ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" квітня 2026 р. Справа№ 910/8533/25

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Ткаченка Б.О.

суддів: Гаврилюка О.М.

Суліма В.В.

за участю секретаря судового засідання Мовчан А.Г.

за участю представників учасників справи згідно з протоколом судового засідання від 02.04.2026:

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали апеляційної скарги заступника керівника Київської міської прокуратури

на рішення Господарського суду міста Києва від 09.12.2025

у справі № 910/8533/25 (суддя - Ягічева Н.І.)

за позовом Дніпровської окружної прокуратури міста Києва в інтересах Міністерства освіти і науки України

до 1) Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРПРОФІГРУП"

2) Київського механіко-технологічного фахового коледжу

3) Регіонального відділення Фонду державного майна України по м. Києву

про визнання недійсним договору оренди майна та повернення нежитлового приміщення

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст заявлених вимог

Дніпровська окружна прокуратура міста Києва (надалі також - прокурор) в інтересах Міністерства освіти і науки України (надалі також - позивач, Міністерство) звернулась до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРПРОФІГРУП" (далі - відповідач 1), Київського механіко-технологічного фахового коледжу (далі - відповідач 2), Регіонального відділення Фонду державного майна України по м. Києву (далі - відповідач 3) про визнання недійсним договору оренди майна та повернення нежитлового приміщення.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 28.12.2018 між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по місту Києву та Товариством з об`єднаною відповідальністю "Укрпрофігруп" укладено договір оренди нерухомого майна, що належить до державної власності № 8309. На думку прокурора, навчально-виховний процес та підприємницька діяльність мають різні завдання, цілі, мету, результати і вплив на учнів коледжу. У зв`язку з чим просить визнати недійсним Договір оренди № 8309 нерухомого майна, що належить до державної власності від 28.12.2018, продовжений додатковими угодами №8309/1 від 26.12.2019, № 8309/2 від 15.01.2021, №8309/3 від 01.02.2022 на орендне користування нежитловим приміщенням (окрема кімната), загальною площею 35,0 кв.м. на першому поверсі будівлі навчального корпусу, що розміщене за адресою: 02090, м.Київ, вул.Харківське шосе, 15 та зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю "Укрпрофігруп" повернути Київському механіко-технологічному фаховому коледжу за актом повернення нерухоме майно - нежитлове приміщення (окрема кімната), загальною площею 35,0 кв.м. на першому поверсі будівлі навчального корпусу.

Короткий зміст рішень суду першої інстанції

Рішенням Господарського суду міста Києва від 09.12.2025 у справі № 910/8533/25 відмовлено у задоволенні позову.

Постановляючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції дійшов висновку, що положення Закону України "Про освіту", Перелік №796 дозволяють надання об`єктів та майна державних і комунальних закладів освіти з метою надання послуг, які не можуть бути забезпечені безпосередньо закладами освіти, та які пов`язані із забезпеченням освітнього процесу або обслуговуванням учасників освітнього процесу.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погодившись з прийнятим рішенням, заступник керівника Київської міської прокуратури звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить суд скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 09.12.2025 у справі №910/8533/25. Прийняти нове рішення, яким позов керівника Дніпровської окружної прокуратури міста Києва (з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог) задовольнити у повному обсязі. Судові витрати покласти на відповідачів, стягнувши їх на користь Київської міської прокуратури (, банк ДКСУ, м. Київ, код банку 820172, IBAN UA0011062, код класифікації видатків бюджету - 2800). Про дату та час розгляду апеляційної скарги повідомити Київську міську прокуратуру.

Апеляційна скарга мотивована неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків, викладених у рішенні місцевого господарського суду, обставинам справи, порушенням та неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права.

Узагальнені доводи апеляційної скарги зводяться до того, що спірне приміщення державного навчального закладу надано в оренду ТОВ «Укрпрофігруп» у порушення ст. 80 Закону України «Про освіту» для здійснення господарської діяльності товариства, тобто виключно з метою отримання прибутку, що не пов`язано з освітнім процесом.

Узагальнені доводи відзиву на апеляційні скарги

У свою чергу, заперечуючи проти апеляційної скарги на рішення, відповідач-3 у своєму відзиві, наданому до суду 29.01.2026, зазначає, що рішення суду прийнято при повному з`ясуванні обставин справи, з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, без їх порушення, тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає і рішення слід залишити без змін.

Відповідач-3 звертає увагу, що Товариство з об`єднаною відповідальністю «Укрпрофігруп» не є закладом освіти в розумінні п.6 ст. 1 ЗУ «Про освіту», але його КВЕДИ: « 85.59 Інші види освіти, н.в.і.у.» та « 85.60 Допоміжна діяльність у сфері освіти» не є основними, а тому природньо, що у Реєстрі суб`єктів освітньої діяльності відсутні відомості про здійснення освітньої діяльності останнім , але Товариство з об`єднаною відповідальністю «Укрпрофігруп» має право проводити допоміжну діяльність у сфері освіти.

02.02.2026 через відділ документального забзепечення від позивача надійшли письмові пояснення, відповідно до яких Міносвіти покладається на прийняття судом законного, обґрунтованого та об`єктивного рішення.

06.02.2026 через відділ документального забзепечення від прокурора надійшла відповідь на відзив на апеляційну скаргу, у яких прокурор заперечує проти доводів, викладених у відзиві на апеляційну скаргу.

У свою чергу, заперечуючи проти апеляційної скарги на рішення, відповідач-1 у своєму відзиві, наданому до суду 16.02.2026, зазначає, що рішення суду прийнято при повному з`ясуванні обставин справи, з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, без їх порушення, тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає і рішення слід залишити без змін.

Узагальнені доводи відзиву зводяться до того, що прокуратурою не встановлено, який саме вид діяльності відповідач-1 провадить у орендованому приміщенні Київського МТФК і, як наслідок, не доведено, що діяльність, здійснювана Орендарем на підставі договору оренди № 8309 від 28.12.2018 у приміщенні Київського МТФК, порушує приписи ч. 4 ст.80 ЗУ «Про освіту».

23.02.2026 через відділ документального забзепечення від прокурора надійшла відповідь на відзив на апеляційну скаргу відповідача-1, у яких прокурор заперечує проти доводів, викладених у відзиві на апеляційну скаргу.

Узагальнені доводи відповіді зводяться до того, що у даному випадку звернення прокурора до суду спрямоване на задоволення суспільної потреби у відновленні законності під час вирішення питання щодо припинення нецільового використання приміщення закладу освіти, що створює загрозу збереження його матеріально-технічної бази, та щодо повернення зазначеного приміщення з метою подальшого використання для задоволення освітніх потреб, забезпечення організації навчально-виховного процесу.

Письмові пояснення, що наійшли на адресу суду 13.03.2026 та 01.04.2026 залишаються судом без розгляду як такі, що подані із пропуском процесуального строку.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.01.2026 апеляційну скаргу передано на розгляд колегії суддів у складі головуючого судді - Ткаченка Б.О., суддів: Гаврилюка О.М., Суліма В.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 21.01.2026 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Дніпровської окружної прокуратури міста Києва в інтересах Міністерства освіти і науки України на рішення Господарського суду міста Києва від 09.12.2025 у справі № 910/8533/25. Розгляд апеляційної скарги вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження та без повідомлення учасників справи (без проведення судового засідання).

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 02.02.2026 вирішено здійснювати розгляд справи за апеляційною скаргою Дніпровської окружної прокуратури міста Києва в інтересах Міністерства освіти і науки України на рішення Господарського суду міста Києва від 09.12.2025 у справі № 910/8533/25 за правилами загального позовного провадження. Призначено до розгляду апеляційну скаргу Дніпровської окружної прокуратури міста Києва в інтересах Міністерства освіти і науки України на рішення Господарського суду міста Києва від 09.12.2025 у справі № 910/8533/25. Повідомлено учасників справи, що апеляційна скарга розглядатиметься у судовому засіданні 05.03.2026.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 05.03.2026 продовжено строк розгляду апеляційної скарги. Відкладено розгляд справи №910/8533/25 на 02.04.2026.

Позиції учасників справи та явка представників сторін у судове засідання

У судове засідання 02.04.2026 з`явився прокурор та представники відповідача-1,-3 які надали свої пояснення по суті апеляційної скарги.

Інші учасники апеляційного провадження у судове засідання 02.04.2026 не з`явилися, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлені належним чином.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

Як вірно встановлено судом першої інстацнії та перевірено колегією суддів, відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єктів нерухомого майна щодо права власності на об`єкт нерухомого майна за адресою: м. Київ, вул. Харківське шосе, буд. 15 розташовано будівлі Київського механіко-технологічного фахового коледжу: учбовий корпус, А, площею 14 816, 9 кв.м, власник Міністерство освіти і науки України, право оперативного управління - Київський механіко-технологічний фаховий коледж.

28.12.2018 між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по місту Києву (далі - Орендодавець) та Товариством з об`єднаною відповідальністю "Укрпрофігруп" (далі - Орендар) укладено договір оренди нерухомого майна, що належить до державної власності № 8309.

За умовами згаданого вище договору орендодавець передає в строкове платне користування державне нерухоме майно - нежитлове приміщення загальною площею 35,0 кв.м., яке розташоване за адресою: м. Київ, вул.Харківське шосе, 15, реєстровий номер 00193602.101ХХУЖНЕ022 та перебуває на балансі Державного вищого навчального закладу "Київський механіко-технологічний коледж" (п.1.1. Договору).

Згідно п. 1.2. Договору майно передається в оренду з метою організації процесу перевірки навичок та підвищення кваліфікації працівників виробничих професій.

За актом приймання-передавання орендованого майна від 28.12.2018 орендодавець передав орендарю в строкове платне користування державне нерухоме майно - нежитлове приміщення загальною площею 35,0 кв.м., яке розташоване за адресою: м. Київ, вул. Харківське шосе, 15.

26.12.2019 між сторонами укладено додаткову угоду №8309/1 про внесення змін до договору оренди нерухомого майна №8309 від 28.12.2018.

Так, відповідно до п. 1 Додаткової угоди №8309/01 про внесення змін до договору оренди нерухомого майна № 8309 від 28.12.2018 договір оренди №8309 від 28.12.2018 продовжено на 1 рік, діє з 28.12.2019 до 28.12.2020 включно.

15.01.2021 між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по місту Києву, Товариством з об`єднаною відповідальністю "Укрпрофігруп" та Київським механіко-технологічним фаховим коледжем укладено додаткову угоду №8309/02 про внесення змін до Договору оренди нерухомого майна, що належить до державної власності №8309 від 28.12.2018 шляхом викладення його у новій редакції (відповідно до Примірного договору, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.2020 №820) (електронний аукціон UA-PS-2020-11-27-000027-2).

01.02.2022 між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по місту Києву, Товариством з об`єднаною відповідальністю "Укрпрофігруп" та Київським механіко-технологічним фаховим коледжем укладено додаткову угоду №8309/03 про внесення змін до Договору оренди нерухомого майна, що належить до державної власності від 28.12.2018 №8309, якою Розділ І "Змінювані умови" договору оренди викладено в новій редакції (електронний аукціон LLP001-UA-426).

Відповідно до п. 7.1 умов вищевказаної додаткової угоди до Договору оренди майно може бути використане Орендарем за будь-яким цільовим призначенням на розсуд орендаря.

Строк дії договору 2 роки 11 місяців з дати набрання чинності цим Договором (п. 11.1 Умов Договору).

Відповідно до інформації Регіонального відділення Фонду державного майна України по м.Києву від 31.01.2025 №930-02-06-481 у Регіональному відділенні обліковується договір оренди нерухомого майна від 28.12.2018 №8309. Термін дії договору продовжено на період дії воєнного стану та протягом чотирьох місяців з дати припинення чи скасування воєнного стану відповідно до умов пункту 5 постанови Кабінету Міністрів України від 27.05.2022 №634.

Прокурор вказує, в Реєстрі суб`єктів освітньої діяльності відсутні відомості про здійснення освітньої діяльності ТОВ "Укрпрофігруп".

В Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань наявні відомості, що основним видом діяльності ТОВ "Укрпрофігруп", згідно з КВЕД є 25.11 Виробництво будівельних металевих конструкцій і частин конструкцій (основний).

Окрім вказаного виду діяльності, згідно відомостей розміщених в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, встановлено наступні види діяльності ТОВ "Укрпрофігруп": 25.61 Оброблення металів та нанесення покриття на метали; 25.99 Виробництво інших готових металевих виробів, н.в.і.у.; 78.30 Інша діяльність із забезпечення трудовими ресурсами; 82.99 Надання інших допоміжних комерційних послуг, н.в.і.у.; 85.59 Інші види освіти, н.в.і.у.; 46.90 Неспеціалізована оптова торгівля; 49.41 Вантажний автомобільний транспорт; 52.21 Допоміжне обслуговування наземного транспорту; 52.29 Інша допоміжна діяльність у сфері транспорту; 69.10 Діяльність у сфері права; 74.90 Інша професійна, наукова та технічна діяльність, н.в.і.у.; 33.11 Ремонт і технічне обслуговування готових металевих виробів; 49.39 Інший пасажирський наземний транспорт, н.в.і.у.; 68.20 Надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна; 28.21 Виробництво духових шаф, печей і пічних пальників 28.22Виробництво підіймального та вантажно-розвантажувального устатковання; 43.21 Електромонтажні роботи; 47.19 Інші види роздрібної торгівлі в неспеціалізованих магазинах; 88.10 Надання соціальної допомоги без забезпечення проживання для осіб похилого віку та інвалідів; 85.60 Допоміжна діяльність у сфері освіти; 25.62 Механічне оброблення металевих виробів; 30.20 Виробництво залізничних локомотивів і рухомого складу; 31.09 Виробництво інших меблів.

Відповідно до інформації Міністерства освіти і науки України від 14.03.2025 №1/4930- 25 у ТОВ "Укрпрофігруп", в тому числі у структурного підрозділу "Центр підготовки зварників", відсутня ліцензія на провадження освітньої діяльності на рівні професійної (професійно-технічної) освіти.

За змістом інформації наданої Київським механіко-технологічним фаховим коледжем від 07.04.2025 №468/01-07 у орендованих приміщеннях ТОВ "Укрпрофігруп" веде свою господарську діяльність, яка полягає у наданні послуг з практичної підготовки зварників на платній основі. Київський механіко-технологічний фаховий коледж не користується послугами центру підготовки зварників ТОВ "Укрпрофігруп", оскільки вони не є частиною освітнього процесу коледжу.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що державне нерухоме майно - нежитлове приміщення загальною площею 35,0 кв.м., що перебуває на даний час на балансі Київського механіко-технологічного фахового коледжу, передано в оренду з метою розміщення суб`єкта господарювання, що веде свою господарську діяльність, яка полягає у наданні послуг з практичної підготовки зварників на платній основі, тобто для отримання прибутку, що жодним чином не пов`язано ні з навчальним процесом здобувачів освіти навчального закладу, не із забезпеченням навчального процесу або обслуговуванням учасників освітнього процесу, а відтак, у даному випадку вказане майно не могло бути передано в оренду через існування прямої заборони в ч. 4 ст.80 Закону України "Про освіту". У зв`язку з чим просить визнати недійсним Договір оренди № 8309 нерухомого майна, що належить до державної власності від 28.12.2018, продовжений додатковими угодами №8309/1 від 26.12.2019, № 8309/2 від 15.01.2021, №8309/3 від 01.02.2022 на орендне користування нежитловим приміщенням (окрема кімната), загальною площею 35,0 кв.м. на першому поверсі будівлі навчального корпусу, що розміщене за адресою: 02090, м.Київ, вул.Харківське шосе, 15 та зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю "Укрпрофігруп" повернути Київському механіко-технологічному фаховому коледжу за актом повернення нерухоме майно - нежитлове приміщення (окрема кімната), загальною площею 35,0 кв.м. на першому поверсі будівлі навчального корпусу.

Відповідач 1 проти позову заперечує, мотивуючи тим, що лише остання додаткова угода № 8309/03 від 01.02.2022, визначає цільове призначення предмета оренди як будь-яке цільове призначення на розсуд орендаря. Орендар, звертаючись до РВ ФДМ із заявою про продовження строку дії Договору, не просив змінювати цільове призначення об`єкту оренди та продовжував використовувати спірне приміщення за цільовим призначенням, визначеним Договором у попередній редакції. ЗУ "Про освіту", зокрема його ч.4 ст. 80, не вимагає від орендаря статусу навчального закладу формального виду освіти для цілей оренди майна державних і комунальних закладів освіти. Діяльність відповідача має ознаки неформальної освіти.

Відповідач 3 також проти позову заперечує, мотивуючи тим, що укладений договір не порушує прав та інтересів третіх осіб, зокрема, здобувачів освіти, педагогічних працівників чи інших користувачів приміщення, відповідно до п.2 підпункту 8 Переліку платних послуг, затвердженого постановою Кабінету Міністрів

України від 27.08.2010 №796, зазначено, що навчальні заклади мають право надавати інші послуги, а саме: надавати в оренду будівлі, тимчасово вільні приміщення. Цільове використання приміщення відповідає приписам ч.4 ст. 80 ЗУ "Про освіту".

Межі, мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Згідно з п.1 ч.2 ст.11 Цивільного кодексу України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до положень статті 16 ЦК України визнання правочину недійсним є одним із передбачених законом способів захисту цивільних прав та інтересів, а загальні вимоги щодо недійсності правочину передбачено статтею 215 зазначеного кодексу.

Так, відповідно до частини 1 статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього кодексу. Зазначена норма кореспондується з положеннями частини першої статті 207 Господарського кодексу України, згідно з якою господарське зобов`язання, що не відповідає вимогам закону, або вчинено з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, або укладено учасниками господарських відносин з порушенням хоча б одним з них господарської компетенції (спеціальної правосуб`єктності), може бути на вимогу однієї із сторін, або відповідного органу державної влади визнано судом недійсним повністю або в частині.

Вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин.

Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, наведено у статті 203 ЦК України, відповідно до частини першої якої зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Як визначено ч.1, 2, 3 ст. 78 Закону України "Про освіту" держава забезпечує асигнування на освіту в розмірі не менше ніж 7 відсотків валового внутрішнього продукту за рахунок коштів державного, місцевих бюджетів та інших джерел фінансування, не заборонених законодавством. Фінансування закладів, установ і організацій системи освіти здійснюється за рахунок коштів відповідних бюджетів, а також інших джерел, не заборонених законодавством. Державні та комунальні заклади освіти мають право надавати платні освітні та інші послуги, перелік яких затверджує Кабінет Міністрів України. Засновники відповідних закладів освіти мають право затверджувати переліки платних освітніх та інших послуг, що не увійшли до переліку, затвердженого Кабінетом Міністрів України.

Згідно з ч.1 ст. 80 Закону України "Про освіту" до майна закладів освіти та установ, організацій, підприємств системи освіти належать: нерухоме та рухоме майно, включаючи будівлі, споруди, земельні ділянки, комунікації, обладнання, транспортні засоби, службове житло тощо; майнові права, включаючи майнові права інтелектуальної власності на об`єкти права інтелектуальної власності, зокрема інформаційні системи, об`єкти авторського права та/або суміжних прав; інші активи, передбачені законодавством. Майно закладів освіти та установ, організацій, підприємств системи освіти належить їм на правах, визначених законодавством.

Частиною 4 статті 80 Закону України "Про освіту" передбачено, що об`єкти та майно державних і комунальних закладів освіти не підлягають приватизації чи використанню для провадження видів діяльності, не передбачених спеціальними законами, крім надання в оренду з метою надання послуг, які не можуть бути забезпечені безпосередньо закладами освіти, пов`язаних із забезпеченням освітнього процесу або обслуговуванням учасників освітнього процесу, з урахуванням визначення уповноваженим органом управління можливості користування державним або комунальним нерухомим майном відповідно до законодавства.

У свою чергу згідно з підпунктом 2 пункту 8 Переліку платних послуг, які можуть надаватися закладами освіти, іншими установами та закладами системи освіти, що належать до державної та комунальної форми власності, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27.08.2010 № 796 навчальні заклади мають право надавати інші послуги, зокрема, надання в оренду будівель, споруд, окремих тимчасово вільних приміщень і площ, іншого рухомого та нерухомого майна або обладнання, що тимчасово не використовується в навчально-виховній, навчально-виробничій, науковій діяльності, у разі, коли це не погіршує соціально-побутових умов осіб, які навчаються або працюють у навчальному закладі.

З викладеного слідує, що чинний на момент укладення спірного правочину Закон України "Про освіту" містив положення, якими було імперативно передбачено заборону використання майна державних та комунальних закладів освіти не за освітнім призначенням. Надання в оренду майна закладів освіти, як виняток, передбачалося лише з метою надання послуг, які не можуть бути забезпечені безпосередньо закладами освіти, пов`язаних із забезпеченням освітнього процесу або обслуговуванням учасників освітнього процесу.

Закон України "Про освіту" (в редакції, чинній на момент укладення договору) не містить переліку послуг, які можуть надаватися в орендованих приміщеннях закладів освіти, проте, враховуючи загальну спрямованість положень цього Закону, такі послуги повинні мати пов`язаність з навчально-виховним процесом чи його учасниками. Звідси, питання про те, чи пов`язані послуги, які надаються в орендованих приміщеннях з обслуговуванням учасників освітнього процесу суди мають вирішувати виходячи із конкретних обставин справи, однак з обов`язковим урахуванням того, що надання в оренду майна закладів освіти, в тому числі, і для обслуговування учасників освітнього процесу можливе виключно у випадку, коли це не погіршує соціально-побутових умов осіб, які навчаються або працюють у навчальному закладі. Такі висновки викладені в постановах Верховного Суду від 18.10.2023 у справі №927/66/23, від 23.11.2021 у справі №909/1374/19.

Відповідно до п. 17 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про освіту" (в редакції чинній на момент укладення договору), освітня діяльність - діяльність суб`єкта освітньої діяльності, спрямована на організацію, забезпечення та реалізацію освітнього процесу у формальній та/або неформальній освіті.

Відповідно до ч. 3 ст. 18 Закону України "Про освіту", складниками освіти дорослих є:

післядипломна освіта; професійне навчання працівників; курси перепідготовки та/або підвищення кваліфікації; безперервний професійний розвиток; будь-які інші складники, що передбачені законодавством, запропоновані суб`єктом освітньої діяльності або самостійно визначені особою.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції врахував, що ТОВ «Укрпрофігруп» облаштовано у спірному приміщенні клас з тренажерами зварювання, а також у 2024 році орендар створив кваліфікаційний центр та отримав акредитацію Національного агентства кваліфікації.

При цьому, суд погодився, що товариство не є закладом освіти в розумінні п. 6 ст. 1 Закону України «Про освіту».

Крім того, суд зазначив, що дійсно додаткова угода до договору оренди від 01.02.2022 визначає цільове призначення предмета оренди як будь-яке цільове призначення на розсуд орендаря.

Водночас, суд звернув увагу на те, що матеріали справи не містять доказів того, що орендар звертаючись до Регіонального відділення Фонду державного майна України по м. Києву із заявою про продовження строку дії договору просив змінювати цільове призначення об`єкту оренди та продовжував використовувати спірне приміщення не за цільовим призначенням.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов висновку, що прокурором не доведено обставин, з якими закон пов`язує можливість визнання недійсним спірного договору оренди нерухомого майна.

Проте, колегія суддів вважає дані висновки передчасними з огляду на таке.

Редакція ч. 4 ст. 80 Закону України «Про освіту» (станом на час укладення 01.02.2022 додаткової угоди №8309/03) визначала, що об`єкти та майно державних і комунальних закладів освіти не підлягають приватизації чи використанню для провадження видів діяльності, не передбачених спеціальними законами, крім надання в оренду з метою надання послуг, які не можуть бути забезпечені безпосередньо закладами освіти, пов`язаних із забезпеченням освітнього процесу або обслуговуванням учасників освітнього процесу, з урахуванням визначення уповноваженим органом управління можливості користування державним або комунальним нерухомим майном відповідно до законодавства.

Зазначене узгоджується з пунктом 29 Порядку передачі в оренду державного та комунального майна, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.06.2020 № 483, відповідно до якого не можуть бути використані за будь-яким цільовим призначенням такі об`єкти оренди як майно закладів освіти. Такі об`єкти оренди можуть використовуватися лише для розміщення відповідних закладів або лише із збереженням профілю діяльності за конкретним цільовим призначенням, встановленим рішенням відповідного представницького органу місцевого самоврядування, крім випадків, що передбачають використання частини такого майна з метою надання послуг, які не можуть бути забезпечені безпосередньо такими закладами, пов`язаних із забезпеченням чи обслуговуванням діяльності таких закладів, їх працівників та відвідувачів. Зазначені об`єкти можуть також використовуватися для проведення науково-практичних, культурних, мистецьких, громадських, суспільних та політичних заходів.

У свою чергу, згідно з підпунктом 2 пункту 8 Переліку платних послуг, які можуть надаватися закладами освіти, іншими установами та закладами системи освіти, що належать до державної та комунальної форми власності, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27.08.2010 № 796 (у редакції, чинній на час укладення оспорюваного Договору оренди), навчальні заклади мають право надавати інші послуги, зокрема, надання в оренду будівель, споруд, окремих тимчасово вільних приміщень і площ, іншого рухомого та нерухомого майна або обладнання, що тимчасово не використовується в навчально-виховній, навчально-виробничій, науковій діяльності, у разі, коли це не погіршує соціально-побутових умов осіб, які навчаються або працюють у навчальному закладі.

Слід звернути увагу, що зміст підпункту 2 пункту 8 Переліку платних послуг, які можуть надаватися закладами освіти, іншими установами та закладами системи освіти, що належать до державної та комунальної форми власності, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27.08.2010 № 796, в даному випадку не суперечить та не спростовує зміст ч. 4 ст. 80 Закону України «Про освіту», а навпаки, доповнює його відповідним положенням.

Тобто наведені положення законодавства передбачають можливість надання в оренду майна державних і комунальних закладів освіти виключно для використання за освітнім призначенням, тобто з метою надання послуг, які не можуть бути забезпечені безпосередньо закладом освіти, а саме пов`язаних із забезпеченням освітнього процесу або з обслуговуванням учасників освітнього процесу.

Проте, судом першої інстанції не враховано, що Закон України «Про освіту» містить положення, якими імперативно передбачено заборону використання майна державних та комунальних закладів освіти не за освітнім призначенням.

Вказана правова позиція є сталою та відображена в численних постановах Верховного Суду, зокрема від 13.10.2021 у справі № 923/1169/20, від 20.01.2022 у справі № 906/1551/20, від 07.06.2022 у справі № 911/1645/21, від 08.11.2022 № 917/1090/21, від 06.06.2023 у справі № 923/1138/21, від 17.01.2023 у справі № 902/51/21, від 13.11.2024 у справі № 927/1424/23, від 17.09.2024 у справі № 927/55/23, від 23.07.2024 у справі № 912/673/23, від 14.02.2024 у справі № 910/14998/22, від 03.12.2024 № 914/3310/23.

При цьому саме по собі невикористання навчальним закладом спірних приміщень не надає права передачі цих приміщень в оренду з іншою метою, ніж пов`язаною з освітньою діяльністю самого навчального закладу, а недостатнє фінансування державного чи комунального навчального закладу також не є підставою для використання об`єктів освіти для цілей, не пов`язаних з освітньою діяльністю.

Дійсно, Закон України «Про освіту» не містить переліку послуг, які можуть надаватися в орендованих приміщеннях закладів освіти, проте враховуючи загальну спрямованість положень цього Закону, такі послуги повинні мати пов`язаність з навчально-виховним процесом чи його учасниками. Звідси, питання про те, чи пов`язані послуги, які надаються в орендованих приміщеннях з обслуговуванням учасників освітнього процесу суди мають вирішувати виходячи із конкретних обставин справи, однак з обов`язковим урахуванням того, що надання в оренду майна закладів освіти, в тому числі, і для обслуговування учасників освітнього процесу можливе виключно у випадку, коли це не погіршує соціально-побутових умов осіб, які навчаються або працюють у навчальному закладі.

Матеріалами справи встановлено, що відповідно до статуту Київського механіко-технологічного фахового коледжу, затвердженого наказом Міністерства освіти і науки України від 19.12.2022 № 1142, Коледж є державним навчальним закладом, який належить до сфери управління Міністерства освіти і науки України. Основним видом діяльності Коледжу за КВЕД є 85.41 Фахова передвища освіта.

Основною метою діяльності Фахового коледжу є підготовка фахівців за освітньо-професійним ступенем «фаховий молодший бакалавр» на основі базової та повної загальної середньої освіти, освітньо-кваліфікаційного рівня кваліфікованого робітника, створення навчально-методичних, виховних, організаційних, матеріальних та інших умов для здобуття громадянами фахової передвищої освіти, забезпечення потреб суспільства і держави у висококваліфікованих фахівцях, створення необхідних умов для здобуття освіти особами з особливими потребами (п. 1.10 Статуту).

Майно закріплюється за Фаховим коледжем на праві оперативного управління і не може бути предметом застави, а також не підлягає вилученню, приватизації або передачі у власність юридичним і фізичним особам без згоди засновника або уповноваженого ним органу, наглядової ради Фахового коледжу та загальних зборів трудового колективу Фахового коледжу, крім випадків, передбачених законодавством. Фаховий коледж несе відповідальність за збереження та ефективне використання закріпленого на праві оперативного управління майна (п. 8.4. Статуту).

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно вбачається, що державне майно - учбовий корпус, А, площею 14 816, 9 кв.м по вул. Харківське шосе, буд. 15 у Дніпровському районі м. Києва, приміщення якого передано в оренду, на праві оперативного управління закріплено за Київським механіко-технологічним фаховим коледжем.

Зі змісту положень ст. 80 Закону України «Про освіту» вбачається, що об`єкт освіти - це не тільки навчальний заклад, а й будівлі, споруди, землі, комунікації, обладнання та інші цінності підприємства системи освіти.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у справах № 904/2056/18 та № 923/204/18.

За змістом ч. 1 ст. 79 Закону України «Про освіту», джерелами фінансування суб`єктів освітньої діяльності відповідно до законодавства можуть бути: доходи від реалізації продукції навчально-виробничих майстерень, підприємств, цехів і господарств, від надання в оренду приміщень, споруд, обладнання.

Аналогічний висновок викладено у постановах Верховного Суду від 08.11.2022 у справі № 917/1090/21, від 20.01.2022 у справі № 906/1551/20, від 17.01.2023 у справі № 902/51/21, від 30.03.2021 у справі № 922/2712/19, від 13.10.2021 № 923/1169/20, від 03.05.2018 у справі № 902/215/17, від 11.04.2018 у справі № 911/1610/16, від 10.04.2018 у справі № 906/165/17 та від 16.04.2024 у справі № 922/3883/23.

Згідно з висновками суду касаційної інстанції у наведених постановах, об`єкти освіти, навчальні заклади, засновані на комунальній або державній власності не підлягають приватизації і використанню не за призначенням, тобто, якщо їх мета використання не для навчального та наукового процесу, оскільки суперечить вимогам чинного законодавства.

Закон допускає можливість передачі приміщень закладів освіти в оренду лише з метою надання послуг, пов`язаних із забезпеченням освітнього процесу або обслуговування його учасників і, які не можуть бути забезпечені закладом освіти.

Тобто послуги, що надаються орендарями приміщень закладів освіти повинні бути тісно пов`язаними із навчальним процесом, забезпеченням освітнього процесу або обслуговуванням учасників освітнього процесу.

При цьому, Верховний Суд у постанові від 17.01.2023 у справі № 902/51/21 дійшов висновків, що договір оренди нерухомого майна має містити положення щодо форми використання спірних приміщень одночасно в навчальних цілях, доступу викладачів чи студентів до орендованого майна в процесі освітньої діяльності тощо.

Договір оренди майна закладів освіти має обмеження щодо використання такого майна і такі обмеження (цільове призначення) повинні бути встановлені у самому договорі.

Подібні висновки викладені в постановах Верховного Суду від 05.06.2024 у справі № 923/1292/21, від 13.11.2024 у справі № 927/1424/23, від 17.09.2024 у справі № 927/55/23, від 23.07.2024 у справі № 912/673/23.

Проте, судом першої інстанції залишено поза увагою, що незважаючи на приписи ч. 4 ст. 80 Закону України «Про освіту» щодо обов`язкового використання об`єктів освіти і науки, що фінансуються з бюджету, за цільовим призначенням, тобто тісну пов`язаність з освітнім процесом, спірний договір оренди (з урахуванням додаткових угод та змін) не містить обмежень у використанні спірного приміщення навчального закладу, а також не містить положень щодо форми використання спірного приміщення одночасно в навчальних (освітніх) цілях, доступу викладачів та учнів коледжу до орендованого майна в процесі освітньої діяльності, про взаємовідносини та співпрацю орендаря із закладом освіти, яка буде спрямована виключно на обслуговування учасників освітнього процесу, а не для здійснення господарської діяльності.

Крім того, безпідставним є посилання суду першої інстанції на те, що орендар звертаючись до Регіонального відділення Фонду державного майна України по м. Києву із заявою про продовження строку дії договору не ініціював питання про зміну цільового призначення об`єкту оренди.

Обставина щодо того, хто саме ініціював питання про зміни до п. 7.1 умов договору в частині можливості використання орендарем майна за будь-яким цільовим призначенням не впливає на вирішення питання про визнання недійсним спірного договору, оскільки вказаний договір та зміни до нього укладено та підписано між відповідачами, а отже сторонами погоджено всі умови.

Отже, судом не враховано, що укладаючи спірний договір та зміни до нього сторони не дотрималися вимог ст. 80 Закону України «Про освіту», не обмежили мету використання приміщення, яка мала б бути пов`язана виключно з навчально-виховним процесом чи обслуговуванням учасників освітнього процесу саме з метою забезпечення освітнього процесу в коледжі.

Верховний Суд у постановах від 09.04.2024 у справі № 927/400/23 та від 16.04.2024 у справі № 922/3883/23 дійшов висновку, що відсутність у договорі оренди конкретного цільового призначення та надання орендарю права самостійно, на власний розсуд, використовувати орендоване приміщення, порушує приписи ч. 4 ст. 80 Закону України «Про освіту», що в силу ст.ст. 203, 215 Цивільного кодексу України та ст. 207 Господарського кодексу України є правовою підставою для визнання його недійсним.

Подібні висновки викладені також у постановах Верховного Суду від 13.11.2024 у справі 927/1424/23, від 17.09.2024 у справі 927/55/23, від 23.07.2024 у справі 912/673/23.

Крім того, ст. 1 Закону України «Про освіту» визначено, що освітній процес - це система науково-методичних і педагогічних заходів, спрямованих на розвиток особистості шляхом формування та застосування її компетентностей.

Статтею 22 вказаного Закону передбачено, що юридична особа має статус закладу освіти, якщо основним видом її діяльності є освітня діяльність. Права та обов`язки закладу освіти, передбачені цим Законом та іншими законами України, має також фізична особа - підприємець або структурний підрозділ юридичної особи приватного чи публічного права, основним видом діяльності якого є освітня діяльність. Фізична особа - підприємець або структурний підрозділ юридичної особи приватного чи публічного права, освітня діяльність якого перестає бути основним видом його діяльності, втрачає права та обов`язки, у тому числі права на пільги, передбачені законодавством для закладу освіти.

Навчально-виховний процес, як складова освітньої діяльності - це система організації навчально-виховної, навчально-виробничої діяльності, визначеної навчальними, науковими, виховними планами (пункт 1.2. Положення про організацію роботи з охорони праці учасників навчально-виховного процесу в установах і навчальних закладах, затвердженого наказом Міністерства освіти і науки від 01.08.2001 № 653).

Згідно із ст. 42 Господарського кодексу України (чинного на час укладення договору) підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Відтак, навчально-виховний процес та підприємницька діяльність мають різні завдання, цілі, мету, результати і вплив на учасників освітнього процесу.

Крім того, підприємницька діяльність не визначена жодним з навчальних, наукових чи виховних планів навчального закладу.

Освітній процес в закладі освіти - це система методичних і педагогічних заходів, спрямованих на розвиток особистості шляхом формування та застосування її компетентностей відповідно до стандартів професійної (професійно-технічної) освіти та встановлених вимог.

Таким чином, діяльність суб`єкта освітньої діяльності, яка спрямована на організацію, забезпечення та реалізацію освітнього процесу, і буде визначати пов`язаність з освітнім процесом.

До такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові № 923/1292/21 від 25.06.2024.

Водночас, відповідно до інформації Міністерства освіти і науки України від 14.03.2025 №1/4930-25 встановлено, що у ТОВ «Укрпрофігруп», в тому числі у структурного підрозділу «Центр підготовки зварників», відсутня ліцензія на провадження освітньої діяльності на рівні професійної (професійно-технічної) освіти.

Крім того, відповідно до офіційних даних, розміщених на сайті Міністерства освіти і науки України, в Реєстрі суб`єктів освітньої діяльності не містяться жодні відомості про здійснення освітньої діяльності ТОВ «Укрпрофігруп».

Разом з тим, в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань наявні відомості, що основним видом діяльності ТОВ «Укрпрофігруп» згідно з КВЕД є 25.11 Виробництво будівельних металевих конструкцій і частин конструкцій.

Висновки суду першої інстанції щодо того, що КВЕД відповідача-1: "85.59 Інші види освіти, н.в.і.у." та "85.60 Допоміжна діяльність у сфері освіти" не є основними, а тому природньо, що у Реєстрі суб`єктів освітньої діяльності відсутні відомості про здійснення освітньої діяльності відповідачем-1 є помилковими, оскільки наявність лише відповідного КВЕД не достатньо для отримання в оренду приміщення державного навчального закладу.

Подібного висновку дійшов Верховний суд у постанові від 12.03.2025 №903/492/24.

На переконання колегії суддів, вказане свідчить про те, що Орендар у контексті положень Закону України «Про освіту» не є суб`єктом та учасником освітнього процесу та не надає освітні послуги.

Також, судом першої інстанції у порушення вимог ст. 86 Господарського процесуального кодексу України проігноровано, що за інформацією наданої Київським механіко-технологічним фаховим коледжем від 07.04.2025 №468/01-07 у орендованих приміщеннях ТОВ «Укрпрофігруп» веде свою господарську діяльність, яка полягає у наданні послуг з практичної підготовки зварників на платній основі. Київський механіко-технологічний фаховий коледж не користується послугами центрупідготовки зварників ТОВ «Укрпрофігруп», оскільки вони не є частиною освітнього процесу коледжу.

При цьому, безпідставним є посилання суду першої інстанції на те, що у 2024 році орендар створив кваліфікаційний центр та отримав акредитацію Національного агентства кваліфікації та облаштував у спірному приміщенні клас з тренажерами зварювання, оскільки діяльність приватного кваліфікаційного центру не пов`язана з освітнім процесом коледжу.

Таким чином, судом першої інстанції не взято до уваги те, що ТОВ «Укрпрофігруп» не відноситься до суб`єктів освітньої діяльності, а його діяльність не була спрямована на організацію забезпечення та реалізацію освітнього процесу, оскільки нежитлове приміщення площею 35 кв.м. передано в оренду з метою розміщення суб`єкта господарювання, що веде свою господарську діяльність, яка полягає у наданні послуг з практичної підготовки зварників на платній основі, тобто для отримання прибутку, що жодним чином не пов`язано ні з навчальним процесом здобувачів освіти навчального закладу, ні із забезпеченням навчального процесу або обслуговуванням учасників освітнього процесу, а відтак, у даному випадку вказане майно не могло бути передано в оренду через існування прямої заборони в ч. 4 ст.80 Закону України «Про освіту».

Отже, суд першої інстанції дійшов помилкових висновків про відсутність підстав для визнання оспорюваного договору (з урахуванням змін) недійсним та повернення нерухомого майна.

Колегія суддів окремо вважає за необхідне зазначити таке.

Стаття 53 Конституції України передбачає, що держава забезпечує доступність і безоплатність дошкільної, повної загальної середньої, професійно-технічної, вищої освіти в державних і комунальних навчальних закладах; розвиток дошкільної, повної загальної середньої, позашкільної, професійно-технічної, вищої і післядипломної освіти, різних форм навчання; надання державних стипендій та пільг учням і студентам.

Суспільні відносини, що виникають у процесі реалізації конституційного права людини на освіту, права та обов`язки фізичних і юридичних осіб, які беруть участь у реалізації цього права, а також компетенція державних органів та органів місцевого самоврядування у сфері освіти визначено положеннями Закону України «Про освіту».

Аналогічна позиція викладена у постановах Верховного Суду від 08.11.2022 у справі № 917/1090/21, від 16.02.2024 у справі № 917/1173/22.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 5 Закону України «Про освіту» освіта є державним пріоритетом, що забезпечує інноваційний, соціально-економічний і культурний розвиток суспільства. Фінансування освіти є інвестицією в людський потенціал, сталий розвиток суспільства і держави. Державну політику у сфері освіти визначає Верховна Рада України, а реалізують Кабінет Міністрів України, центральний орган виконавчої влади у сфері освіти і науки, інші центральні органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування.

Приписами ч. 1 ст. 10 Закону України «Про освіту» визначено, що до невід`ємних складників системи освіти входить, зокрема, фахова передвища освіта.

Так, спір у даній справі виник у зв`язку з тим, що державне нерухоме майна закладу передвищої освіти передано в оренду ТОВ «Укрпрофігруп» для здійснення діяльності, яка не пов`язана з освітнім процесом.

Раціональне та ефективне використання об`єктів освіти беззаперечно становить державний інтерес, оскільки є одним із основних принципів розвитку держави, який полягає у виваженому, плановому та цільовому використанні закладів освіти виключно за освітнім призначенням.

Системний аналіз положень Конституції України (зокрема, статей 53, 92) та Закону України «Про освіту» дає підстави для висновку про те, що на державу покладено обов`язок створювати належні та якісні умови для стимулювання і розвитку освіти. Законодавцем передбачено створення навчальних закладів, в тому числі на основі державної власності, а державне майно, надане навчальним закладам, повинно використовуватись виключно на освітні потреби навчального закладу та з метою сталого розвитку суспільства і держави.

При цьому, дії або бездіяльність навчального закладу щодо використання такого майна прямо кореспондує з конституційним правом громадян на отримання освіти та державним обов`язком щодо створення державою належних умов її надання громадянам та подальшого розвитку.

Отже, неналежне використання такого майна прямо порушує державний інтерес у забезпеченні конституційного права громадян на освіту, соціально-економічного і культурного розвитку суспільства, інвестування в людський потенціал, сталий розвиток суспільства і держави, оскільки освіта є державним пріоритетом і таке використання не відповідає цілям, визначеним законодавцем.

Таким чином, у даному випадку порушено інтереси держави у сфері охорони дитинства щодо створення відповідних умов для функціонування закладу освіти, його матеріальної бази, а також створення належних та безпечних умов для навчання учнів та експлуатації території навчального закладу.

Проте, судом вказаного не враховано та залишено поза увагою, що спірне приміщення державного навчального закладу надано в оренду ТОВ «Укрпрофігруп» у порушення ст. 80 Закону України «Про освіту» для здійснення господарської діяльності товариства, тобто виключно з метою отримання прибутку, що не пов`язано з освітнім процесом.

Так, відповідно до частини 1 статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього кодексу. Зазначена норма кореспондується з положеннями частини першої статті 207 Господарського кодексу України, згідно з якою господарське зобов`язання, що не відповідає вимогам закону, або вчинено з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, або укладено учасниками господарських відносин з порушенням хоча б одним з них господарської компетенції (спеціальної правосуб`єктності), може бути на вимогу однієї із сторін, або відповідного органу державної влади визнано судом недійсним повністю або в частині.

Вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин.

Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, наведено у статті 203 ЦК України, відповідно до частини першої якої зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Підсумовуючи все вищевикладене в сукупності, колегія суддів зазначає про обгрунтованість та правомірність позовних вимог, у звязку із чим позов підлягає до повного задоволення.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційних скарг

Колегія суддів зазначає, що враховуючи положення частини 1 статті 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 №475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів № 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 №3477-IV (3477-15) "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

У рішенні Суду у справі Трофимчук проти України №4241/03 від 28.10.2010 Європейським судом з прав людини зазначено, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод сторін.

Згідно частини 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. (ст. 76 Господарського процесуального кодексу України).

Статтею 79 Господарського процесуального кодексу України визначено, що наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Ч. 1 статті 277 Господарського процесуального кодексу України визначено, що підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:

1) нез`ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З огляду на викладене, Північний апеляційний господарський суд приходить до висновку, що доводи, викладені скаржником в апеляційній скарзі, знайшли своє підтвердження під час розгляду справи в апеляційному порядку, оскаржуване рішення суду першої інстанції ухвалено при нез`ясуванні обставин, що мають значення для справи, за недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права (ст.ст. 76-79 Господарського процесуального кодексу України), у зв`язку з чим на підставі п. 1-4 ч. 1 статті 277 Господарського процесуального кодексу України оскаржуване рішення підлягає скасуванню, з прийняттям нового рішення про повне задоволення позовних вимог.

Розподіл судових витрат

Судовий збір розподіляється відповідно до вимог статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 129, 240, 269, 270, 273, 275, 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу заступника керівника Київської міської прокуратури на рішення Господарського суду міста Києва від 09.12.2025 у справі № 910/8533/25 - задовольнити.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 09.12.2025 у справі № 910/8533/25 - скасувати.

3. Прийняти нове рішення, яким позов задовольнити повністю.

4. Визнати недійсним Договір оренди № 8309 нерухомого майна, що належить до державної власності від 28.12.2018, продовжений додатковими угодами №8309/1 від 26.12.2019, № 8309/2 від 15.01.2021, №8309/3 від 01.02.2022 укладений між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по місту Києву, Товариством з обмеженою відповідальністю «Укрпрофігруп» та Київським механіко-технологічним фаховим коледжем на орендне користування нежитловим приміщенням (окрема кімната), загальною площею 35,0 кв.м. на першому поверсі будівлі навчального корпусу, що розміщене за адресою: 02090, м.Київ, вул.Харківське шосе, 15.

5. Зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю «Укрпрофігруп» (01014, місто Київ, вул. Болсуновська, буд. 8, ) повернути Київському механіко-технологічному фаховому коледжу (02090, місто Київ, вул. Харківське шосе, буд.15, ) за актом повернення нерухоме майно - нежитлове приміщення (окрема кімната), загальною площею 35,0 кв.м. на першому поверсі будівлі навчального корпусу, що розміщене за адресою: 02090, м. Київ, вул. Харківське шосе, 15.

6. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРПРОФІГРУП" (01014, вул. Болсуновська, буд.8, м. Київ, ) на користь Київської міської прокуратури (03150, м. Київ, вул. Предславинська, 45/9, ) 1937 (одну тисячу дев`ятсот тридцять сім) грн 92 коп. судового збору за подання позову та 2906 (дві тисячу дев`ятсот шість) грн. 88 коп. судового збору за подання апеляційної скарги.

7. Стягнути з Регіонального відділення Фонду державного майна України по м. Києву (01032, бульв. Шевченка Тараса, буд.50Г, м. Київ, ) на користь Київської міської прокуратури (03150, м. Київ, вул. Предславинська, 45/9, ) 1937 (одну тисячу дев`ятсот тридцять сім) грн 92 коп. судового збору за подання позову та 2906 (дві тисячу дев`ятсот шість) грн. 88 коп. судового збору за подання апеляційної скарги.

8. Видачу наказів доручити Господарського суду міста Києва.

9. Матеріали справи №910/8533/25 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в порядку та строки, визначені статтями 287 та 288 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст складено 09.04.2026.

Головуючий суддя Б.О. Ткаченко

Судді О.М. Гаврилюк

В.В. Сулім