СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2026 року м. Харків Справа №917/1453/25

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Хачатрян В.С., суддя Гетьман Р.А., суддя Склярук О.І.,

за участю секретаря судового засідання Ярош В.В.,

за участю представників:

позивача не з`явився;

відповідача не з`явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Гарант Ойл Групп» (вх.№488П/1) на рішення Господарського суду Полтавської області від 14.01.2026 року у справі №917/1453/25,

за позовом Грицівської селищної ради, 30455, Хмельницька обл., Шепетівський р-н, селище Гриців, вул. Шевченка, будинок 2, ,

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Гарант Ойл Групп», 37043, Полтавська обл., Пирятинський р-н., Шлях Київ-Харків, корпус 134 км, ,

про стягнення суми основного боргу,-

ВСТАНОВИВ:

У липні 2025 року Грицівська селищна рада звернулася до Господарського суду Полтавської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Гарант Ойл Групп» про стягнення заборгованості за договором про закупівлю №9 від 19.02.2024 року та №583 від 09.12.2024 року.

Позивач, обґрунтовуючи позовні вимоги посилався на невиконання відповідачем своїх зобов`язань щодо поставки товару за договором №90 про закупівлю від 09.02.2024 року сумарно в кількості 6685 л на суму 365980,00 грн, за договором №583 про закупівлю від 19.12.2024 року сумарно в кількості 1620 л на суму 81064,80 грн, а наразі позивач не може реалізувати (отоварити) залишок талонів на АЗС з причин відсутності на них палива.

Рішенням Господарського суду Полтавської області від 14.01.2026 року у справі №917/1453/25 (повний текст складено 14.01.2026 року, суддя Сірош Д.) позов задоволено.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Гарант Ойл Групп» (37043, Полтавська область, Пирятинський район, Шлях Київ-Харків, корпус 134 км, ) на користь Грицівської селищної ради (30455, Хмельницька обл., Шепетівський р-н, селище Гриців, вул. Шевченка, будинок 2, ) 447044,80 грн заборгованості та 5724,54 грн судового збору.

Відповідач з вказаним рішенням суду першої інстанції не погодився та звернувся до суду апеляційної інстанції зі скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції при прийнятті рішення норм права, на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, а також на невідповідність висновків суду обставинам справи, просить:

- скасувати рішення Господарського суду Полтавської області від 14.01.2026 року у справі №917/1453/25;

- ухвалити нове рішення, яким у задоволені позовних вимог відмовити у повному обсязі;

- на час апеляційного провадження зупинити дію рішення Господарського суду Полтавської області від 14.01.2026 року у справі №917/1453/25.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначає, що судом першої інстанції було безпідставно відмовлено у задоволенні клопотання відповідача про розгляд справи з викликом сторін, чим порушено норми процесуального права. Водночас, відповідач, вважає безпідставною і відмову місцевого господарського суду у задоволенні його клопотання про залучення третіх осіб.

На думку відповідача, він повністю та належним чином виконав свої зобов`язання перед позивачем по договорам №90 від 19.02.2024 року та №583 від 09.12.2024 року, зокрема положення п. 4.1, 5.1./5.4. договорів, з яких чітко вбачається, що оплата товару здійснюється виключно по факту поставки товару за підписаними між сторонами видатковими накладними. Товар у передбачений договором строк, кількості та номенклатурі був поставлений і жодних претензій щодо отриманого за видатковими накладними товару не було, а тому заявлені позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Без правової оцінки та урахування змісту пунктів договорів суд не міг прийняти законне та обґрунтоване рішення.

Також заявник зазначає, що саме позивач, заявляючи вимогу про стягнення суми, як вартості недоотриманого товару, зобов`язаний був довести, що у нього були перешкоди в його отриманні, а саме не надано будь-яких доказів відмови йому у відвантаженні палива по талонах при відповідному зверненні (незалежно від того хто був постачальником таких талонів), а також не надано доказів відсутності палива на АЗС.

За доводами відповідача, додані до позову копії талонів є талонами з вказаним на них брендом «АВІАС», які не містять відомостей про строк їх дії, що не відповідає умовам укладених з відповідачем договорів, а також такі талони є різного зразка (зовнішній вигляд частини талонів відрізняється від зовнішнього вигляду інших талонів) і це вказує, що випускались в різні роки, що мав дослідити суд першої інстанції в рішенні, однак цього не зробив. Позивач не надав жодних доказів на підтвердження того, що додані до позову талони були отримані ним саме від відповідача і саме на умовах договорів №90 від 19.02.2024 року, №583 від 09.02.2024 року.

На переконання скаржника, судом першої інстанції не враховано, що позивач протягом строку дії договорів жодного разу не звертався до ТОВ «Гарант Ойл Групп» з вимогою про їх розірвання внаслідок порушення умов, в тому числі в частині поставки товару, що свідчить про належне виконання ТОВ «Гарант Ойл Групп» їх умов.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 25.03.2026 року відкрито апеляційне провадження за скаргою відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Гарант Ойл Групп» на рішення Господарського суду Полтавської області від 14.01.2026 року у справі №917/1453/25. Встановлено позивачу строк протягом якого він має право подати до суду відзив на апеляційну скаргу, а також встановлено строк протягом якого учасники справи мають право подати до суду клопотання, заяви, документи та докази в обґрунтування своєї позиції по справі. Справу призначено до розгляду в судове засідання і роз`яснено шляхи реалізації права учасників справи на участь у судовому засіданні, а також шляхи реалізації права учасників справи на подання документів до суду засобами електронного зв`язку через підсистему електронний суд. Витребувано з Господарського суду Полтавської області матеріали справи №917/1453/25.

Вказана ухвала була направлена учасникам справи до електронного кабінету користувача у системі електронний суд і доставлена їм 25.03.2026 року.

06.04.2026 року матеріали справи №917/1453/25 на вимогу надійшли до Східного апеляційного господарського суду.

Від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу (вх.№4004 від 09.04.2026 року), в якому зазначає, що згоден з рішенням господарського суду першої інстанції, вважає його обґрунтованим та законним, прийнятим при об`єктивному та повному досліджені всіх матеріалів справи, без порушення норм матеріального чи процесуального права, у зв`язку з чим просить оскаржуване рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

У судове засідання 16.04.2026 року представники сторін не з`явились.

Від позивача 15.04.2026 року надійшло клопотання (вх.№4214), в якому просить здійснити розгляд апеляційної скарги за його відсутності, на підставі наявних у суді матеріалів із урахуванням доводів викладених у відзиві на апеляційну скаргу.

У ході апеляційного розгляду даної справи Східним апеляційним господарським судом, у відповідності до п.4 ч.5 ст.13 Господарського процесуального кодексу України, було створено учасникам справи умови для реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом у межах строку, встановленого ч. 1 ст. 273 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до ч.12 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Суд в ухвалі від 25.03.2026 року доводив до відома учасників справи, що нез`явлення у судове засідання апеляційної інстанції (особисто чи представників) належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, а також відсутність відповідного клопотання, не тягне за собою відкладення розгляду справи на іншу дату, а також не перешкоджає розгляду справи по суті.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку щодо розгляду апеляційної скарги в даному судовому засіданні за відсутності представників сторін, повідомлених належним чином, за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до ч.1 ст.269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. За приписами ч.2 цієї норми, суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В ході розгляду даної справи судом апеляційної інстанції було в повному обсязі досліджено докази у справі, пояснення учасників справи, викладені в заявах по суті справи в суді першої інстанції - у відповідності до приписів ч.1 ст.210 Господарського процесуального кодексу України, а також з урахуванням положень ч.2 цієї норми, якою встановлено, що докази, які не були предметом дослідження в судовому засіданні, не можуть бути покладені судом в основу ухваленого судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, а також викладені в апеляційній скарзі та відзиві на неї доводи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм права, а також повноту встановлених обставин справи та відповідність їх наданим доказам, розглянувши справу в порядку ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду встановила наступне.

Як встановлено господарським судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 19.02.2024 року між Грицівською селищною радою (далі замовник, позивач у справі) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Гарант Ойл Групп» (далі постачальник, відповідач у справі) укладено договір №90 про закупівлю від 19.02.2024 року (далі договір №90) за результатами проведених публічних закупівель товарів.

Умовами цього договору сторони узгодили наступне:

- 1.1. постачальник зобов`язується з дати укладання договору до 30.04.2024 року поставляти замовнику товар, зазначений у специфікації до договору (додаток №1), а замовник - прийняти і оплатити товар, який постачається згідно з умовами цього договору.

- 1.2. найменування товару: «Бензин А-95 (Євро 5), талон, бензин А-92 (Євро 5), талон, дизельне паливо (Євро 5), талон, (згідно ДК 021:2015 «Єдиний закупівельний словник»: 09130000-9 «Нафта і дистиляти»). Номер оголошення в системі «PROZORRO» UA-2024-02-09- 011978-а.

- 1.3. кількість, якість та ціна за одиницю товару зазначається у специфікації до договору (додаток №1). Ціна товару є незмінною протягом дії договору, крім випадків, передбачених чинним законодавством.

- 1.4. постачання товару здійснюється у вигляді талонів.

- 1.5. термін дії талонів становить не менше 12 місяців від дати видаткової накладної.

- 1.6. кількість товару та сума договору, можуть бути зменшені залежно від реального фінансування видатків замовника.

- 5.1. строк (термін) поставки товару: до 30.04.2024 року.

- 5.2. місце поставки товарів: 30455, Україна, Хмельницька область, Шепетівський район, смт Гриців, вул. Шевченка, 2.

- 5.5. реалізація (отоварення) талонів здійснюється на АЗС (додаток №2), яка розташована на відстані не більше 25 км від фактичного місце знаходження замовника зазначеного у пункті 5.2.

- 10.1. цей договір набирає чинності з дня його підписання і діє до 31 грудня 2024 року включно, але в будь якому разі до повного виконання сторонами своїх зобов`язань.

Додатком №1 до договору №90 від 19.02.2024 року є специфікація (надалі специфікація), згідно з якою найменування предмета закупівлі: бензин А-95 (Євро 5), талон у кількості 1000 літрів, за ціною 49,88 грн з ПДВ, загальною вартістю 49880,00 грн; бензин А-92 (Євро 5), талон у кількості 40 літрів, за ціною 48,22 грн з ПДВ, загальною вартістю 1928,80 грн; дизельне паливо (Євро 5), талон у кількості 16520 літрів, за ціною 49,70 грн з ПДВ, загальною вартістю 821044,00 грн.

Додатком №2 до договору №90 від 19.02.2024 року є Перелік та розташування (розміщення стаціонарних АЗС (надалі Перелік АЗС). Місце реалізації талонів згідно додатку 2 до договору: с. Пеньки вул. Старокостянтинівське шосе, 1, АЗС «Авіас плюс» відповідно до партнерського договору (як зазначено у додатку).

Також ТОВ «Гарант Ойл Групп» (постачальник) та Грицівська селищна рада (замовник) уклали додаткову угоду №1 від 03.04.2024 року до договору №90 від 19.02.2024 року (надалі додаткова угода №1), якою сторони підтвердили виконання частини зобов`язань за договором шляхом поставки 1000 літрів бензину А-95 (Євро 5), талон, 40 літрів бензину А-92 (Євро 5), талон та 8500 літрів дизельного палива (Євро 5), талон.

Відповідно до пункту 3 додаткової угоди №1 до договору №90 від 19.02.2024 року сторони зменшують обсяг закупівлі. Після внесення вказаних змін. Обсяги закупівлі та вартість товару, який підлягає постачанню по договору змінюється та визначається сторонами у невиконаній частині специфікації: дизельне паливо (Євро 5), талон, у кількості 7247,1636 л. по 55,00 грн з ПДВ за од. товару на суму всього з ПДВ - 389594,00 грн.

Також ТОВ «Гарант Ойл Групп» (постачальник) та Грицівська селищна рада (замовник) уклали додаткову угоду №2 від 15.05.2024 року до договору №90 від 19.02.2024 року (надалі додаткова угода №2).

Відповідно до пункту 2 додаткової угоди №2 підписанням цієї додаткової угоди сторони підтверджують, що постачальник передав, а покупець прийняв наступний товар за довірчими документами: 1000 літрів бензину А-95 (Євро 5), талон, 40 літрів бензину А-92 (Євро 5), талон, 8500 літрів дизельного палива (Євро 5), талон, 7240 літрів дизельного палива (Євро 5), талон.

У пунктах 3, 4 додаткової угоди №2 сторони зазначили наступне: «Цією додатковою угодою сторони зменшують суму договору на 394,00 грн, та визначають її у розмірі 872458,80 грн, в т.ч. ПДВ - 145409,80 грн. Підписанням цієї додаткової угоди сторони підтверджують та засвідчують, що у них відсутні будь-які претензії одна до одної у зв`язку із виконанням договору, у тому числі відсутні претензії щодо строків відвантаження, кількості та якості відвантаженого товару».

Доданими до позову доказами підтверджується, що на виконання договору №90 від 19.02.2024 року ТОВ «Гарант Ойл Групп» передало, а Грицівська селищна рада отримала:

- за видатковою накладною №Рн240301/008 від 01.03.2024 року бензин А-95 (Євро 5), талон у кількості 1000 літрів на суму 49880,00 грн з ПДВ;

- за видатковою накладною №Рн240301/009 від 01.03.2024 року бензин А-92 (Євро 5), талон у кількості 40 літрів на суму 1928,80 грн з ПДВ;

- за видатковою накладною №Рн240301/010 від 01.03.2024 року дизельне паливо (Євро 5), талон у кількості 500 літрів на суму 24850,00 грн з ПДВ;

- за видатковою накладною №Рн240307/005 від 07.03.2024 року дизельне паливо (Євро 5), талон у кількості 2000 літрів на суму 99400,00 грн з ПДВ;

- за видатковою накладною №Рн240318/007 від 18.03.2024 року дизельне паливо (Євро 5), талон у кількості 370 літрів на суму 18389,00 грн з ПДВ;

- за видатковою накладною №Рн240318/008 від 18.03.2024 року дизельне паливо (Євро 5), талон у кількості 1630 літрів на суму 81011,00 грн з ПДВ;

- за видатковою накладною №Рн240320/003 від 20.03.2024 року дизельне паливо (Євро 5), талон у кількості 2000 літрів на суму 99400,00 грн з ПДВ;

- за видатковою накладною №Рн2400401/006 від 01.04.2024 року дизельне паливо (Євро 5), талон у кількості 2000 літрів на суму 99400,00 грн з ПДВ;

- за видатковою накладною №Рн2400404/001 від 04.04.2024 року дизельне паливо (Євро 5), талон у кількості 2000 літрів на суму 110000,00 грн з ПДВ;

- за видатковою накладною №Рн2400411/003 від 11.04.2024 року дизельне паливо (Євро 5), талон у кількості 3000 літрів на суму 165000,00 грн з ПДВ;

- за видатковою накладною №Рн2400419/003 від 19.04.2024 року дизельне паливо (Євро 5), талон у кількості 2240 літрів на суму 123200,00 грн з ПДВ.

Крім того, 09.12.2024 року між Грицівською селищною радою (далі замовник, позивач у справі) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Гарант Ойл Групп» (далі постачальник, відповідач у справі) укладено договір №583 про закупівлю (далі за текстом договір №583) за результатами проведених публічних закупівель товарів.

Умови договору №583 від 09.12.2024 року ідентичні до умов договору №90 від 19.02.2024 року, за виключенням суми договору, строків поставки товару та номенклатури товару.

Так, відповідно до умов договору №583 від 09.12.2024 року постачальник зобов`язується з дати укладання договору до 17.12.2024 року поставляти замовнику товар, зазначений у специфікації до договору, а замовник прийняти і оплатити товар, який постачається згідно з умовами договору.

Відповідно до специфікації серед предметів закупівлі бензин А-92 (Євро 5), талон, у кількості 110 л по 54,00 грн з ПДВ за од. товару на суму всього з ПДВ - 5940,00 грн; дизельне паливо (Євро 5), талон, у кількості 1640 л по 50,04 грн з ПДВ за од. товару, на суму всього з ПДВ - 82065,60 грн.

Відповідно до пункту 1 додаткової угоди №1 до договору №583 від 09.12.2024 року у зв`язку з допущенням технічної помилки у додатку №1 (специфікація) при підписанні договору №583 від 09.12.2024 року сторони приводять додаток №1 (специфікація) у відповідність до запиту цін пропозиції №UA-2024-11-29-003274-a, за наслідком якого підписано договір №583 від 09.12.2024 року.

Згідно з додатком №1 до договору №583 від 09.12.2024 року (у редакції додаткової угоди №1) (специфікація) дизельне паливо (Євро 5), талон, у кількості 1620 л. по 50,04 грн з ПДВ за од. товару на суму всього з ПДВ - 81064,80 грн.

Місце реалізації талонів згідно додатку №2 до договору:

- м. Шепетівка вул. Митрополити Шептицького, 2н, АЗС «АNT» відповідно до партнерського договору (як зазначено у додатку);

- м. Шепетівка, вул. Старокостянтинівське шосе, 70, АЗС «Авіас плюс» відповідно до партнерського договору (як зазначено у додатку);

- м. Шепетівка, вул. Судилківська, 181, АЗС «Авіас плюс» відповідно до партнерського договору (як зазначено у додатку).

Доданими до позову доказами підтверджується, що ТОВ «Гарант Ойл Групп» передало, а Грицівська селищна рада отримала за видатковою накладною №Рн241218/007 від 18.12.2024 року дизельне паливо (Євро 5), талон у кількості 1620 літрів на суму 81064,80 грн.

Звертаючись до суду з позовною заявою, позивач вказав, що за договором № 90 від 19.02.2024 року неможливо реалізувати (отоварити) частину талонів на вказаній АЗС по причині відсутності на них палива.

З метою врегулювання та вирішення питання позивач надіслав на електронну пошту та юридичну адресу відповідача лист-претензію від 22.01.2025 року. У той час, лист-претензія залишились без реагування.

Нереалізованими залишилися талони: дизельне паливо (Євро 5), у кількості 6360 л по 55 грн за одиницю товару на загальну суму - 349800,00 грн (номінал 20 л, всього 318 шт); дизельне паливо (Євро 5), у кількості 80 л по 49,70 грн за одиницю товару на загальну суму - 3976,00 грн (номінал 20 л, всього 4 шт.); бензин А-95 (Євро 5), у кількості 235 л по 49,88 грн за одиницю товару на загальну суму 11721,80 грн (номінал 15 л (11 шт), номінал 10 л (3 шт.), номінал 20 л (2 шт.), всього 16 шт.); бензин А-92 (Євро 5), в кількості 10 л по 48,22 грн за одиницю товару на загальну на суму 482,20 грн (номінал 10 л (1 шт.); загальна кількість палива 6685 л на суму 365980,00 грн, загальна кількість талонів 339 шт.

Тобто, як вказує позивач, відповідач не виконав зобов`язання щодо поставки товару сумарно у кількості 6685 л на суму 365980,00 грн, тому у цій частині зобов`язань договір залишається чинним.

За договором №583 від 09.12.2024 року неможливо реалізувати (отоварити) частину талонів на вказаних АЗС з причин відсутності на них палива.

З метою врегулювання та вирішення питання позивач надіслав на електронну пошту та юридичну адресу відповідача лист-претензію від 24.01.2025 року. У той час, лист-претензія залишились без реагування.

Нереалізованими залишилися талони: дизельне паливо (Євро 5), в кількості 1620 л по 50,04 грн за одиницю товару на загальну суму - 81064,80 грн. Загальна кількість палива 1620 л на суму 81064,80 грн (номінал 20 л, всього 81 шт.); загальна кількість палива за договором 1620 л на суму 81064,80 грн, загальна кількість талонів договором 81 шт.

Тобто, як вказує позивач, відповідач не виконав свої зобов`язання щодо поставки товару сумарно у кількості 1620 л на суму 81064,80 грн, а тому у цій частині зобов`язань договір залишається чинним.

Статтею 11 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) визначено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

За приписами ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідносини, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Між сторонами укладено договір про закупівлю №78 від 19.07.2024 року.

Укладений правочин за своїм змістом та правовою природою підпадає під правове регулювання норм статті 712 Цивільного кодексу України та статей 264-271 Господарського кодексу України. В частині, що не суперечить договору, до вказаного правочину також застосовуються норми Цивільного кодексу України, які регулюють правила купівлі-продажу (статті 655-697 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною 2 цієї статті визначено, що до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 655 ЦК України передбачено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до положень ст.ст. 662, 663 ЦК України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Отже, укладення між позивачем та відповідачем договорів про закупівлю №90 від 19.02.2024 року та №583 від 09.12.2024 року було спрямоване на отримання останнім плати за товар, що кореспондує його зустрічному обов`язку здійснити таку поставку позивачу.

Відповідно до ч. 1 ст. 691 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу.

Частиною 1 ст. 692 ЦК визначено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

За приписами ст.ст. 509, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 693 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу.

Частиною 2 цієї статті встановлено, якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Дослідженими судом матеріалами справи підтверджується, а також визнається сторонами, що на виконання умов договору позивачем здійснена оплата, а відповідачем було передано позивачу за видатковими накладними талони на паливно-мастильні матеріали.

Згідно зі специфікаціями до договору відповідач мав передати позивачу бензин та дизельне паливо по талонам.

Судом встановлено, що позивачем вказане паливо було оплачено в повному обсязі, що не заперечується відповідачем.

Отже, матеріалами справи підтверджується фактичне проведення повної оплати позивачем товару, а відповідачем, в свою чергу, передачу талонів на пальне на відповідну суму.

Досліджуючи спірне у цій справі питання про те, чи належним чином виконувались зобов`язання відповідачем, здійснивши передачу лише талонів, а не палива, колегія суддів зазначає таке.

Постановою Кабінету Міністрів України №1442 від 20.12.1997 року затверджені Правила роздрібної торгівлі нафтопродуктами, згідно яких торгівля нафтопродуктами, призначеними для відпуску споживачам, здійснюється через мережу автозаправних станцій, автогазозаправних станцій та автогазозаправних пунктів (надалі - АЗС) (абзац 2 п.3 Правил).

Згідно з п. 9 Правил, розрахунки за реалізовані нафтопродукти здійснюються готівкою та/або у безготівковій формі (із використанням електронних платіжних засобів, паливних карток, талонів, відомостей на відпуск пального тощо) в установленому законодавством порядку. Разом з продукцією споживачеві в обов`язковому порядку видається розрахунковий документ установленої форми на повну суму проведеної операції, який підтверджує факт купівлі товару.

Спільним наказом Міністерства палива та енергетики України, Міністерства економіки України, Міністерства транспорту та зв`язку України, Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 20.05.2008 року №281/171/578/155 затверджена Інструкція про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти і нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України (далі - Інструкція).

Згідно з п.3 Інструкції, талон - спеціальний талон, придбаний за умовами та відпускною ціною обумовленого номіналу, що підтверджує право його власника на отримання на АЗС фіксованої кількості нафтопродукту певного найменування і марки, які позначені на ньому.

Форму, зміст та ступінь захисту бланків талонів установлює емітент талона. При цьому необхідними елементами змісту талона є його серійний та порядковий номери (п. 10.3.3.1 Інструкції).

Заправлення за талонами відображається у змінному звіті АЗС за формою №17-НП (п. 10.3.3.2 Інструкції).

За загальним правилом для отримання товару на АЗС покупець пред`являє оператор у АЗС картку (талон) на пальне. Оператор АЗС здійснює відповідну ідентифікацію талону / картки на пальне, здійснює фактичну передачу (видачу) товару відповідної марки та кількості, після чого талон / картка на пальне залишається у оператора, що є підтвердженням факту отримання покупцем товару зі зберігання відповідного асортименту та кількості.

Таким чином, покупець як власник талонів / карток на пальне, отриманих від постачальника, володіє законним правом на отримання на АЗС, визначених угодою, товару (пального) по талонах/ картках у кількості, маркуванні, визначеному у талонах на пальне.

Аналогічні правові висновки викладені у постанові Верховного Суду від 06.06.2023 року у справі №903/666/22.

Відповідно до умов укладеного між сторонами договору а також норм законодавства, талон - документ, що засвідчує право власності покупця на одержання певного обсягу та певної марки пального на АЗС.

Надаючи оцінку доводам апелянта стосовно того, що він повністю виконав зобов`язання за договорами, зважаючи на те, що сторонами було підписано видаткові накладні, колегія суддів зауважує, що факт підписання сторонами видаткових накладних не свідчить про передачу відповідачем товару позивачу, а лише підтверджує передачу талонів, які надають позивачу право на отримання відповідної кількості палива у майбутньому.

Зі змісту укладених договорів випливає, що з моменту передання талонів позивач набув лише право на отримання пального в обсягах, зазначених у видаткових накладних; передача талонів не звільняє відповідача від обов`язку поставити придбаний товар.

Із системного аналізу умов договорів та суті правовідносин між сторонами вбачається, що під поставкою товару розуміється саме постачання палива, тоді як передача талонів лише формально засвідчує виконання умов договору. Тобто, вказаним спростовуються доводи апелянта про належне виконання зобов`язань за договором, оскільки, як вже зазначалось, предметом укладених між сторонами договорів є не талони, а паливо.

Східний апеляційний господарський суд зауважує, що кінцевою метою укладеного договорів є отримання замовником саме палива, а не лише талонів (як стверджує апелянт), тому надані постачальником талони мають повною мірою забезпечувати можливість досягнення цієї мети. Однак цієї умови постачальником виконано не було.

Щодо посилань про підтвердження належного виконання зобов`язань за договором а саме, що в кінці Звіту про виконання договору про закупівлю, який оприлюднений самим позивачем на офіційному сайті https://prozorro.gov.ua вказано, що відсутні причини розірвання договорів, слід вказати наступне.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що станом на момент здійснення зазначеної публікації (тобто після фактичної передачі талонів), позивач об`єктивно ще не міг знати про те, що відповідач не виконає належним чином своє зобов`язання та не забезпечить йому поставку товару - саме палива (а не талонів на паливо) у повній мірі, а отже на той час причини для розірвання договорів дійсно були відсутні. Оскільки талон лише надає право отримати на АЗС фіксовану кількість нафтопродукту певного найменування і марки, які позначені на ньому, він не є підтвердженням фактичного отримання самого товару в натурі, отже, цим не підтверджується, що відповідачем було виконано взяті на себе зобов`язання в повному обсязі.

Стосовно доводів апелянта, що додані до позовної заяви копії талонів ним не передавалися позивачу, колегія суддів зауважує наступне.

Відповідно до Інструкції про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти і нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України кожний талон повинен мати необхідні елементи змісту, зокрема, його серійний та порядковий номери (п. 10.3.3.1).

Судова колегія враховує, що обов`язок поставити позивачу повний обсяг товару (бензин та дизпаливо), а також здійснити або заміну невикористаних талонів, або повернення коштів в разі неможливості забезпечення виконання зобов`язання, покладений саме на постачальника, а відтак, саме відповідач, як особа, яка здійснювала видачу талонів, повинен мати у своєму розпорядженні повний перелік номерів штрих-карт переданих талонів, їх номіналу, кількості та вартості, що надавало б змогу суду перевірити відповідність наданих позивачем копій талонів тим, що видавалися постачальником.

За відсутності в матеріалах справи переліку виданих відповідачем талонів (оскільки відповідач не надав суду перелік ідентифікуючих ознак талонів) колегія суддів не може прийняти до уваги посилання апелянта на те, що такі талони не видавалися ним позивачу або були видані будь-якими іншими постачальниками на виконання інших договорів.

Суд зазначає, що відповідно до ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 74 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Відповідно до ст. 79 ГПК України, наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду і на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються, скоріше були (мали місце), аніж не були.

Аналогічний підхід до стандарту доказування «вірогідність доказів» висловлено Верховним Судом у постановах від 29.01.2021 року у справі №922/51/20, від 31.03.2021 року у справі №923/875/19, від 25.06.2020 року у справі №924/233/18.

З огляду на все вищенаведене, з урахуванням принципу вірогідності доказів Східний апеляційний господарський суд вважає, що докази на підтвердження обґрунтованості позовних вимог, подані позивачем, є більш вірогідними, аніж ті, що надані відповідачем на їх спростування.

Разом з цим, колегія суддів зазначає, що відповідачем доказів обліку талонів (тобто із зазначенням номерів) та виданих позивачу скретч-карток суду не надано. Тобто відповідачем не доведено належними доказами (зокрема, підписаною обома сторонами видатковою накладною, де б містилися відомості про облікові номери талонів), що він поставляв позивачу талони з іншими ідентифікаційними номерами, іншим номіналом або талони на паливо іншої мережі АЗС. Самого лише посилання на те, що додані до позову талони видавались іншими підприємствами недостатньо для визнання позовних вимог необґрунтованими за умови наявності доказів виконання сторонами умов договору (частково відповідачем щодо поставки та повністю позивачем щодо оплати).

Крім того, оскільки облік талонів має вести відповідач, то на нього покладається обов`язок доведення факту використання талонів позивачем у повному обсязі, зокрема, шляхом пред`явлення підтвердних на цю операцію документів.

Так, Інструкцією про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти і нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України передбачено, що заправлення за талонами відображається у змінному звіті АЗС за формою №17-НП.

Статтею 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» визначено, що суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням електронних платіжних засобів, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для виконання платіжної операції зобов`язані проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій або через зареєстровані фіскальним сервером контролюючого органу програмні реєстратори розрахункових операцій зі створенням у паперовій та/або електронній формі відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок.

Також даною нормою встановлено, що використання програмних реєстраторів розрахункових операцій при оптовій та/або роздрібній торгівлі пальним забороняється.

Отже, суб`єкти господарювання, які займаються торгівлею пальним, зобов`язані проводити розрахункові операції через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій.

Відповідно до п. 4 Розділу ІІІ Порядку реєстрації та застосування реєстраторів розрахункових операцій, що застосовуються для реєстрації розрахункових операцій за товари (послуги), затвердженого Наказом Міністерства фінансів України №547 від 14.06.2016 року, суб`єкти господарювання, які використовують РРО (реєстратори розрахункових операцій) для здійснення розрахункових операцій у готівковій та/або безготівковій формі (із застосуванням електронних платіжних засобів, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також здійснення операцій з приймання готівки для подальшого її переказу, зобов`язані, зокрема:

- застосовувати РРО, включені до Державного реєстру РРО, з додержанням встановленого порядку їх застосування;

- проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи РРО зі створенням у паперовій та/або електронній формі відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок;

- подавати до контролюючих органів інформацію, визначену пунктом 7 статті 3 Закону, згідно з Порядком передачі;

- надавати особі, яка отримує або повертає товар, отримує послугу або відмовляється від неї, включаючи ті, замовлення або оплата яких здійснюється з використанням мережі Інтернет, під час отримання товарів (послуг) в обов`язковому порядку розрахунковий документ встановленої форми та змісту на повну суму проведеної операції, створений в паперовій та/або електронній формі (у тому числі, але не виключно, з відтворюванням на дисплеї реєстратора розрахункових операцій QR-коду, який дає змогу особі зчитувати та ідентифікувати з розрахунковим документом за структурою даних, що в ньому містяться, та/або надсиланням електронного розрахункового документа на наданий такою особою абонентський номер або адресу електронної пошти);

- у кінці робочого дня (зміни) створювати у паперовій та/або електронній формі (крім автоматів з продажу товарів (послуг)) фіскальні звітні чеки у разі здійснення розрахункових операцій;

- створювати контрольні стрічки у паперовій та/або електронній формі і забезпечувати їх зберігання на РРО (крім автоматів з продажу товарів (послуг)) протягом трьох років;

- надавати в паперовій та/або електронній формі покупцю товарів (послуг) за його вимогою чек, накладну або інший розрахунковий документ, що засвідчує передання права власності на них від продавця до покупця, з метою виконання вимог Закону України «Про захист прав споживачів». Порушення цього правила тягне за собою відповідальність, передбачену зазначеним Законом, але не може бути підставою для застосування до порушника адміністративних чи фінансових санкцій, передбачених законодавством з питань оподаткування;

- створювати в паперовій та/або електронній формі X-звіти, Z-звіти та інші документи, що передбачені документацією на РРО, відповідно до законодавства.

На період виходу з ладу РРО та здійснення його ремонту або у разі тимчасового (не більше 7 робочих днів) відключення електроенергії проведення розрахункових операцій здійснюється з використанням книги обліку розрахункових операцій та розрахункової книжки або із застосуванням належним чином зареєстрованого резервного РРО (пункт 2 Розділу ІІІ Порядку).

Таким, чином, на суб`єктів господарювання, що займаються торгівлею пальним, покладено обов`язок щодо належного обліку розрахункових документів, що підтверджують проведення операцій (зокрема, фіскальних чеків).

Додатком №2 до договору №90 від 19.02.2024 року та договору №583 від 09.12.2024 року є Перелік та розташування (розміщення стаціонарних АЗС (надалі Перелік АЗС).

Місце реалізації талонів згідно з додатком №2 до договору №90 від 19.02.2024 року: с. Пеньки вул. Старокостянтинівське шосе, 1, АЗС «Авіас плюс» відповідно до партнерського договору (як зазначено у додатку).

Місце реалізації талонів згідно з додатком №2 до договору №583 від 09.12.2024 року:

- м. Шепетівка вул. Митрополити Шептицького, 2н, АЗС «АNT» відповідно до партнерського договору (як зазначено у додатку);

- м. Шепетівка, вул. Старокостянтинівське шосе, 70, АЗС «Авіас плюс» відповідно до партнерського договору (як зазначено у додатку);

- м. Шепетівка, вул. Судилківська, 181, АЗС «Авіас плюс» відповідно до партнерського договору (як зазначено у додатку).

Відповідач не надав доказів фактичної передачі (відпуску) палива у обсязі, визначеному умовами договору.

Відповідач стверджував, що всі додані до позову талони взагалі не містять відомостей про строк їх дії, що не відповідає умовам укладених з відповідачем договорів, а також такі талони є різного зразка (зовнішній вигляд частини талонів відрізняється від зовнішнього вигляду інших талонів) і це вказує, що випускались в різні роки. Зазначає, що талони мережі АЗС бренду «Авіас» (які є з необмеженим терміном дії/ безстрокові), могли бути придбані у ТОВ «Інтекс Інвест» та/або у ТОВ «Армерія Ойл».

Колегія суддів вважає, що ці твердження відповідача носять характер припущення та не підтверджені жодними доказами. Додані відповідачем договори з іншими особами про поставку палива, наведеного не спростовують, а лише засвідчують існування договірних відносин позивача з іншими підприємствами. З них не вбачається, що додані до позовної заяви копії талонів були придбані саме за договорами, укладеними між позивачем і ТОВ «Інтекс Інвест» та/або ТОВ «Армерія Ойл».

Відповідачем, всупереч вимог ст. 13 ГПК України, не було надано жодних доказів на підтвердження того, що ним було відпущено позивачу паливо на повну суму оплачених талонів, а також не було заявлено жодних клопотань про витребування таких доказів від інших осіб (звітів розрахункових документів, інформації контролюючих органів тощо).

За умовами укладеного між сторонами договору не передбачено будь-яких підстав для звільнення відповідача від виконання зобов`язання поставити позивачу товар або повернути за непоставлений товар попередньо сплачені кошти у випадку невикористання талонів.

Істотним є те, що позивач звернувся із позовом у даній справі про повернення за непоставлений товар попередньо сплачених коштів. Відповідач доказів поставки товару в повному обсязі суду не надав.

Щодо доводів скаржника про відсутність доказів, підтверджуючих неможливість отримати паливо на АЗС.

Суд враховує, що в договорі не погоджено порядку складання актів про відсутність палива, не зазначено також про обов`язковість його складання.

Відповідачем не надано до матеріалів справи належних та допустимих доказів на спростування обставин щодо відсутності на автозаправній станції (АЗС), яка зазначена в додатку №2 до спірних договорів, відповідної кількості палива та неможливості отримання палива за талонами, а на офіційному сайті АЗС «Авіас» відсутня інформація про працюючі АЗС на території України.

Відповідачем в ході судового розгляду справи належними доказами не підтверджено та не доведено суду фактичних обставин належної діяльності АЗС мережі та реальної можливості відвантаження палива.

Колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується із висновками суду першої інстанції стосовно того, що вимога про стягнення розміру оплаченого та непоставленого товару на суму стягнення 447044,80 грн є правомірною, обґрунтованою та підлягає задоволенню, оскільки, незважаючи на своєчасне виконання позивачем обов`язків з оплати вартості товару, відповідач не забезпечив готового до передання покупцеві товару у визначеному договором місці на вказану суму.

Відповідач, всупереч тим обставинам, що інформація про відсутність бензину на АЗС мережі «Авіас» була відкритою та загальнодоступною, враховуючи те, що позивач має право на забезпечення його бензином, не запропонував позивачу інший спосіб отримання товару. Натомість відповідач зосередився на формалізованому підході в частині виконання своїх обов`язків за договорами, оцінюючи свої обов`язки за договорами, як повністю та належним чином виконані, не дивлячись на те, що за видатковою накладною позивачу були передані лише талони, а не товар за договорами.

Відносно доводів апелянта щодо порушення місцевим господарським судом норм процесуального права, колегія суддів зазначає наступне.

Частинами 5, 6 ст. 252 ГПК України передбачено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Питання про розгляд справи в порядку письмового провадження чи в судовому засіданні з повідомленням учасників справи не залежить від волевиявлення осіб, які беруть участь у справі, а залежить від конкретних обставин справи.

Аналогічний висновок викладено у постанові Верхового Суду від 07.11.2022 року у справі №905/3553/15.

Згідно з п. 2 ч. 1, ч. 3 ст. 12 ГПК України господарське судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку позовного провадження (загального або спрощеного). Спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.

Частиною 1 ст. 247 ГПК України передбачено, що у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Частиною 5 ст.12 Господарського процесуального кодексу України визначено, що спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Для цілей цього Кодексу малозначними справами є: 1) справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2) справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Предметом спору у даній справі є вимога майнового характеру, а саме: стягнення з відповідача заборгованості за договорами про закупівлю у розмірі 447044,80 грн.

Таким чином дана справа підлягає розгляду в порядку спрощеного провадження, оскільки предметом даного спору є стягнення з відповідача суми, розмір якої не перевищує 500 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, не має суспільного інтересу та обмеження визначені ч. 4 ст. 247 ГПК України на спірні правовідносини не розповсюджуються.

Розгляд вказаної справи судом першої інстанції у порядку спрощеного позовного провадження відповідає вимогам процесуального законодавства.

Необхідність розгляду даної справи з повідомленням (викликом) сторін відповідач обумовлює необхідністю дослідження всіх обставин справи саме за участю сторін та надання ними відповідних пояснень з метою встановлення дійсних обставин справи.

При цьому, в апеляційній скарзі не наведено будь-яких обставин, які б перешкоджали відповідачу викласти свою позицію та надати докази на спростування заявлених позивачем вимог в порядку спрощеного розгляду справи.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції не вбачає порушень норм процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення в порядку розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.

Доводи апелянта щодо безпідставної відмови суду першої інстанції у задоволенні клопотання відповідача про залучення третіх осіб відхиляються судом з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 50 ГПК України треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, можуть бути залучені до участі у справі у разі, якщо рішення суду може вплинути на їх права або обов`язки щодо однієї зі сторін.

Отже, обов`язковою умовою залучення третьої особи є наявність правового зв`язку між предметом спору та правами чи обов`язками такої особи, на які безпосередньо може вплинути судове рішення.

Як вбачається з матеріалів справи, предметом спору є виконання зобов`язань за договорами про закупівлю №90 від 19.02.2024 року та №583 від 09.12.2024 року, укладених саме між Грицівською сільською радою та ТОВ «Гарант Ойл Групп». Конкретно з цих договорів виникли права та обов`язки сторін, а відтак саме вони (сторони договорів №90 та №583) є належними суб`єктами спірних правовідносин.

Посилання апелянта на те, що талони могли бути придбані позивачем у ТОВ «Інтекс Інвест» та / або ТОВ «Армерія Ойл», по суті зводяться до заперечення належності відповідача як сторони зобов`язання. Тобто відповідач фактично ставить під сумнів власну участь у спірному зобов`язанні, а не обґрунтовує наявність прав чи обов`язків третіх осіб, на які може вплинути рішення суду.

Разом з тим, питання належності відповідача вирішується судом виходячи з установлених обставин укладення та виконання конкретного договору, і не потребує залучення інших суб`єктів господарювання, з якими позивач перебував у самостійних договірних відносинах за іншими правочинами.

Судове рішення у цій справі не породжує, не змінює та не припиняє прав чи обов`язків ТОВ «Інтекс Інвест» та / або ТОВ «Армерія Ойл», оскільки спір не стосується виконання чи тлумачення договорів, укладених позивачем з цими особами; не заявлено вимог про покладення на них будь-яких обов`язків; відсутні доводи про існування між відповідачем та зазначеними особами регресних чи солідарних зобов`язань, які могли б бути прямо зумовлені результатом розгляду даної справи.

Фактично доводи апелянта ґрунтуються на припущенні про можливість того, що талони могли бути придбані позивачем у інших постачальників. Однак така обставина підлягає доказуванню відповідачем у межах заперечень проти позову і не трансформує інших контрагентів позивача у належних відповідачів або співвідповідачів у даній справі.

Суд першої інстанції обґрунтовано зазначив, що відповідачем не доведено, яким саме чином рішення у справі може вплинути на права чи обов`язки вказаних осіб, а тому відсутні передбачені ст. 50 ГПК України підстави для їх залучення.

Більше того, залучення третіх осіб за відсутності визначених законом підстав суперечило б принципу процесуальної економії та призвело б до безпідставного розширення кола учасників справи.

Таким чином, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком місцевого господарського суду про відсутність правових підстав для залучення ТОВ «Інтекс Інвест» та ТОВ «Армерія Ойл» до участі у справі як третіх осіб, а доводи апелянта у цій частині є необґрунтованими та відхиляються.

Клопотання відповідача фактично спрямоване на перекладення на них відповідальності без пред`явлення відповідних вимог.

Суд розглядає спір у межах заявлених вимог і між визначеними сторонами; заміна відповідача або залучення співвідповідача можливі лише за наявності відповідних правових підстав, яких у даному випадку не встановлено.

Суд підкреслює, що твердження апелянта про можливу поставку талонів іншими юридичними особами не підтверджені належними та допустимими доказами, а тому мають характер припущень.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції не вбачає порушень норм процесуального права в частині не залучення ТОВ «Інтекс Інвест» та ТОВ «Армерія Ойл» в якості третіх осіб які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, суду апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі «Проніна проти України» (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006 року).

Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду дійшла висновку, що доводи апеляційної скарги відповідача наведених висновків суду не спростовують та фактично зводяться до переоцінки обставин, встановлених місцевим судом, яким надана належна правова оцінка.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги в зв`язку з її юридичною та фактичною необґрунтованістю та відсутністю фактів, які свідчать про те, що оскаржуване рішення прийнято з порушенням судом норм права. Доводи апеляційної скарги не спростовують наведені висновки колегії суддів, у зв`язку з чим апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «Гарант Ойл Групп» задоволенню не підлягає, а рішення Господарського суду Полтавської області від 14.01.2026 року у справі №917/1453/25 підлягає залишенню без змін.

Враховуючи, що колегія суддів дійшла висновку про відмову в задоволенні апеляційної скарги, судові витрати понесені заявником апеляційної скарги, у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, відшкодуванню не підлягають в силу приписів статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись статтями 13, 73, 74, 76-79, 126, 129, 240, 269, 270, п.1, ч.1 ст.275, 276, 281, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Гарант Ойл Групп» залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Полтавської області від 14.01.2026 року у справі №917/1453/25 залишити без змін.

Дана постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок і строки її оскарження передбачено ст. 286 - 289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст складено 27.04.2026 року.

Головуючий суддя В.С. Хачатрян

Суддя Р.А. Гетьман

Суддя О.І. Склярук