ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

21 квітня 2026 року Справа № 903/163/26

Господарський суд Волинської області у складі:

головуючого судді Гарбара Ігоря Олексійовича

секретар судового засідання Гандзілевська Яна Вікторівна

за участю представників сторін:

від відповідача: Багайчук О.М.,

взяв участь прокурор: Шарунович Є.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Луцьку у приміщенні Господарського суду Волинської області справу №903/163/26 за позовом керівника Ковельської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Люблинецької селищної ради, Управління гуманітарної сфери Люблинецької селищної ради до Товариства з обмеженою відповідальністю Волиньелектрозбут про визнання додаткової угоди недійсною та стягнення коштів в розмірі 43331.23 грн,

ВСТАНОВИВ:

20.02.2026 керівник Ковельської окружної прокуратури сформував в системі Електронний суд позов в інтересах держави в особі Люблинецької селищної ради, Управління гуманітарної сфери Люблинецької селищної ради до Товариства з обмеженою відповідальністю Волиньелектрозбут, в якому просить суд:

1. Визнати недійсною додаткову угоду№ 5 від 03.08.2023 укладену до Договору від 21.12.2022 № 23-23/46.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Волиньелектрозбут" на користь Люблинецької селищної ради кошти в сумі 43331,23 грн.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Волиньелектрозбут" на користь Волинської обласної прокуратури 5324,8 грн витрат зі сплати судового збору за подання позовної заяви.

В обґрунтування позовних вимог прокурор зазначає, що відповідно до ст. 41 Закону України Про публічні закупівлі, ст. 203 ЦК України, ч. 1 ст. 215 ЦК України додаткова угода № 5 від 03.08.2023 укладена до Договору від 21.12.2022 № 23-23/46 є недійсною, оскільки укладена в порушення вимог ч.5 ст.41 Закону України Про публічні закупівлі, а тому є всі підстави вважати, що кошти, які сплачені Управлінням гуманітарної сфери виконавчого комітету Люблинецької селищної ради за товар є такими, що були безпідставно одержані відповідачем та підлягають стягненню.

Ухвалою суду від 24.02.2026 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 24.03.2026.

Відповідач ухвалу суду отримав 24.02.2026, що підтверджується довідками про доставку електронного листа.

Отже, строк для подачі відзивів до 11.03.2026.

10.03.2026 представник відповідача сформував в системі Електронний суд відзив на позовну заяву, в якому просить суд відмовити в задоволенні позову, оскільки пунктом 8 Додатку 3 до Договору передбачено, що у момент укладення цього Договору Сторони виходять з того, що ціна на ринку електричної енергії буде стабільною, тобто в будь-який момент строку дії договору коливання (зростання/зниження) цін, що визначається відповідно до п. 6.2. цього додатку, не перевищуватиме 1%. Сторони визнають, що коливання ціни на ринку електричної енергії у сторону збільшення в розмірі понад 1% вважається істотною зміною обставин виконання цього договору в розумінні статті 652 Цивільного кодексу України та є підставою для збільшення ціни товару в порядку, визначеному пунктом 6.2. цього додатку до Договору. Сторонами договору при укладенні додаткової угоди №5 було узгоджено набрання її чинності з 01.08.2023. На підтвердження коливання ціни товару на ринку та наявності підстав для укладення додаткової угоди № 5 від 03.08.2023 Постачальником було надано лист № 01/8-1241 від 03.07.2023, Експертний висновок Харківської торгово-промислової палати № 630/23 від 31.07.2023 та видруківку з сайту АТ «Оператор ринку». Відтак, зазначені в них дати середньозваженої ціни, відповідають періодам, які обумовлені безпосередньо сторонами у Договорі, а саме: середньозважена ціна за одиницю товару на РДН за відповідний період: десять днів/двадцять днів/місяць, що передує місяцю підняття ціни з попереднім (суміжним) місяцем, чим дотримано п. 6.2. Додатку 3 Договору та пп. 2 п. 19 Особливостей. Відповідно до п. 17 Особливостей чітко, і у недвозначний спосіб визначив, що положення частини 5 ст. 41 Закону України «Про публічні закупівлі» (в якій передбачено обмеження у 10%) під час воєнного стану не застосовуються. Сторонами договору на законних підставах здійснено зменшення обсягів закупівлі у зв`язку з укладенням Додаткової угоди №5 від 03.08.2023.

У вказаному відзиві представник відповідача просить суд відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

20.03.2026 Керівник Ковельської окружної прокуратури Волинської області сформував в системі Електронний суд відповідь на відзив, в якій зазначив, що зміни та доповнення до пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону № 922-VIII, внесені Законом № 1530-IX, стосуються лише встановлення альтернативного варіанту визначення моменту початку обчислення строку для зміни ціни за одиницю товару - 90 днів з моменту підписання договору про закупівлю або 90 днів з моменту внесення змін до такого договору щодо збільшення ціни за одиницю товару та не скасовують встановлену первісною редакцією цього Закону заборону збільшення ціни за одиницю товару більше ніж на 10%, в тому числі і при здійсненні закупівлі бензину та дизельного пального, природного газу та електричної енергії. Виняток з обмежень, викладений в останньому реченні пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону № 922-VIII, повинен тлумачитися суто буквально, а тому він стосується лише строків зміни ціни за одиницю товару у випадках зміни умов договору про закупівлю бензину та дизельного пального, природного газу та електричної енергії (дотримання умови про зміну лише раз на 90 днів в цьому випадку не діє) і не визначає верхньої межі збільшення (зміни) ціни за одиницю товару ". На момент виникнення спірних правовідносин (укладення основного Договору та Додаткових угод до нього), так і на момент розгляду справи в суді норма пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону України «Про публічні закупівлі» була чинною та незміною за своїм буквальним змістом. Дія такої норми на час дії воєнного стану не скасовувалась та не призупинялась.

17.03.2026 представник відповідача сформував в системі Електронний суд заперечення на відповідь прокурора, в якому зазначив, що посилання позивача на правовий висновок, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21.11.2025 у справі № 920/19/24 щодо застосування норм п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону України «Про публічні закупівлі» є юридично неспроможним та таким, що не може бути покладене в основу вирішення даного спору. Спірні правовідносини виникли та були реалізовані сторонами у 2023 році, тобто за два роки до ухвалення зазначеної постанови Великої Палати Верховного Суду. Пункт 17 Особливостей чітко, і у недвозначний спосіб визначив, що положення частини 5 статті 41 Закону України «Про публічні закупівлі» (в якій передбачено обмеження у 10 %) під час воєнного стану не застосовуються.

Протокольною ухвалою від 24.03.2026 суд закрив підготовче провадження у справі та призначив розгляд справи по суті на 21.04.2026 об 11:00 год.

Ухвалою суду від 24.03.2026 повідомлено Люблинецьку селищну раду та Управління гуманітарної сфери Люблинецької селищної ради про закриття підготовчого провадження у справі та призначення справи до розгляду по суті на 21 квітня 2026 року о 11:00 год.

Ухвала суду від 24.03.2026 отримана учасниками справи 24.03.2026, що підтверджується довідками про доставку електронного листа.

Представники позивачів в призначене судове засідання не з`явилися.

Прокурор в судовому засіданні підтримав позовні вимоги у повному обсязі.

Представник відповідача просив суд відмовити у задоволенні позову.

У разі відсутності у позивача наміру брати участь у судовому засіданні, приписами статей 202, 226 ГПК України передбачено подання позивачем заяви про розгляд справи за його відсутності. Тобто, право позивача як особи, яка подала позов та зацікавлена в його розгляді, не бути присутнім у судовому засіданні кореспондується з його обов`язком подати до суду відповідну заяву про розгляд справи за його відсутності (до такого правового висновку дійшла об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у постановах від 05.06.2020 у справі № 910/16978/19, від 16.10.2020 у справі № 910/8816/19).

Оцінка можливості вирішення спору по суті за відсутності представника позивача має обов`язково надаватись судами у разі, якщо позивач не з`явився на виклик суду, але звернувся із заявою про розгляд цієї справи за його відсутності (аналогічний правовий висновок міститься у п. 8.2.4 постанови об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 13.09.2019 у справі № 916/3616/15).

Суд вважає, що ним, в межах наданих йому повноважень, створені належні рівні умови сторонам для представлення своєї правової позиції та надання доказів і вважає за можливе розгляд справи проводити за наявними в ній матеріалами.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов до висновку, що наявні у матеріалах справи документи достатні для прийняття повного та обґрунтованого судового рішення у відповідності до ст.240 ГПК України, а неявка представників позивачів не перешкоджає вирішенню справи по суті за наявними в ній матеріалами.

Заслухавши пояснення прокурора та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, господарський суд прийшов до наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів справи, 02.12.2022 на веб-сайті електронної системи публічних закупівель "Prozorro" Управлінням гуманітарної сфери виконавчого комітету Люблинецької селищної ради (далі - Управління) оприлюднено оголошення UA-2022-12-02-017063-a про проведення відкритих торгів на закупівлю електричної енергії (ДК 021:2015:09130000-5), зокрема, 232830 кВт/год з терміном поставки товарів до 31.12.2023 та очікуваною вартістю закупівлі 1525036,50 грн.

За результатами проведеної процедури закупівлі переможцем визнано Товариство з обмеженою відповідальністю "ВОЛИНЬЕЛЕКТРОЗБУТ" (), з яким 21.12.2022 укладено договір № 23-23/46 про постачання електричної енергії споживачу (далі Договір).

Відповідно до п. 1.1. Договору, договір укладено за результатами здійснення процедури закупівлі згідно із Законом України "Про публічні закупівлі" та постанови Кабінету Міністрів України "Про затвердження особливостей здійснення публічних закупівель товарів, робіт і послуг для замовників, передбачених Законом України "Про публічні закупівлі", на період дії правового режиму воєнного стану в Україні та протягом 90 днів з дня його припинення або скасування" від 12.10.2022 № 1178, а також положеннями Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України, Закону України "Про ринок електричної енергії" та ПРРЕЕ.

Згідно п. 1.3. Договору, умови цього Договору розроблені та узгоджені Сторонами відповідно до умов тендерної документації Споживача та змісту тендерної пропозиції Постачальника з урахуванням положень Закону України "Про ринок електричної енергії та ПРРЕЕ.

Пунктом 1.6. Договору передбачено, що Постачальник підтверджує наявність ліцензії на право провадження господарської діяльності з постачання електричної енергії споживачу, виданої згідно з Постановою НКРЕКП від 14.06.2018 року № 429.

Відповідно до п. 5.1, загальна ціна (сума) цього Договору становить 1 494 768,60 грн 40 коп, в т.ч. ПДВ 249128 грн 10 коп, у тому числі: за рахунок коштів місцевого бюджету 1494768,60 грн.

Споживач бере бюджетні зобов`язання за цим Договором відповідно до наявних бюджетних асигнувань відповідно до статей 23 і 48 Бюджетного кодексу України в межах суми, зазначеної у пункту 5.1.1 цього Договору.

Пунктом 5.2. Договору передбачено, що ціна за одиницю товару визначається у Додатку 2 до Договору. Споживач розраховується з Постачальником за електричну енергію за ціною, яка зазначена у Додатку 2. Ціна за 1 кВт.год включає вартість послуг з розподілу електричної енергії, які оплачуються Споживачем через Постачальника.

Відповідно до Додатку №2 до Договору від 21.12.2022 №23-23/46 ціна за одиницю товару становить 6,42 грн/кВт* год, з яких: 3,90217 грн/кВт* год ціна електричної енергії як товару; 1,44783грн/кВт* год величина регульованих тарифів; 1,07 грн ПДВ.

Пунктами 3.1, 3.4 Договору передбачено, що Строк (термін) поставки товару з 01 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року включно. Постачальник за цим Договором не має права вимагати від Споживача будь-якої іншої плати за постачання електричної енергії, крім передбаченої умовами цього Договору.

Пунктом 5.3 Договору встановлено, що ціна за одиницю товару за цим Договором може змінюватись з дотриманням Сторонами норм, передбачених Законом України "Про публічні закупівлі" з урахуванням Особливостей, що оформлюються додатковою угодою, у порядку, визначеному у Додатку 3 до цього Договору.

Відповідно до п. 4 Додатку 3 до Договору зміна умов Договору оформляється Сторонами шляхом підписання Додаткової угоди, яка набуває чинності з моменту її підписання Сторонами (якщо Сторони не погодять інший термін (строк) набрання чинності Додатковою угодою) та є невід`ємною частиною Договору.

Пунктом 6.2 Додатку 3 до Договору визначено, що погодження зміни ціни за одиницю товару в договорі про закупівлю у разі коливання ціни такого товару на ринку, що відбувається з моменту укладення договору про закупівлю або останнього внесення змін до договору про закупівлю в частині зміни ціни за одиницю товару. Зміна ціни за одиницю товару здійснюється пропорційно коливанню ціни такого товару на ринку (відсоток збільшення ціни за одиницю товару не може перевищувати відсоток коливання (збільшення) ціни такого товару на ринку) за умови документального підтвердження такого коливання та не повинна призвести до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю на момент його укладення.

У разі коливання ціни товару на ринку, зацікавлена сторона ініціює внесення змін у договір щодо зміни ціни за одиницю товару на той відсоток коливання, що відбувся. Факт коливання ціни електричної енергії на ринку підтверджується даними ДП "ОПЕРАТОР РИНКУ", зокрема даними, розміщеними на офіційному сайті https://www.oree.com.ua/ та/або довідкою (ми) або іншим (и) документом (ами) (завіреними копіями цих довідки (ок) або листа (ів) або документів) відповідних органів або установ або організацій, які уповноважені надавати відповідну інформацію щодо коливання ціни на ринку, в тому числі довідки, цінові довідки, експертні висновки будь-якої торгово-промислової палати.

Довідки складаються з використанням інформації, оприлюдненої Державним підприємством "Оператор ринку" на своєму офіційному веб-сайті (https://www.oree.com.ua) про результати торгів на ринку "на добу наперед" (у відповідній торгівельній зоні) за 10 днів місяця/20 днів місяця/місяць, відповідно до Закону України "Про ринок електричної енергії" та/або інформації з інших офіційних джерел.

До розрахунку відсотку коливання ціни приймається середньозважена ціна за одиницю товару на РДН за відповідний період: десять днів/двадцять днів/місяць, що передує місяцю підняття ціни з попереднім (суміжним) місяцем.

В залежності від коливання ціни товару на ринку, сторони протягом дії договору мають право вносити зміни декілька разів в частині пропорційного збільшення ціни за одиницю товару, кожного разу, з урахуванням попередніх змін умов, що така зміна не призведе до збільшення загальної вартості, визначеної в договорі.

Пунктом 6.7 Додатку 3 до Договору визначено, що зміни встановленого згідно із законодавством органами державної статистики індексу споживчих цін, зміни курсу іноземної валюти, зміни біржових коригувань або показників Platts, ARGUS, регульованих цін (тарифів), нормативів, середньозважених цін на електроенергію на ринку "на добу наперед", що застосовується в договорі про закупівлю, у разі встановлення в договорі про закупівлю порядку зміни ціни. Сторони вносять до договору зміни у разі зміни регульованих цін (тарифів) з моменту набрання чинності нормативно-правовим актом, яким встановлено (змінено) регульовану ціну (тариф). Постачальник письмово звертається до Споживача щодо зміни ціни за одиницю товару. Підтвердженням необхідності внесення таких змін є чинні (введені в дію в порядку встановлено законодавством) нормативно-правові акти відповідного уповноваженого органу або держави щодо встановлення (зміни) регульованого тарифу на передачу та розподіл електричної енергії. Сума Договору при цьому може змінюватись в залежності від таких змін в бік збільшення або в бік зменшення без змін обсягу закупівлі.

Підставою для зміни умов цього Договору є зміна середньозважених цін на електроенергію на ринку "на добу наперед". Внесення змін до умов Договору здійснюється шляхом зміни ціни електричної енергії як товар, яка передбачена Договором. Нова (змінена) ціна електричної енергії як товару, яка передбачена Договором. Нова (змінена) ціна електричної енергії як товару збільшується на відсоток коливання середньозваженої ціни РДН, зазначений на сайті АТ "Оператор ринку".

Сума Договору при цьому може змінюватися в залежності від таких змін в бік збільшення або в бік зменшення без зміни обсягу закупівлі.

На момент укладення та підписання договору від 21.12.2022 №23-23/46 про постачання електричної енергії сторонами узгоджені та визначені всі істотні умови угоди, а саме предмет, ціну та строк виконання зобов`язань за договором відповідно до вимог законодавства України.

За час виконання Договору на підставі додаткових угод до останнього п`ять разів вносились зміни в частині підвищення ціни за одиницю товару.

Згідно додаткової угоди від 11.01.2023 № 1, вартість одиниці товару зросла до 6,554172 грн за 1 кВт/год електроенергії з ПДВ (ціна електричної енергії, як товару, не змінилася 3,90217 грн без ПДВ, а зросла лише величина регульованих тарифів на послуги з передачі та розподілу електроенергії). Так, вартість одиниці товару зросла на 0,14 % у порівнянні з ціною відповідно до первісного договору.

Додатковою угодою без номеру від 03.04.2023, вартість одиниці товару зросла до 6,614136 грн за 1 кВт/год. електроенергії з ПДВ (ціна електричної енергії, як товару, не змінилася 3,90217 грн без ПДВ, а зросла лише величина регульованих тарифів на послуги з передачі та розподілу електроенергії). Так, вартість одиниці товару зросла на 3,02 % у порівнянні з ціною, визначеною згідно додаткової угоди № 1, та на 0,91 % у порівнянні з ціною відповідно до первісного договору.

Додатковою угодою від 25.05.2023 № 3, вартість одиниці товару зросла до 6,792732 грн за 1 кВт/год. електроенергії з ПДВ (ціна електричної енергії, як товару, не змінилася 3,90217 грн без ПДВ, а зросла лише величина регульованих тарифів на послуги з передачі та розподілу електроенергії). Так, вартість одиниці товару зросла на 5,8 % у порівнянні з ціною, визначеною згідно додаткової угоди від 03.04.2023, та на 2,7 % у порівнянні з ціною відповідно до первісного договору.

Додатковою угодою від 13.06.2023 № 4, вартість одиниці товару зросла до 7,12644 грн за 1 кВт/год. електроенергії з ПДВ (ціна електричної енергії, як товару, не змінилася 3,90217 грн без ПДВ, а зросла лише величина регульованих тарифів на послуги з передачі та розподілу електроенергії). Так, вартість одиниці товару зросла на 5,8 % у порівнянні з ціною, визначеною згідно додаткової угоди № 3, та на 11 % у порівнянні з ціною відповідно до первісного договору.

Додатковою угодою від 03.08.2023 № 5, вартість одного кВт електричної енергії, як товару збільшилася з 3,90217 грн/кВт*год до 4,487496 грн/кВт*год (на 15 % у порівнянні з ціною відповідно до первісного договору). Так, вартість одиниці товару зросла на 9,85 % у порівнянні з ціною, визначеною згідно додаткової угоди № 4, та на 21,94 % у порівнянні з ціною відповідно до первісного договору.

Підставами для укладення перелічених вище додаткових угод стали листи ТОВ "Волиньелектрозбут" від 09.01.2023 № 01-8/-43, 03.03.2023 № 01-8/390, від 03.04.2023 № 01/8-556, від 23.05.2023 № 01/8-886 та від 01.08.2023 № 01/8-1536, скеровані керівникам підприємств, установ та організацій, з якими за результатами проведення закупівель укладено договори про постачання електричної енергії споживачу, якими замовників поінформовано про внесення змін до умов Договору в частині підвищення ціни електричної енергії, як товарної продукції.

Зазначеними листами керівників установ, підприємств та організацій повідомлено про зростання ціни електричної енергії та зростання тарифу на послуги з передачі електричної енергії.

Згідно листа від 09.01.2023 наведено інформацію про зміну тарифів на послуги з розподілу електричної енергії з 01.01.2023 та поінформовано керівників установ, підприємств та організацій про внесення змін до умов Договору про постачання електричної енергії споживачу в частині підвищення ціни електричної енергії як товарної продукції у зв`язку із зміною регульованих цін (тарифів), які є складовою частиною тарифу на електричну енергію.

У листі від 03.03.2023 наведено інформацію про зміну тарифів на послуги з розподілу електричної енергії з 01.04.2023 та поінформовано керівників установ, підприємств та організацій про внесення змін до умов Договору про постачання електричної енергії споживачу в частині підвищення ціни електричної енергії як товарної продукції.

Відповідно до листа від 03.04.2023 наведено інформацію, що у разі наявності коливання ціни на ринку електричної енергії в торговій зоні "ОЕС України" будуть внесені відповідні зміни до укладеного договору у травні місяці 2023 року.

Згідно листа листі від 03.05.2023 наведено інформацію про зміну тарифів на послуги з розподілу електричної енергії з 01.06.2023 та поінформовано керівників установ, підприємств та організацій про внесення змін до умов Договору про постачання електричної енергії споживачу в частині підвищення ціни електричної енергії як товарної продукції.

Листом від 23.05.2023 наведено інформацію про зміну тарифів на послуги з розподілу електричної енергії з 01.07.2023 та поінформовано керівників установ, підприємств та організацій про внесення змін до умов Договору про постачання електричної енергії споживачу в частині підвищення ціни електричної енергії як товарної продукції.

Згідно листа від 03.07.2023 наведено інформацію про те, що ціна на електричну енергію за три дня липня 2023 року в порівнянні з червнем 2023 року зросла на 15,38 %, та поінформовано керівників установ, підприємств та організацій про внесення змін до умов Договору про постачання електричної енергії споживачу в частині підвищення ціни електричної енергії як товарної продукції в серпні 2023 року.

Також ТОВ «Волиньелектрозбут» додано експертний висновок Харківської торгово-промислової палати № 630/23 від 31.07.2023, згідно якого проаналізовано середньозважені ціни на електроенергію упродовж січня липня 2023 року.

Згідно вказаного висновку середньозважена ціна на РДН в ОЕС України становила:

- за січень 2023 року (01.01-31.01) - 3466,83 грн/МВт.год, а за липень 2023 року (01.07.-31.07) - 3669,87 грн/МВт.год, відсоток коливання становить + 5,86%;

- за лютий 2023 року (01.02-28.02) 3 213,43 грн/МВт.год, а за липень 2023 року (01.07.-31.07) - 3669,87 грн/МВт.год, відсоток коливання становить + 14,20%;

- за червень 2023 року (01.06-30.06) 2971,47 грн/МВт.год, а за липень 2023 року (01.07.-31.07) - 3669,87 грн/МВт.год, відсоток коливання становить + 23,50%;

- за 01 липня 2023 року 2932,23 грн/МВт.год, а за 31 липня 2023 року 3 948, 83 грн/МВт.год, відсоток коливання становить + 34,67%;

- за 10 січня 2023 року 3 500,16 грн/МВт.год, а за 31 липня 2023 року 3 948, 83 грн/МВт.год, відсоток коливання становить + 12,82%;

- за 28 лютого 2023 року 3 104,85 грн/МВт.год, а за 31 липня 2023 року 3 948, 83 грн/МВт.год, відсоток коливання становить + 27,18%;

- за 26 червня 2023 року 2 902,29 грн/МВт.год, а за 31 липня 2023 року 3 948, 83 грн/МВт.год, відсоток коливання становить + 36,06%;

- за 3 декади січня 2023 року (21.01-31.01) 3 445,98 грн/МВт.год, а за 3 декаду липень 2023 року (21.07-31.07) 3926,59 грн/МВт.год, відсоток коливання становить + 13,95%.

Згідно даних вказаних у експертному висновку Харківської торговопромислової палати № 630/23 від 31.07.2023, найвища середньозважена ціна на РДН в ОЕС України була у січні 2023 року - 3466,83 грн/ МВт.год, а найнища у червні 2023 року 2971,47 грн/МВт.год.

Прокурор зазначає, що зростання ціни на електроенергію у липні 2023 року у порівнянні з червнем 2023 року на 23,50% є необґрунтованим, оскільки ціна на електроенергію у червні 2023 року знизилась на 16,67% у порівнянні з січнем 2023 року та на 8,14 % у порівнянні з лютим 2023 року.

ТОВ "Волиньелектрозбут" у 2023 році поставлено: 131284 кВт електричної енергії для Управління гуманітарної сфери виконавчого комітету Люблинецької селищної ради згідно актів приймання-передачі електричної енергії, а саме:

- акт № 105/526-1487000/1/1 від 31.01.2023 11938 кВт* год;

- акт №105/526-1487000/2/1 від 28.02.2023 13099 кВт* год;

- акт №105/526-1487000/3/1 від 31.03.2023 14869 кВт* год;

- акт №105/526-1487000/4/1 від 30.04.2023 11248 кВт* год;

- акт №105/526-1487000/5/1 від 31.05.2023 10898 кВт* год;

- акт №105/526-1487000/6/1 від 30.06.2023 4284 кВт* год;

- акт №105/526-1487000/7/1 від 31.07.2023 3257 кВт* год;

- акт №105/526-1487000/8/1 від 31.08.2023 2608 кВт* год;

- акт №105/526-1487000/9/1 від 30.09.2023 8137 кВт* год;

- акт №105/526-1487000/10/1 від 31.10.2023 11461 кВт* год;

- акт №105/526-1487000/11/1 від 30.11.2023 14899 кВт* год;

- акт №105/526-1487000/12/1 від 31.12.2023 24586 кВт* год.

Відповідно до вказаних вище актів приймання-передачі електричної енергії Управління гуманітарної сфери виконавчого комітету Люблинецької селищної сплачено ТОВ «Волиньелектрозбут» 943306,77 грн, зокрема:

- за актом № 105/526-1487000/1/1 від 31.01.2023 приймання-передачі обсягу реалізованої електричної енергії за січень 2023 року сплачено 78243,71 грн (платіжні доручення: № 317 від 02.02.2023 на суму 8 769,48 грн;№ 318 від 02.02.2023 на суму 40524,45 грн; № 319 від 02.02.2023 на суму 911,03 грн; № 320 від 02.02.2023 на суму 28038,75 грн; );

- за актом № 105/526-1487000/2/1 від 28.02.2023 приймання-передачі обсягу реалізованої електричної енергії за лютий 2023 року сплачено 85853,11 грн (платіжні доручення: № 707 від 02.03.2023 на суму 19 866, 15 грн; № 708 від 02.03.2023 на суму 43 867, 61 грн; № 709 від 02.03.2023 на суму 1775,05 грн; № 710 від 02.03.2023 на суму 20 344,30 грн);

- за актом № 105/526-1487000/3/1 від 31.03.2023 приймання-передачі обсягу реалізованої електричної енергії за березень 2023 року сплачено 97453,99 грн (платіжні доручення: № 1101 від 04.04.2023 на суму 23344,20 грн; № 1102 від 04.04.2023 на суму 40763,74 грн; № 1103 від 04.04.2023 на суму 1362,40 грн; №1104 від 04.04.2023 на суму 31066,65 грн; № 1105 від 04.04.2023 на суму 917 грн);

- за актом № 105/526-1487000/4/1 від 30.04.2023 приймання-передачі обсягу реалізованої електричної енергії за квітень 2023 року сплачено 74395,81 грн (платіжні доручення: № 1508 від 02.05.2023 на суму 225,81 грн; № 1498 від 02.05.2023 на суму 2 400 грн; № 1499 від 02.05.2023 на суму 13129,06 грн; від 02.05.2025 на суму 1256,68 грн; № 1497 від 02.05.2023 на суму 35068, 16 грн; № 1496 від 02.05.2023 на суму 22316, 10 грн);

- за актом № 105/526-1487000/5/1 від 31.05.2023 приймання-передачі обсягу реалізованої електричної енергії за травень 2023 року сплачено 72080,86 грн (платіжні доручення: № 1982 від 05.06.2023 на суму 35 485,60 грн, № 1981 від 05.06.2023 на суму 27765,57 грн, № 1984 від 05.06.2023 на суму 6878,56 грн; № 1983 від 05.06.2023 на суму 562,19 грн; № 1985 від 05.06.2023 на суму 1388,94 грн);

- за актом № 105/526-1487000/6/1 від 30.06.2023 приймання-передачі обсягу реалізованої електричної енергії за червень 2023 року сплачено 29100,07 грн (платіжні доручення: № 2233 від 04.07.2023 на суму 1018,91 грн; № 2232 від 04.07.2023 на суму 1154,76 грн; № 2231 від 04.07.2023 на суму 101,89 грн; № 2230 від 04.07.2023 на суму 8192,04 грн; № 2229 від 04.07.2023 на суму 18632,47 грн);

- за актом № 105/526-1487000/7/1 від 31.07.2023 приймання-передачі обсягу реалізованої електричної енергії за липень 2023 року сплачено 23210,80 грн (платіжні доручення: № 2463 від 01.08.2023 на суму 6285,52 грн; № 2465 від 01.08.2023 на суму 641,38 грн; № 2462 від 01.08.2023 на суму 15307,58 грн; № 2464 від 01.08.2023 на суму від 976,32 грн);

- за актом № 105/526-1487000/8/1 від 31.08.2023 приймання-передачі обсягу реалізованої електричної енергії за серпень 2023 року сплачено 20417,58 грн (платіжні доручення: № 2636 від 06.09.2023 на суму 12487,01 грн; № 2638 від 06.09.2023 на суму 1229,12 грн; № 2637 від 06.09.2023 на суму 195,72 грн; № 2635 від 06.09.2023 на суму 5566,28 грн; № 2639 від 06.09.2023 на суму 939,45 грн);

- за актом № 105/526-1487000/9/1 від 30.09.2023 приймання-передачі обсягу реалізованої електричної енергії за вересень 2023 року сплачено 63703,20 грн (платіжні доручення: № 3096 від 03.10.2023 на суму 24676,38 грн; № 3099 від 03.10.2023 на суму 1526,62 грн; № 3097 від 03.10.2023 на суму 36302,39 грн; № 3098 від 03.10.2023 на суму 336,64 грн; № 3100 від 03.10.2023 на суму 861,17 грн);

- за актом № 105/526-1487000/10/1 від 31.10.2023 приймання-передачі обсягу реалізованої електричної енергії за жовтень 2023 року сплачено 89726,24 грн (платіжні доручення: № 3542 від 03.11.2023 на суму 2192,06 грн; № 3541 від 03.11.2023 на суму 5362,73 грн; № 3540 від 03.11.2023 на суму 626,66 грн; № 3539 від 03.11.2023 на суму 1980,69 грн; № 3538 від 03.11.2023 на суму 50777,60 грн; № 3537 від 03.11.2023 на суму 28786,50 грн);

- за актом № 105/526-1487000/11/1 від 30.11.2023 приймання-передачі обсягу реалізованої електричної енергії за листопад 2023 року сплачено 116641,74 грн (платіжні доручення: № 4054 від 04.12.2023 на суму 1620,57 грн; № 4056 від 04.12.2023 на суму 5104,40 грн; № 4055 від 04.12.2023 на суму 15900,35 грн; № 4053 від 04.12.2023 на суму 66685,97 грн; №4052 від 04.12.2023 на суму 27330,45 грн);

- за актом № 105/526-1487000/12/1 від 31.12.2023 приймання-передачі обсягу реалізованої електричної енергії за грудень 2023 році сплачено 192479,66 грн (платіжні доручення: № 4395 від 21.12.2023 на суму 40709,76 грн; № 4397 від 21.12.2023 на суму 2268,01 грн; № 4400 від 21.12.2023 на суму 7867,94 грн; № 4398 від 21.12.2023 на суму 1270,61 грн; № 4396 від 21.12.2023 на суму 97007,45 грн; № 4399 від 21.12.2023 на суму 43355,89 грн).

Відповідно до частини першої статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Згідно із частиною першою статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частиною першою статті 203 цього Кодексу.

Частиною третьою статті 215 ЦК України передбачено, що якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Відповідно до частини першої статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі" договір про закупівлю укладається відповідно до норм Цивільного та Господарського кодексів України з урахуванням особливостей, визначених цим Законом.

Згідно із частиною першою статті 628, статтею 629 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 632 ЦК України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. Зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом. Зміна ціни в договорі після його виконання не допускається.

Згідно з частиною першою статті 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до частини першої статті 652 ЦК України у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов`язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.

Згідно із частинами третьою, четвертою статті 653 ЦК України у разі зміни договору зобов`язання змінюється з моменту досягнення домовленості про зміну договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни. Сторони не мають права вимагати повернення того, що було виконане ними за зобов`язанням до моменту зміни договору, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно із частинами першою, другою статті 334 ЦК України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Переданням майна вважається вручення його набувачеві або перевізникові, організації зв`язку тощо для відправлення, пересилання набувачеві майна, відчуженого без зобов`язання доставки.

Відповідно до частини четвертої статті 41 Закону статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі" умови договору про закупівлю не повинні відрізнятися від змісту тендерної пропозиції (у тому числі ціни за одиницю товару) переможця процедури закупівлі, крім випадків визначення грошового еквівалента зобов`язання в іноземній валюті та/або випадків перерахунку ціни за результатами електронного аукціону в бік зменшення ціни тендерної пропозиції учасника без зменшення обсягів закупівлі.

Згідно з пунктом 2 частини п`ятої статті 41 Закону Закону України "Про публічні закупівлі" (у редакції на час виникнення спірних правовідносин) істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадку збільшення ціни за одиницю товару до 10 % пропорційно збільшенню ціни такого товару на ринку у разі коливання ціни такого товару на ринку за умови, що така зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю, - не частіше ніж один раз на 90 днів з моменту підписання договору про закупівлю. Обмеження щодо строків зміни ціни за одиницю товару не застосовується у випадках зміни умов договору про закупівлю бензину та дизельного пального, газу та електричної енергії.

Із системного тлумачення наведених норм ЦК України, та Закону статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі" вбачається, що ціна товару є істотною умовою договору про закупівлю.

Зміна ціни товару в договорі про закупівлю після виконання продавцем зобов`язання з передачі такого товару у власність покупця не допускається. Зміна ціни товару в бік збільшення до передачі його у власність покупця за договором про закупівлю можлива у випадку збільшення ціни такого товару на ринку, якщо сторони договору про таку умову домовились. Якщо сторони договору про таку умову не домовлялись, то зміна ціни товару в бік збільшення у випадку зростання ціни такого товару на ринку можлива, лише якщо це призвело до істотної зміни обставин, в порядку статті 652 ЦК України, якщо вони змінилися настільки, що якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.

Згідно висновків, викладених у Постанові Верховного Суду від 22.06.2023 у справі №916/2536/22, укладаючи договір поставки товару на певний строк, суб`єкт господарювання фактично гарантує можливість продати товар за узгодженою ціною та несе ризики зміни такої ціни.

Відповідно до пункту 1 частини 5 статті 41 Закону та підп. 1 п. 19 Особливостей, згідно яких істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадків зменшення обсягів закупівлі, зокрема з урахуванням фактичного обсягу видатків замовника.

Ціна за одиницю товару не може бути збільшена більше ніж на 10 % від тієї ціни товару, яка була визначена сторонами в договорі за результатами процедури закупівлі, незалежно від кількості та строків зміни ціни протягом строку дії договору. Тобто під час дії договору про закупівлю сторони можуть неодноразово змінювати ціну товару в бік збільшення за наявності умов, встановлених у статті 652 ЦК України та пункті 2 частини п`ятої статті 41 Закону № 922-VIII, проте загальне збільшення такої ціни не повинно перевищувати 10 % від тієї ціни товару, яка була визначена сторонами при укладенні договору за результатами процедури закупівлі.

Відповідні правові висновки щодо застосування згаданих правових актів викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 24.01.2024 у справі № 922/2321/22.

Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 21.11.2025 у справі № 920/19/24 сформульовано правовий висновок про застосування норм п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону України "Про публічні закупівлі", зокрема: " - Зміна умов договору про закупівлю щодо збільшення ціни за одиницю товару більше ніж на 10% не допускається, в тому числі і у випадку закупівлі бензину та дизельного пального, природного газу та електричної енергії.

Зміни та доповнення до пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону № 922-VIII, внесені Законом № 1530-IX, стосуються лише встановлення альтернативного варіанту визначення моменту початку обчислення строку для зміни ціни за одиницю товару - 90 днів з моменту підписання договору про закупівлю або 90 днів з моменту внесення змін до такого договору щодо збільшення ціни за одиницю товару та не скасовують встановлену первісною редакцією цього Закону заборону збільшення ціни за одиницю товару більше ніж на 10%, в тому числі і при здійсненні закупівлі бензину та дизельного пального, природного газу та електричної енергії.

Виняток з обмежень, викладений в останньому реченні пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону № 922-VIII, повинен тлумачитися суто буквально, а тому він стосується лише строків зміни ціни за одиницю товару у випадках зміни умов договору про закупівлю бензину та дизельного пального, природного газу та електричної енергії (дотримання умови про зміну лише раз на 90 днів в цьому випадку не діє) і не визначає верхньої межі збільшення (зміни) ціни за одиницю товару ".

Під коливанням ціни необхідно розуміти зміну за певний період часу ціни товару на ринку чи то в сторону зменшення, чи в сторону збільшення. І таке коливання має відбуватись саме в період після укладання договору (додаткової угоди) і до внесення відповідних змін до нього.

Тобто збільшення ціни такого товару на ринку повинно відбутись після укладання договору, має бути достатнє обґрунтування про наявність коливання (збільшення чи зменшення ціни за одиницю товару на ринку) за період з дати укладення Договору до дати першої зміни ціни додатковою угодою до Договору, а в разі наступних змін між черговими такими змінами на підставі додаткових угод. Саме така позиція відображена в постановах Верховного Суду від 12.09.2019 у справі № 915/1868/18, від 23.01.2020 у справі № 907/788/18, від 13.10.2020 у справі №912/1580/18, від 02.12.2020 у справі № 913/368/19, від 16.02.2021 у справі № 910/6790/18.

Постачальнику треба не лише довести підвищення ціни на певний товар на певному ринку за допомогою доказів, але й обґрунтувати для замовника самі пропозиції про підвищення ціни, визначеної у договорі. Постачальник повинен обґрунтувати, чому таке підвищення цін на ринку зумовлює неможливість виконання договору по запропонованій замовнику на тендері ціні, навести причини, через які виконання укладеного договору стало для нього вочевидь невигідним. Постачальник також має довести, що підвищення ціни є непрогнозованим (його неможливо було передбачити і закласти в ціну товару на момент подання постачальником тендерної пропозиції) (п. 134 постанови Верхового Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду у справі № 927/491/19, п.5.46 Постанови Верховного Суду від 15.06.2022 у справі № 924/674/21).

Середньозважена ціна на РДН в ОЕС України у липні 2023 року зросла у порівнянні з січнем 2023 року на 5,85 %.

Управління гуманітарної сфери виконавчого комітету Люблинецької селищної ради та ТОВ "Волиньелектрозбут" з 11 січня до 03 серпня 2023 року дійшли згоди підписати п`ять додаткових угоди до Договору, якими збільшили вартість електроенергії з 6,42 грн/кВт*год до 7,828831 грн/кВт*год (на 21,94 %), що в свою чергу призвело до фактичного зменшення предмету закупівлі обсяг поставленої електроенергії зменшився з 233 000 до 190 902 або на 22,05 %.

Документи щодо коливання ціни повинні підтверджувати, чому відповідне підвищення цін на ринку зумовлює неможливість виконання договору по ціні, запропонованій замовнику на тендері та/або чому виконання укладеного договору стало для постачальника вочевидь невигідним (подібна за змістом позиція викладена у постановах Верховного Суду від 16.04.2019 у справі № 915/346/18, від 12.02.2020 у справі № 913/166/19, від 21.03.2019 у справі № 912/898/18, від 25.06.2019 у справі № 913/308/18, від 12.09.2019 у справі № 915/1868/18).

Документ про зміну ціни повинен містити належне підтвердження викладених в ньому даних, проведених досліджень коливання ринку, джерел інформації тощо (подібна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 13.10.2020 у справі № 912/1580/18).

Як встановлено судом, підставами для укладення додаткових угод, в тому числі додаткової угоди від 03.08.2023 № 5, стали листи ТОВ "Волиньелектрозбут" від 09.01.2023 №01/8-43, від 03.03.2023 № 01-8/390, від 03.04.2023 № 01/8-556, від 23.05.2023 № 01/8-886, від 03.07.2023 № 01/8-1241, від 01.08.2023 № 01/8-1536.

Згідно вказаних листів, керівників установ, підприємств та організацій повідомлено про зростання ціни електричної енергії та зростання тарифу на послуги з передачі електричної енергії.

У листі від 03.07.2023 наведено інформацію про те, що ціна на електричну енергію за три дня липня 2023 року в порівнянні з червнем 2023 року зросла на 15,38 %, та поінформовано керівників установ, підприємств та організацій про внесення змін до умов Договору про постачання електричної енергії споживачу в частині підвищення ціни електричної енергії як товарної продукції в серпні 2023 року.

Аналізуючи експертний висновок Харківської торгово-промислової палати № 630/23 від 31.07.2023, згідно якого проаналізовано середньозважені ціни на електроенергію упродовж січня липня 2023 року, судом встановлено, що найвища середньозважена ціна на РДН в ОЕС України була у січні 2023 року - 3466,83 грн/ МВт. год, а найнища у червні 2023 року 2971,47 грн/МВт.год. Зростання ціни на електроенергію у липні 2023 року у порівнянні з червнем 2023 року на 23,50% є необґрунтованим, оскільки ціна на електроенергію у червні 2023 року знизилась на 16,67% у порівнянні з січнем 2023 року та на 8,14 % у порівнянні з лютим 2023 року.

Середньозважена ціна на РДН в ОЕС України у липні 2023 року зросла у порівнянні з січнем 2023 року на 5,85 %.

Відповідачем не дотримано вимог щодо документального підтвердження факту збільшення ціни на певний період, а саме чому таке підвищення ціни на ринку зумовлює неможливість виконання договору по ціні, узгодженій сторонами при підписанні договору, не наведено причини, через які виконання укладеного договору стало для постачальника вочевидь невигідним. Крім того, постачальник не довів, що підвищення ціни є непрогнозованим (його неможливо було передбачити і закласти в ціну товару на момент укладення договору про закупівлю).

Надані відповідачем документи не можуть виступати в якості належного і беззаперечного підтвердження коливання ціни на електричну енергію на ринку та не можуть бути розцінені як достатнє обґрунтування необхідності внесення змін до договору про закупівлю електричної енергії в частині збільшення вартості ціни.

Внаслідок укладення між Управлінням гуманітарної сфери виконавчого комітету Люблинецької селищної ради та ТОВ «Волиньелектрозбут» п`яти додаткових угод до Договору № 23-23/46 від 21.12.2022, відповідно до яких ціну електричної енергії було збільшено з 6,42 грн за 1 кВт·год до 7,828831 грн за 1 кВт·год (на 21,94 %), відбулося зменшення обсягу предмета закупівлі, а саме: обсяг поставленої електричної енергії скоротився з 233 000 кВт·год до 190 902 кВт·год, що становить зменшення на 22,05 %.

Отже, суд встановив, що вищезазначені підстави не підтверджують коливання ціни товару на ринку в бік її збільшення, чи будь-які інші дані, які б підтверджували коливання ціни електричної енергії на ринку, а відтак не містять належного обґрунтування для зміни істотних умов договору на підставі п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону України "Про публічні закупівлі" та п. 19 Особливостей.

Крім того, суд звертає увагу, що вказана угода № 5 застосовується до договірних правовідносин, які виникли до її укладення (угода діє із 01 серпня 2023 року). Водночас, зважаючи на наявні особливості функціонування ринку електричної енергії, зокрема відсутність у замовника можливості зберігати товар, наявні підстави вважати, що товариство у період із 01 по 03 серпня 2023 року постачало, а замовник приймав і споживав електроенергію.

Отже, товар (електроенергія), поставлений товариством для потреб замовника до 03.08.2023, був прийнятий останнім у власність та спожитий.

Разом з тим, згідно з висновками Великої Палати Верховного Суду у постанові від 24.01.2024 у справі № 922/2321/22, зміна ціни товару в договорі про закупівлю після виконання продавцем зобов`язання з передачі такого товару у власність покупця не допускається відповідно до частини третьої статті 632 ЦК України.

Аналогічні висновки викладено у постанові Верховного Суду від 28.05.2024 у справі № 915/75/23.

Згідно з пунктом 2 частини п`ятої статті 41 Закону Закону України "Про публічні закупівлі" (у редакції на час виникнення спірних правовідносин) істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадку збільшення ціни за одиницю товару до 10 % пропорційно збільшенню ціни такого товару на ринку у разі коливання ціни такого товару на ринку за умови, що така зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю, - не частіше ніж один раз на 90 днів з моменту підписання договору про закупівлю.

Відповідно до правових висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у постанові від 24.01.2024 у справі № 922/2321/22 (п. 90), у будь-якому разі ціна за одиницю товару не може бути збільшена більше ніж на 10 % від тієї ціни товару, яка була визначена сторонами в договорі за результатами процедури закупівлі, незалежно від кількості та строків зміни ціни протягом строку дії договору.

Тобто під час дії договору про закупівлю сторони можуть неодноразово змінювати ціну товару в бік збільшення за наявності умов, встановлених у статті 652 ЦК України та пункті 2 частини п`ятої статті 41 Закону № 922-VIII, проте загальне збільшення такої ціни не повинно перевищувати 10 % від тієї ціни товару, яка була визначена сторонами при укладенні договору за результатами процедури закупівлі.

Вказаний правовий висновок підтверджено постановою Великої Палати Верховного Суду від 21.11.2025 № 920/19/24.

Тобто під час дії договору про закупівлю сторони можуть неодноразово змінювати ціну товару в бік збільшення за наявності умов, встановлених у статті 652 ЦК України та пункті 2 частини п`ятої статті 41 Закону № 922-VIII, проте загальне збільшення такої ціни не повинно перевищувати 10 % від тієї ціни товару, яка була визначена сторонами при укладенні договору за результатами процедури закупівлі.

Укладаючи додаткову угоду № 5 від 03.08.2023, сторони збільшили ціну за одиницю електроенергії на 21,94 % % від тієї ціни, яка була визначена при укладанні договору на закупівлю (з 6,42 грн/кВт/год до 7,828831 грн/кВт*год).

При цьому ціну електричної енергії як товару (без ПДВ) збільшено на 15 % від тієї ціни, яка була визначена при укладанні договору на закупівлю (з 3,90217 грн/кВт до 4,487496 грн/кВт).

Тобто, між датами укладення Договору № 23-23/46 від 21.12.2022 та додаткової угоди № 5 від 03.08.2023 ціну на електричну енергію, як товар, збільшено понад 10 %, що прямо суперечить ст. 41 Закону України "Про публічні закупівлі".

Таким чином, судом встановлено, що з огляду на недотримання вимог ч.5 ст.41 Закону України "Про публічні закупівлі", враховуючи відсутність підстав для внесення змін до договору та укладання додаткової угоди №5 від 03.08.2023 до договору про постачання електричної енергії споживачу від 21.12.2022 №23-23/46, вказана угода є недійсною на підставі ч. 1 ст. 203, ч. 1 ст. 215, ст. 632, ст. 652 ЦК України, ст. 41 Закону України «Про публічні закупівлі», оскільки остання мала наслідок безпідставного збільшення ціни за одиницю товару.

Оскільки, вказана додаткова угода є недійсною та не породжує правових наслідків, то розрахунок за товар (електрична енергія) повинен здійснюватися за ціною, вказаною в основному договорі.

Щодо вимоги про стягнення з ТОВ «Волиньелектрозбут» 43331,23 грн суд зазначає наступне.

Згідно із частиною першою статті 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Відповідно до частини першої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Згідно з пунктом 1 частини третьої статті 1212 ЦК України положення цієї глави застосовуються також до вимог про повернення виконаного за недійсним правочином.

Розрахунок безпідставно отриманих та збережених коштів ТОВ «Волиньелектрозбут» у спірних правовідносинах згідно актів приймання-передачі обсягу реалізованої електричної енергії та платіжних доручень:

1. ТОВ "Волиньелектрозбут" після укладення 03.08.2023 додаткової угоди № 5 до Договору закупівлі № 23-23/46 відповідно до акту приймання-передачі електричної енергії за серпень 2023 року поставлено у серпні 2608 кВт електричної енергії за ціною 6,524022 грн/кВт/год (без ПДВ).

Управління гуманітарної сфери виконавчого комітету Люблинецької селищної ради за поставлену електричну енергію сплачено 20417,58 грн з ПДВ, а саме: 2608 кВт 7, 8288 грн/кВт/год (ціна з ПДВ) = 20417,58 грн (фактично сплачено 20417,58 грн грн).

При цьому, вартість електричної енергії, у разі поставки її за цінами, що визначені Договором, зі змінами, внесеними додатковою угодою №4 від 13.06.2023, становила б 18585,75 з ПДВ, а саме: 2608 кВт 7, 12644 грн/кВт/год = 18585,75 грн.

Таким чином, сума надмірно сплачених коштів за додатковою угодою від 03.08.2023 до Договору закупівлі становить: 20417,58 грн 18585,75 грн = 1831,83 грн.

2. ТОВ "Волиньелектрозбут" відповідно до акту приймання-передачі електричної енергії за вересень 2023 року поставлено у вересні 8137 кВт електричної енергії за ціною 6,524026 грн/кВт/год (без ПДВ).

Управління гуманітарної сфери виконавчого комітету Люблинецької селищної ради за поставлену електричну енергію сплачено 63703,20 грн з ПДВ, а саме: 8137 кВт 7,8288 грн/кВт/год (ціна з ПДВ) = 63703,20 грн (фактично сплачено 63703,20 грн).

При цьому, вартість електричної енергії, у разі поставки її за цінами, що визначені Договором, зі змінами, внесеними додатковою угодою № 4 від 13.06.2023, становила б 155721,92 грн з ПДВ, а саме: 8137 кВт 7, 12644 грн/ кВт/год = 57 987,84 грн.

Таким чином, сума надмірно сплачених коштів за додатковою угодою від 03.08.2023 до Договору закупівлі становить: 63 703,20 грн 57 987,84 грн = 5715,36 грн.

3. ТОВ "Волиньелектрозбут" відповідно до акту приймання-передачі електричної енергії за жовтень 2023 року поставлено у жовтні 11461 кВт електричної

енергії за ціною 6,524027 грн/кВт/год (без ПДВ).

Управління гуманітарної сфери виконавчого комітету Люблинецької селищної ради за поставлену електричну енергію сплачено 89726,24 грн з ПДВ, а саме: 11461 кВт 7,8288грн/кВт/год (ціна з ПДВ) = 89726,24 грн (фактично сплачено 89726,24 грн).

При цьому, вартість електричної енергії, у разі поставки її за цінами, що визначені Договором, зі змінами, внесеними додатковою угодою №4 від 13.06.2023, становила б 81676,12 грн з ПДВ, а саме: 11461 кВт 7, 12644 грн/ кВт/год = 81676,12 грн.

Таким чином, сума надмірно сплачених коштів за додатковою угодою від 03.08.2023 до Договору закупівлі становить: 89726,24 грн 81676,12 грн. грн = 8050,12 грн.

4. ТОВ "Волиньелектрозбут" відповідно до акту приймання-передачі електричної енергії за листопад 2023 року поставлено у листопаді 14899 кВт електричної енергії за ціною 6,524025 грн/кВт/год (без ПДВ).

Управління гуманітарної сфери виконавчого комітету Люблинецької селищної ради за поставлену електричну енергію сплачено 116641,74 грн з ПДВ, а саме: 14899 кВт 7,8288 грн/кВт/год (ціна з ПДВ) = 116641,74 грн (фактично сплачено 116641,74 грн).

При цьому, вартість електричної енергії, у разі поставки її за цінами, що визначені Договором, зі змінами, внесеними додатковою угодою № 4 від 13.06.2023 становила б 106176,83 грн з ПДВ, а саме: 14899 кВт 7, 12644 грн/кВт/год = 106176,83 грн.

Таким чином, сума надмірно сплачених коштів за додатковою угодою від 03.08.2023 до Договору закупівлі становить: 116641,74 грн 106176,83 грн = 10464,91 грн.

5. ТОВ "Волиньелектрозбут" відповідно до акту приймання-передачі електричної енергії за грудень 2023 року поставлено у грудні 24586 кВт електричної енергії за ціною 6,524027 грн/кВт/год (без ПДВ).

Управління гуманітарної сфери виконавчого комітету Люблинецької селищної ради за поставлену електричну енергію сплачено 192479,66 грн з ПДВ, а саме: 24586 кВт 7, 8288 грн/кВт/год (ціна з ПДВ) = 192479,66 грн (фактично сплачено 192479,66 грн).

При цьому, вартість електричної енергії, у разі поставки її за цінами, що визначені Договором, зі змінами, внесеними додатковою угодою № 4 від 13.06.2023 становила б 175210,65 грн з ПДВ, а саме: 24586 кВт 7, 12644 грн/кВт/год = 175210,65 грн.

Таким чином, сума надмірно сплачених коштів за додатковою угодою від 03.08.2023 до Договору закупівлі становить: 192479,66 175210,65 грн = 17269,01 грн.

Отже за результатами виконання вказаного правочину ТОВ "Волиньелектрозбут" на підставі укладених додаткових угод до Договору, якими збільшено договірну ціну, безпідставно отримало бюджетних коштів в сумі 43331,23 грн (1831,83 грн + 5715,36 грн + 8050,12 грн + 10464,91 грн +17269,01 грн).

Грошові кошти в сумі 43331,23 грн є такими, що були безпідставно одержані відповідачем, підстава їх набуття відпала, а відтак останній зобов`язаний їх повернути до обласного бюджету Волинської області, у відповідності до приписів ч. 1 ст. 216, ч. 1 ст. 1212 ЦК України.

Стосовно заперечень відповідача 1 щодо визнання додаткової угоди №5 від 03.08.2023 до договору про постачання електричної енергії споживачу від 21.12.2022 №23-23/46 недійсною.

Верховний Суд у постанові від 18.03.2021 у справі № 924/1240/18 зазначив, що кожна зміна до договору має містити окреме документальне підтвердження. Документи, що підтверджують коливання ціни товару на ринку повинні бути наявні саме на момент внесення таких змін.

Тобто, не будь-яка довідка уповноваженого органу про ціну товару на ринку, є належним підтвердженням та підставою для зміни ціни в договорі після його підписання, а лише та, яка містить інформацію про коливання ціни такого товару на ринку.

Щодо посилань відповідача на наявність належних доказів коливання ціни електричної енергії, суд зазначає, що надані документи (лист від 03.07.2023, експертний висновок ТПП № 630/23 від 31.07.2023, дані АТ «Оператор ринку») не підтверджують дотримання вимог п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону України «Про публічні закупівлі» у повному обсязі. Зокрема, встановлено, що ринкова ціна у досліджуваний період характеризувалася як зростанням, так і суттєвим зниженням, однак механізм коригування ціни у бік зменшення сторонами не застосовувався, що свідчить про непослідовність застосування умов договору та відсутність належного підтвердження обґрунтованого коливання ціни.

Відповідачем не дотримано вимог щодо документального підтвердження факту збільшення ціни на певний період, а саме чому таке підвищення ціни на ринку зумовлює неможливість виконання договору по ціні, узгодженій сторонами при підписанні договору, не наведено причини, через які виконання укладеного договору стало для постачальника вочевидь невигідним.

Відповідно до пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону України «Про публічні закупівлі» істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання, крім випадку збільшення ціни за одиницю товару до 10 відсотків пропорційно збільшенню ціни такого товару на ринку, за умови, що така зміна не призведе до збільшення загальної суми договору.

Як встановлено судом, відповідно до додаткової угоди №5 від 03.08.2023 ціна електричної енергії у порівнянні з первісною ціною договору збільшилась на 21,94%, що перевищує гранично допустимий розмір зміни ціни, визначений вказаною нормою Закону.

Посилання відповідача на положення підпункту 2 пункту 19 Особливостей, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1178 від 12.10.2022, як на підставу правомірності зміни ціни понад 10 відсотків, суд відхиляє з огляду на таке.

Постанова Кабінету Міністрів України є підзаконним нормативно-правовим актом та не може змінювати чи скасовувати положення Закону України «Про публічні закупівлі», який має вищу юридичну силу. Зазначені Особливості лише деталізують порядок застосування норм Закону, однак не встановлюють іншого граничного розміру зміни ціни за одиницю товару.

Згідно правових позицій викладених у постановах Верховного Суду, зокрема від 02.02.2026 у справі №922/2121/25, від 04.02.2026 у справі №916/2720/24, а також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21.11.2025 у справі №920/19/24, відповідно до якої збільшення ціни за одиницю товару більше ніж на 10 відсотків не допускається.

Таким чином, доводи відповідача про можливість зміни ціни без обмеження у 10 відсотків під час дії воєнного стану є безпідставними та суперечать вимогам чинного законодавства і сформованій судовій практиці.

Крім того, доводи відповідача щодо правомірності застосування додаткової угоди з ретроспективною дією з 01.08.2023 не змінюють правової оцінки спірних правовідносин, оскільки сторони не можуть шляхом домовленості відступити від імперативних норм закону.

Аргументи відповідача щодо добросовісності сторін, виконання договору та можливих негативних наслідків для постачальника у разі визнання додаткової угоди недійсною не можуть бути підставою для відступу від вимог закону, оскільки принцип верховенства права передбачає обов`язковість дотримання імперативних норм незалежно від економічної доцільності чи наслідків їх порушення.

Щодо доводів відповідача про неможливість застосування правових висновків Верховного Суду до спірних правовідносин у зв`язку з їх формулюванням після укладення додаткової угоди, суд зазначає, що правові висновки Верховного Суду не встановлюють нових норм права, а лише роз`яснюють зміст уже чинних норм законодавства, які підлягали застосуванню і на момент виникнення спірних правовідносин.

Обґрунтування наявності порушення інтересів держави та підстав для їх представництва прокурором.

Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

Згідно з положеннями ст. 23 Закону України Про прокуратуру представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом.

Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Таким чином, інтереси держави у даному випадку збігаються з інтересами жителів територіальної громади.

Порушення чинного законодавства України, що стосуються коштів місцевого бюджету підриває матеріальну основу місцевого самоврядування та завдає істотної шкоди інтересам держави всупереч ст. 7 Конституції України, відповідно до якої в Україні визнається та гарантується місцеве самоврядування.

У постанові Верховного Суду від 23.10.2018 у справі № 906/240/18 зазначено, що захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні суб`єкти владних повноважень, а не прокурор. Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює у судовому провадженні відповідного суб`єкта владних повноважень, який всупереч вимогам закону не здійснює захисту або робить це неналежно. У кожному такому випадку прокурор повинен навести (а суд перевірити) причини, які перешкоджають захисту інтересів держави належним суб`єктом, і які є підставами для звернення прокурора до суду.

Прокурор не може вважатися альтернативним суб`єктом звернення до суду і замінювати належного суб`єкта владних повноважень, який може і бажає захищати інтереси держави (аналогічну правову позицію викладено, зокрема у постановах Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 806/1000/17 та від 20.09.2018 у справі № 924/1237/17).

Прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого ст. 23 Закону України Про прокуратуру, і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження судом підстав для представництва.

Якщо прокурору відомі причини такого незвернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові. Але якщо з відповіді зазначеного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим.

Орган місцевого самоврядування може бути позивачем та відповідачем у судах загальної юрисдикції, зокрема, звертатися до суду, якщо це необхідно для реалізації його повноважень і забезпечення виконання функцій місцевого самоврядування (ст. 18-1 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.09.2020 у справі №469/1044/17 (пункт 38) зазначено, що за певних обставин прокурор може звертатися до суду в інтересах держави в особі органу місцевого самоврядування, зокрема, і тоді, коли цей орган є стороною правочину, про недійсність якого стверджує прокурор.

Закон не зобов`язує прокурора подавати позов в особі усіх органів, які можуть здійснювати захист інтересів держави у спірних відносинах і звертатися з позовом до суду. Належним буде звернення в особі хоча б одного з них. Аналогічний висновок міститься в постановах Верховного Суду від 25.02.2021 у справі № 912/9/20, від 19.08.2020 у справі № 923/449/18.

У даному випадку, уповноваженим суб`єктом владних повноважень щодо захисту інтересів держави у бюджетній сфері, пов`язаній із використанням коштів державного та місцевого бюджету за результатами проведеної Управлінням гуманітарної сфери виконавчого комітету Люблинецької селищної ради публічної закупівлі, є Люблинецька селищна рада.

Завданням органу місцевого самоврядування є забезпечення раціонального використання майна та інших ресурсів, що перебувають у комунальній власності. Неефективне витрачання коштів місцевого бюджету, зокрема шляхом укладення підконтрольним органу місцевого самоврядування виконавчим комітетом незаконних правочинів, може порушувати економічні інтереси територіальної громади.

З урахуванням наведеного, Люблинецька селищна рада та Управління гуманітарної сфери виконавчого комітету Люблинецької селищної ради у даному випадку наділені повноваженнями на вжиття заходів представницького характеру щодо захисту інтересів відповідної територіальної громади, інтереси якої є складовою інтересів держави, пов`язаних із законним та ефективним витрачанням коштів відповідного бюджету, а саме на звернення до суду з позовом про визнання додаткової угоди до Договору № 23-23/46 недійсною та повернення коштів, надмірно сплачених з бюджету на їх виконання.

Поряд з цим, при наявності беззаперечних порушень інтересів територіальної громади останні бездіють у спірних правовідносинах та не вживають дієвих заходів до усунення порушень вимог законодавства у сфері публічних закупівель. Листом від 26.01.2026 № 49/07/02-26 Управління гуманітарної сфери Люблинецької селищної рада повідомило, що органом місцевого самоврядування заходи претензійно-позовного характеру за вказаним фактом не вживались та вживатись не будуть, однак останні не заперечують проти подання окружною прокуратурою позову в її інтересах.

На виконання вимог ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" Ковельська окружна прокуратура повідомила позивача про намір звернутися до господарського суду в їх інтересах із зазначеним позовом.

Враховуючи згадані вище обставини щодо обізнаності Люблинецької селищної ради та Управління гуманітарної сфери виконавчого комітету Люблинецької селищної ради про порушення інтересів держави та територіальної громади, та беручи до уваги характер наданої останніми інформації про відсутність заперечень проти подання прокурором позову в її інтересах та наміру звертатись до суду самостійно, є виключний випадок, за якого порушення відповідачами інтересів держави супроводжується неналежним виконанням уповноваженим органом функцій із їх захисту, що призводить до виникнення у органів прокуратури не лише права, а й обов`язку вжити заходів з представництва інтересів держави в суді.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 15.10.2019 у справі № 903/129/18.

За таких обставин, вбачаються підстави для представництва прокурором інтересів держави та звернення до суду із вказаним позовом.

Оскільки спір до розгляду суду доведено з вини відповідача, то витрати по сплаті судового збору відповідно до ст. 129 ГПК України слід віднести на нього.

Відповідно до частин 3, 4 ст. 13 ГПК кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогідним, ніж протилежний (постанови Верховного Суду від 02.10.2018 у справі №910/18036/17, від 23.10.2019 у справі №917/1307/18). Тобто певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (п.43 постанови Верховного Суду від 23.10.2019 у справі №917/1307/18). Аналогічна позиція викладена у п.81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі №129/1033/13-ц.

Відповідно до ч. 1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно зі ст.76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ст.77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Згідно зі ст.78 ГПК України достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Частинами 1, 2, 3 ст. 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" від 06.09.2005р.).

У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Надточий проти України" від 15.05.2008 зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі.

Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.

Відповідно до частини 1 статті 14 ГПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. Проте, якщо подання сторони є вирішальним для результату проваджень, воно вимагає конкретної та прямої відповіді ("Руїс Торіха проти Іспанії").

Завданням національних судів є забезпечення належного вивчення документів, аргументів і доказів, представлених сторонами ("Ван де Гурк проти Нідерландів)".

Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті ("Гірвісаарі проти Фінляндії").

Згідно ж із статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Отже, вказані рішення Європейського суду з прав людини суд застосовує у даній справі як джерело права.

За таких обставин, інші доводи та заперечення сторін судом розглянуті та відхилені як такі, що на результат вирішення спору впливу не мають.

Керуючись ст. ст. 129, 232, 236-242 ГПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Визнати недійсною додаткову угоду №5 від 03.08.2023 укладену до Договору від 21.12.2022 № 23-23/46.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Волиньелектрозбут (вул. Яремчука Назарія, буд. 11А, м. Луцьк, 43026, ) на користь Люблинецької селищної ради (вул. Незалежності, 51, смт. Люблинець, Ковельський район, Волинська область, ) кошти в сумі 43331,23грн (сорок три тисячі триста тридцять одна гривня 23 коп.).

4. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Волиньелектрозбут (вул. Яремчука Назарія, буд. 11А, м. Луцьк, 43026, ) на користь Волинської обласної прокуратури (вул. Винниченка, 15, м. Луцьк, 43025, код ЄРДПОУ 02909915) 5324,80 (п`ять тисяч триста двадцять чотири гривні 80 коп.) витрат по сплаті судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Північно-західного апеляційного господарського суду відповідно до ст. 255-256, п. 17.5 Перехідних положень ГПК України.

Повне рішення складено 23.04.2026.

Суддя І. О. Гарбар