ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"09" квітня 2026 р.м. Одеса Справа № 916/5283/25

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдінг» ( 04116, м.Київ, вул.Шолуденка, буд.1, )

До відповідача: Комунального підприємства «НАБЕРЕЖНЕ» (67672, Одеська обл., Одеський р-н, селище Набережне, вул.Єлісєєва, буд.16, кімната 28, )

про стягнення

Суддя Рога Н.В.

Секретар с/з Граненко М.М.

Представники сторін:

Представник позивача: Овчарук О.О.- на підставі довіреності №154 від 30.12.2025р.

Представники відповідачів: не з`явився.

Суть спору: Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю (далі ТОВ) «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдінг», звернувся до Господарського суду Одеської області з позовом до Комунального підприємства (далі КП) «НАБЕРЕЖНЕ» про стягнення заборгованості у розмірі 2 478 809 грн 15 коп., пені у розмірі 401 424 грн 93 коп., 3% річних у розмірі 49 630 грн 67 коп., інфляційних втрат у розмірі 103 224 грн 84 коп.

Ухвалою суду від 05.01.2026р. прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі №916/5283/25, справу вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження, судове засідання призначено на 29.01.2026р.Ухвалою суду від 29.01.2026 р. підготовче засідання відкладено на 19.02.2026 р. Ухвалою суду від 19.02.2026р. повідомлено сторін про призначення судового засідання на 27.02.2026р.

26 лютого 2026р. до суду від позивача надійшла заява (вх.№6967/26 від 26.02.2026р.) про зменшення позовних вимог, згідно якої ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдінг» просить стягнути з КП «НАБЕРЕЖНЕ» заборгованість у розмірі 1 730 209 грн 35 коп., пеню у розмірі 401 424 грн 93 коп., 3% річних у розмірі 49 630 грн 67 коп., інфляційні втрати у розмірі 103 224 грн 84 коп.

Ухвалою суду від 27.02.2026р. закрито підготовче провадження, призначено справу до судового розгляду по суті на 24.03.2026р.Ухвалою суду від 24.03.2026р. судове засідання відкладено на 31.03.2026р. Ухвалою суду від 31.03.2026р. судове засідання відкладено на 09.04.2026р.

Позивач ТОВ Газопостачальна компанія Нафтогаз України, підтримує позовні вимоги в повному обсязі, просить їх задовольнити з підстав, зазначених у позовній заяві.

Відповідач КП «НАБЕРЕЖНЕ», у додаткових поясненнях, які надійшли до суду 27.01.2026р., визнає позовні вимоги у повному обсязі та просить їх задовольнити.

Позивач у справі зазначає, що між ним (Постачальник) та КП «НАБЕРЕЖНЕ» 30.09.2024р. укладено Договір №9243-ТКЕ(24)-14 постачання природного газу (далі Договір).

На твердження позивача, на виконання умов Договору протягом жовтня 2024р. березня 2025р. ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг» передало у власність відповідача природний газ на загальну суму 2 644 516 грн 60 коп., що підтверджується актами приймання передачі природного газу.

Відповідно до п. 5.1 Договору остаточний розрахунок за фактично переданий відповідно до акту приймання-передачі природний газ здійснюється до 15 числа (включно) місяця, наступного за місяцем, в якому Споживач повинен був сплатити 70 відсотків грошових коштів за відповідний розрахунковий період.

Позивач повідомляє, що оплату за переданий газ відповідач здійснив лише частково на суму 165 707 грн 45 коп., та не виконав зобов`язання у визначений Договором строк, чим порушив умови господарського зобов`язання, зокрема, вимоги пункту 5.1 Договору.

Також, позивач зауважив, що після відкриття провадження по справі, від відповідача надійшли грошові кошти на погашення основної заборгованості у розмірі 748 599 грн 80 коп.

Таким чином, за розрахунком позивача, сума простроченого та несплаченого основного боргу відповідача перед позивачем за Договором №9243-ТКЕ(24)-14 складає 1 730 209 грн 35 коп., яку позивач просить суд стягнути з КП «НАБЕРЕЖНЕ».

Разом з тим, посилаючись на п. 7.2. Договору, ст. 625 Цивільного кодексу України, позивач просить стягнути з відповідача пеню у розмірі 401 424 грн 93 коп., 3% річних у розмірі 49 630 грн 67 коп. та інфляційні втрати у розмірі 103 224 грн 84 коп.

В якості нормативного обґрунтування позовних вимог позивач посилається на ст.ст. 11-16, 258, 509, 525, 526, 530, 549, 610-612, 625, 629, 655, 692, 712 Цивільного кодексу України і просить суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Відповідач КП «НАБЕРЕЖНЕ», визнає позовні вимоги у повному обсязі та просить їх задовольнити.

Також, відповідач повідомив, що у грудні 2025року ним оплачено частину боргу у розмірі 748 599 грн 80 коп.

Розглянув матеріали справи, заслухав пояснення представника позивача, судом встановлено, що 30.09.2024р. між ТОВ Газопостачальна компанія Нафтогаз України (Постачальник) та КП «НАБЕРЕЖНЕ» (Споживач) було укладено Договір №9243-ТКЕ(24)-14 постачання природного газу, згідно з п. 1.1. якого Постачальник зобов`язується поставити Споживачеві, який є виробником теплової енергії в розумінні пп.1) п.4 Положення, природний газ, а Споживач зобов`язується прийняти його та оплатити на умовах цього Договору.

Відповідно до ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 655 Цивільного кодексу України врегульовано, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Отже, між сторонами у справі виникли правовідносини щодо купівлі-продажу.

Згідно з ч. ч. 1-3 ст. 12 Закону України Про ринок природного газу постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ належної якості та кількості у порядку, передбаченому договором, а споживач зобов`язується оплатити вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачених договором. Якість та інші фізико-хімічні характеристики природного газу визначаються згідно із встановленими стандартами та нормативно-правовими актами. Постачання природного газу здійснюється за цінами, що вільно встановлюються між постачальником та споживачем, крім випадків, передбачених цим Законом. Права та обов`язки постачальників і споживачів визначаються цим Законом, Цивільним і Господарським кодексами України, правилами постачання природного газу, іншими нормативно-правовими актами, а також договором постачання природного газу.

Згідно з п. 1.2. Договору №9243-ТКЕ(24)-14 Споживач підтверджує та гарантує, що на момент підписання цього Договору у Споживача є в наявності укладений договір на розподіл природного газу між Споживачем та Оператором газорозподільної системи (надалі Оператор ГРМ) та присвоєний Оператором ГРМ персональний EIC-код та/або укладений договір транспортування природного газу між Споживачем та Оператором газотранспортної системи (надалі Оператор ГТС) та присвоєний Оператором ГТС персональний EIC-код (якщо об`єкти Споживача безпосередньо приєднані до газотранспортної системи). Відповідальність за достовірність інформації, зазначеної в цьому пункті, несе Споживач.

Пунктом 2.1. Договору сторони погодили, що Постачальник передає Споживачу на умовах цього Договору замовлений Споживачем обсяг (об`єм) природного газу у період з жовтня 2024 року по 30 квітня 2025 року (включно), в кількості 291,71999 тис. куб. метрів (двісті дев`яносто одна тисяча сімсот дев`ятнадцять, 99 куб. м), в тому числі по місяцях.

Зобов`язання Постачальника щодо постачання природного газу відповідно до даного пункту Договору та реєстрації Споживача в Реєстрі споживачів Постачальника на інформаційній платформі Оператора ГТС (надалі Реєстр або Реєстр споживачів) для Споживачів, які включені до реєстру підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості згідно із Законом України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих підприємств централізованого водопостачання і водовідведення" наступають після настання відкладальних обставин, а саме після надання такими Споживачами Постачальнику довідки (у довільній формі) про відкриття небюджетного рахунка в органах Казначейства та оригіналу або копії укладеного договору/додаткової угоди (додаткового договору) про договірне перерахування грошових коштів з поточних банківських рахунків, що відповідає вимогам, зазначеним у пункті 3.3 цього Договору. Постачання природного газу відповідно до даного пункту Договору та реєстрація Споживача в Реєстрі споживачів здійснюється до 30.04.2025 року, відповідно до пункту 3.3 цього Договору.

Як вбачається із матеріалів справи, згідно з п. 3.5. Договору №9243-ТКЕ(24)-14 приймання-передача газу, переданого Постачальником Споживачеві у відповідному розрахунковому періоді, оформлюється окремими актами приймання-передачі газу.

Відповідно до п. 3.6. Договору звірка фактично використаного обсягу газу за цим Договором на певну дату чи протягом відповідного розрахункового періоду, ведеться сторонами на підставі даних комерційних вузлів обліку газу та інформації про фактично поставлений Споживачу обсяг газу згідно з даними Інформаційної платформи Оператора ГТС.

За матеріалами справи, у період з жовтня 2024 р. по березень 2025 р. Постачальник поставив Споживачеві природний газ на загальну суму 2 644 516 грн 60 коп., що підтверджується актами приймання-передачі природного газу, а саме: акт приймання-передачі природного газу від 31.10.2024р. на суму 15 167 грн 77 коп., акт приймання-передачі природного газу від 30.11.2024р. на суму 249 267 грн 20 коп.; акт приймання-передачі природного газу від 30.11.2024р. на суму 319 539 грн 68 коп.; акт приймання-передачі природного газу від 31.12.2024р. на суму 329 792 грн 92 коп.; акт приймання-передачі природного газу від 31.12.2024р. на суму 191 346 грн 38 коп.; акт приймання-передачі природного газу від 31.01.2025р. на суму 439 806 грн 41 коп.; акт приймання-передачі природного газу від 28.02.2025р. на суму 353 468 грн 11 коп.; акт приймання-передачі природного газу від 28.02.2025р. на суму 319 599 грн 76 коп.; акт приймання-передачі природного газу від 31.03.2025р. на суму 304 261 грн 25 коп.; акт приймання-передачі природного газу від 31.03.2025р. на суму 122 267 грн 12 коп.

Господарський суд зазначає, що всі акти приймання-передачі підписано сторонами та скріплено електронними печатками без жодних зауважень.

Відповідно до пункту 5.1 Договору №9243-ТКЕ(24)-14 оплата за природний газ за розрахунковий період здійснюється Споживачем виключно грошовими коштами в наступному порядку: 70 відсотків вартості фактично переданого відповідно до акту/актів приймання-передачі природного газу - до останнього числа місяця, наступного за місяцем, в якому було здійснено постачання газу; остаточний розрахунок за фактично переданий відповідно до акту/актів приймання-передачі природний газ до 15-го числа (включно) місяця, наступного за місяцем, в якому Споживач повинен був сплатити 70 відсотків грошових коштів за відповідний розрахунковий період. У разі відсутності акта/актів приймання-передачі, фактична вартість переданого Споживачу природного газу розраховується відповідно до умов підпункту 3.5.3 пункту 3.5 цього Договору.

За умовами п. 5.4. Договору оплата за природний газ здійснюється Споживачем шляхом перерахування коштів на поточний рахунок Постачальника, зазначений в розділі 14 цього Договору. Споживач зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі розрахуватися за поставлений природний газ відповідно до пункту 5.1 цього Договору. Кошти, які надійшли від Споживача, зараховуються як передоплата за умови відсутності заборгованості за попередні розрахункові періоди за цим Договором.

Згідно з п. 5.5. Договору №9243-ТКЕ(24)-14 у разі наявності заборгованості за минулі періоди та/або заборгованості із сплати пені, штрафів, інфляційних нарахувань, відсотків річних та судового збору Сторони погоджуються, що грошова сума, яка надійшла від Споживача, погашає вимоги Постачальника у такій черговості незалежно від призначення платежу, визначеного Споживачем: у першу чергу відшкодовуються витрати постачальника, пов`язані з одержанням виконання; у другу - сплачуються інфляційні нарахування, відсотки річних, пені, штрафи; у третю чергу - погашається основна сума заборгованості за використаний природний газ; у четверту чергу - компенсація вартості робіт, пов`язаних з припиненням (обмеженням) газопостачання Споживачу.

За п.2 ч.2 ст.13 Закону України Про ринок природного газу споживач зобов`язаний, зокрема, забезпечувати своєчасну та повну оплату вартості природного газу згідно з умовами договорів.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Статтею 530 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Таким чином, Споживач КП «НАБЕРЕЖНЕ», мав належним чином виконувати прийняті на себе зобов`язання щодо оплати вартості спожитого природного газу у визначеному Договором №9243-ТКЕ(24)-14 порядку та у визначені строки.

За матеріалами справи, оплату за переданий газ відповідач здійснив частково на суму 914 307 грн 25 коп.

Отже, свої зобов`язання за Договором №9243-ТКЕ(24)-14 Споживач належним чином не виконав, у зв`язку з чим суд вважає, що вимога про стягнення заборгованості за Договором №9243-ТКЕ(24)-14 постачання природного газу від 30.09.2024р. у розмірі 1 730 209 грн 35 коп. підлягає задоволенню.

Пунктом 7.2. Договору №9243-ТКЕ(24)-14 визначено, що у разі прострочення Споживачем строків остаточного розрахунку згідно з пунктом 5.1 та/або строків оплати згідно з пунктом 8.4 цього Договору, Споживач зобов`язується сплатити Постачальнику 3% річних, інфляційні збитки та пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нараховується пеня, розраховані від суми простроченого платежу за кожний день прострочення. У разі наявності у виробника теплової енергії невідшкодованої заборгованості з різниці в тарифах, розрахованої та узгодженої відповідно до законодавства України, на суму заборгованості за природний газ, що еквівалентна сумі заборгованості з різниці в тарифах на відповідну дату, неустойка (штрафи, пені), інфляційні нарахування, проценти річних Постачальником не нараховуються.

Відповідно до ст. 614 Цивільного кодексу України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлене договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання.

Статтею 611 Цивільного кодексу України визначено, що одним з наслідків порушення зобов`язання є оплата неустойки (штрафу, пені) - визначеної законом чи договором грошової суми, що боржник зобов`язаний сплатити кредитору у випадку невиконання чи неналежного виконання зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України).

Згідно із п. 1 ст. 230 Господарського кодексу України (чинний на момент виникнення спірних правовідносин) штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України (чинний на момент виникнення спірних правовідносин) нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Господарський суд зазначає, що сторонами не погоджувався інший термін щодо нарахування пені, а тому до спірних правовідносин застосовуються умови ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України.

Відповідно до ст. 599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Перевірив наданий позивачем розрахунок пені, судом встановлено, що він є правильний, у зв`язку з чим стягненню з відповідача підлягає пеня у розмірі 401 424 грн 93 коп.

Щодо стягнення з відповідача 3% річних та інфляційних втрат суд зазначає, що за приписами ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Перевірив наданий позивачем до матеріалів справи розрахунок 3% річних та інфляційних втрат судом встановлено, що він є правильний і стягненню з відповідача підлягають 3% річних у розмірі 49 630 грн 67 коп. та інфляційні втрати у розмірі 103 224 грн 84 коп.

Таким чином, беручи до уваги визнання відповідачем позовних вимог, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Відповідно до ч.3 ст.13 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

За приписами ч.1 ст.73 цього Кодексу доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

При цьому, відповідно до ч.1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За приписами ст. 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно зі статтею 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010р. у справі Серявін та інші проти України зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

У справі Трофимчук проти України (№4241/03, §54, ЄСПЛ, 28.10.2010р.) Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.

Враховуючи визнання позовних вимог відповідачем, витрати по сплаті судового збору слід розподілити у відповідності до положень п. 1 ст. 130 ГПК України

На підставі зазначеного, керуючись ст.ст. 123, 130, 232, 238, 240, 241 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг» до Комунального підприємства «НАБЕРЕЖНЕ» про стягнення заборгованості у розмірі 1 730 209 грн 35 коп., пені у розмірі 401 424 грн 93 коп., 3% річних у розмірі 49 630 грн 67 коп., інфляційних втрат у розмірі 103 224 грн 84 коп. задовольнити повністю.

2. Стягнути з Комунального підприємства «НАБЕРЕЖНЕ» (67672, Одеська обл., Одеський р-н, селище Набережне, вул.Єлісєєва, буд.16, кімната 28, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг» (04116, м. Київ, вул. Шолуденка, буд. 1, ) заборгованість у розмірі 1 730 209 грн 35 коп., пеню у розмірі 401 424 грн 93 коп., 3% річних у розмірі 49 630 грн 67 коп., інфляційні втрати у розмірі 103 224 грн 84 коп. та витрати на оплату судового збору у розмірі 13 706 грн 94 коп.

3. Повернути Товариству з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг» (04116, м. Київ, вул. Шолуденка, буд. 1, ) з державного бюджету судовий збір у розмірі 13 706 грн 94 коп., сплачений згідно з платіжною інструкцією № від 24.12.2025р.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Південно-західного апеляційного господарського суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 20 днів з дня його проголошення (підписання).

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 15 квітня 2026 р.

Суддя Н.В. Рога