ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.04.2026 Справа № 914/400/26

Господарський суд Львівської області у складі судді Петрашка М.М. розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "МКС Бетон"

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Сіті Комфорт Львів"

про стягнення 186520,39 грн

за участю представників:

від позивача Зелінка В. В.

від відповідача Нагорняк І. М.

Суть спору: Позовні вимоги заявлено Товариством з обмеженою відповідальністю "МКС Бетон" до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Сіті Комфорт Львів" про стягнення 186520,39 грн, з яких 180500,00 грн - основний борг, 2534,02 грн - інфляційні втрати та 3486,37 грн - 3% річних. Також позивач просив стягнути витрати по сплаті судового збору, а також 20000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Хід розгляду справи викладено в ухвалах суду та відображено у протоколах судового засідання.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю, позов просив задовольнити з підстав, що наведені у позовній заяві та у відповіді на відзив.

Представник відповідача в судовому засіданні позов визнав у повному обсязі, про що також зазначено у відзиві на позовну заяву. Також представник відповідача просив зменшити заявлений до стягнення позивачем розмір витрат на професійну правничу допомогу до 8000,00 грн.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, суд встановив таке.

13.12.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю «МКС Бетон» (виконавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Сіті Комфорт Львів» (замовник) укладено договір про надання послуг № 1312-01 (насос), відповідно до пунктів 1.1. та 1.2. якого за дорученням замовника виконавець надає послуги бетононасосу (надалі за текстом - техніка) на об`єкті за адресою: яку вкаже замовник. Послуги надаються на підставі письмових заявок замовника, які надаються виконавцю за 5 (п`ять) календарних днів до початку машино-зміни.

Пунктами 2.1. та 2.2. договору передбачено, що вартість послуг визначається за погодженням сторін, що підтверджено актами виконаних робіт, протягом терміну дії договору. Оплата замовником послуг виконавця здійснюється на протязі 5 (п`яти) календарних днів від дня підписання сторонами актів виконаних робіт.

Як вказано у позовній заяві, на виконання умов договору позивачем було надано послуги технікою відповідачу згідно актів здачі-приймання робіт (надання послуг) на загальну суму 204500,00 грн.

Однак, як стверджує позивач, відповідач всупереч умов договору не здійснив повної оплати за надані йому послуги, внаслідок чого станом на дату подання позовної заяви у відповідача існує заборгованість перед позивачем в розмірі 180500,00 грн.

У зв`язку з простроченням виконання грошового зобов`язання позивач на підставі частини 2 статті 625 ЦК України нарахував відповідачу 2534,02 грн інфляційних втрат та 3486,37 грн - 3% річних.

Необхідно зазначити, що в прохальній частині позовної заяви позивач просить стягнути, зокрема 3486,37 грн - інфляційних втрат та 2534,02 грн - 3% річних. Однак як вбачається зі змісту позовної заяви та розрахунку позовних вимог, позивач фактично нарахував та заявив до стягнення, зокрема, інфляційні втрати в розмірі 2534,02 грн та 3% річних в розмірі 3486,37 грн.

Таким чином, враховуючи вищезазначене, позивач звернувся до Господарського суду Львівської області та просить стягнути з відповідача 186520,39 грн, з яких 180500,00 грн - основний борг, 2534,02 грн - інфляційні втрати та 3486,37 грн - 3% річних.

Відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому визнав позовні вимоги в повному обсязі. Також у відзиві на позовну заяву відповідач просив зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу, які позивач заявив до стягнення. Зокрема відповідач у відзиві на позовну заяву просив зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу з 20000,00 грн до 8000,00 грн.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, суд дійшов висновку позов задовольнити з таких підстав.

Згідно з статтею 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Відповідно до статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно з статтею 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За умовами статті 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.

Факт надання позивачем послуг відповідачу на загальну суму 204500,00 грн підтверджується такими актами здачі-приймання робіт (надання послуг): №1412-01 від 14.12.2024 на суму 8000,00 грн, №2112-01 від 21.12.2024 на суму 8000,00 грн, №301-01 від 03.01.2025 на суму 8000,00 грн, №1106-01 від 11.06.2025 на суму 20000,00 грн, №2606-01 від 23.06.2025 на суму 23000,00 грн, №407-05 від 04.07.2025 на суму 26500,00 грн, №1807-02 від 18.07.2025 на суму 19000,00 грн, №2507-08 від 25.07.2025 на суму 36000,00 грн, №408-04 від 04.08.2025 на суму 15000,00 грн, №808-02 від 08.08.2025 на суму 10000,00 грн та №2608-05 від 26.08.2025 на суму 31000,00 грн.

При цьому матеріалами справи, а саме банківськими виписками по рахунку клієнта підтверджується те, що відповідач сплатив позивачу 24000,00 грн, а саме 16.12.2024 8000,00 грн, 20.12.2024 8000,00 грн та 23.01.2025 8000,00 грн.

Отже, як стверджує позивач та як вбачається із матеріалів справи, заборгованість відповідача становить 180500,00 грн. Докази сплати вказаної заборгованості в матеріалах справи відсутні. Разом з тим необхідно зазначити, що відповідач у відзиві на позовну заяву визнав позов у повному обсязі.

Статтею 525 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

За умовами статті 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання свого зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно з частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши розрахунок інфляційних втрат та трьох процентів річних, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення 2534,02 грн інфляційних втрат та 3486,37 грн - 3% річних є обґрунтовані.

Відповідно частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Таким чином, враховуючи наведені норми законодавства та встановлені судом обставини, перевіривши розрахунок позовних вимог, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення 180500,00 грн основного боргу, 2534,02 грн інфляційних втрат та 3486,37 грн - 3% річних є обґрунтовані, підтверджуються матеріалами справи, визнані відповідачем, з огляду на що підлягають задоволенню.

При поданні позовної заяви до Господарського суду Львівської області позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 2662,40 грн, що підтверджується платіжною інструкцією №21737 від 06.02.2026.

Відповідно до частини 1 статті 130 Господарського процесуального кодексу України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а в разі якщо домовленості про укладення мирової угоди, відмову позивача від позову або визнання позову відповідачем досягнуто сторонами за результатами проведення медіації - 60 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Отже враховуючи те, що відповідач до початку розгляду справи по суті визнав позовні вимоги, керуючись статтею 129, 130 Господарського процесуального кодексу України, суд дійшов висновку стягнути з відповідача на користь позивача 1331,20 грн витрат по сплаті судового збору.

Керуючись статтями 2, 13, 74, 76, 77, 78, 79, 86, 129, 130, 236, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Сіті Комфорт Львів" (79033, місто Львів, вулиця Шевченка Т., будинок 62, офіс 3; ідентифікаційний код: 45071129) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "МКС Бетон" (79035, місто Львів, вулиця Зелена, будинок 238Б; ідентифікаційний код: 37123114) 180500,00 грн основного боргу, 2534,02 грн інфляційних втрат та 3486,37 грн - 3% річних та 1331,20 грн витрат по сплаті судового збору.

3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили, у відповідності до вимог статті 327 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення господарського суду набирає законної сили відповідно до статті 241 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення може бути оскаржено в порядку та строки, визначені главою 1 розділу IV Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено 20.04.2026.

Суддя Петрашко М.М.