026), сума винагороди 1800,00 грн;

10) представництво 25.02.2026 у судовому засіданні Господарського суду м. Києва у справі № 910/951/26 в режимі відеоконференції, тривалість 1 год. (графи 7-8 розділу І Рахунку № 2026/02 від 27.02.2026), сума винагороди 1530,00 грн;

11) підготовка до судового засідання Господарського суду м. Києва у справі №910/951/26, призначеного на 11.03.2026, тривалість 2 год. (графи 1-2 розділу І Рахунку № 2026/04 від 02.04.2026), сума винагороди 1800,00 грн;

12) представництво 11.03.2026 у судовому засіданні Господарського суду м. Києва у справі №910/951/26 в режимі відеоконференції, тривалість 1 год. (графи 3-4 розділу І Рахунку № 2026/04 від 02.04.2026), сума винагороди 1530,00 грн;

13) підготовка до судового засідання Господарського суду м. Києва у справі №910/951/26, призначеного на 01.04.2026, тривалість 4 год. (графи 5-6 розділу І Рахунку № 2026/04 від 02.04.2026), сума винагороди 3600,00 грн;

14) представництво 01.04.2026 у судовому засіданні Господарського суду м. Києва у справі №910/951/26 в режимі відеоконференції, тривалість 1 год. (графи 7-8 розділу І Рахунку № 2026/04 від 02.04.2026), сума винагороди 1530,00 грн.

Загальна вартість правничих послуг, наданих адвокатом АБ «Веблекс» ТОВ «Енергетична компанія «Сонячне поле» у справі № 910/951/26 становить 96885,00 грн, загальна тривалість надання правничих послуг становить 76 годин.

Зазначені правничі послуги АБ «Веблекс» були оплачені ТОВ «Енергетична компанія «Сонячне поле» частково у сумі 68445,00 грн. Часткова оплата ТОВ «Енергетична компанія «Сонячне поле» вартості правничих послуг проведена платіжними інструкціями №60 від 18.02.2026 на суму 5000,00 грн, №68 від 20.02.2026 на суму 15000,00 грн, №74 від 27.02.2026 на суму 15000,00 грн, №86 від 06.03.2026 на суму 10000,00 грн, №114 від 17.03.2026 на суму 5000,00 грн, №136 від 31.03.2026 на суму 10000,00 грн, №148 від 02.04.2026 на суму 8445,00 грн.

Суд зазначає, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити із критерію реальності понесення адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України").

Судом враховано, що Європейський суд з прав людини, вирішуючи питання про відшкодування витрат на розгляд справи за статтею 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зазначає, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим: рішення у справах «Двойних проти України» (пункт 80) від 12 жовтня 2006 року,«Гімайдуліна і інші проти України»(пункти 34-36) від 10 грудня 2009 року, «East/West Alliance Limited» проти України» (пункт 268) від 23 січня 2014 року, «Баришевський проти України» (пункт 95) від 26 лютого 2015 року та інші.

У рішенні «Лавентс проти Латвії» (пункт 154) від 28 листопада 2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір і супроводжуються необхідними документами на їх підтвердження.

У визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема, але не виключно: встановлені нормативно-правовими актами норми видатків на службові відрядження (якщо їх установлено); вартість економних транспортних послуг; час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; наявні відомості органів статистики або інших органів про ціни на ринку юридичних послуг; тривалість розгляду і складність справи тощо. Вказану правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 17.09.2019 у справі №910/4515/18.

Відповідно до ч. 5 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Суд враховує, що спір у даній справі не є складним, є «розрахунковим», відноситься до категорії спорів, що виникають у зв`язку із неналежним виконанням договорів і регулюються нормами Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України, великої кількості законів і підзаконних нормативно-правових актів, які підлягають дослідженню адвокатом і застосуванню, спірні правовідносини не передбачають.

Приймаючи до уваги наведене в сукупності та з огляду на спірні правовідносини, беручи до уваги рівень складності юридичної кваліфікації правовідносин у справі, обсяг та обґрунтованість підготовлених і поданих до суду позивачем документів, їх значення для вирішення спору, з урахуванням критеріїв реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) і розумності їхнього розміру, суд дійшов висновку частково задовольнити заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Енергетична компанія «Сонячне поле» та стягнути з Державного підприємства «Гарантований покупець» витрати на правову допомогу адвоката у розмірі 30 000,00 грн.

Керуючись ст. 123, 126, 129, 221, 244 Господарського процесуального кодексу України,

ВИРІШИВ:

1. Частково задовольнити заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Енергетична компанія «Сонячне поле».

2. Стягнути з Державного підприємства «Гарантований покупець» (01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, буд. 27; ідентифікаційний код: 43068454) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Енергетична компанія «Сонячне поле» (81100, Львівська обл, Львівський р-н, м. Пустомити, вул. Глинська, буд. 38; ідентифікаційний код: 41106131) витрати на правову допомогу адвоката у розмірі 30 000,00 грн.

3. В іншій частині заяви відмовити.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили відповідно до ст. 241 Господарського процесуального кодексу України. Згідно з ч. 1 ст. 256 та ст. 257 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя О.М. Спичак