ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2026 р. Справа № 906/147/26

Господарський суд Житомирської області у складі: судді Кравець С.Г.,

секретаря судового засідання: Виговської Д.Ю.,

за участю представників сторін:

від позивача: Козачок І.П. - адвокат, ордер серія АІ №2101517 від 19.01.2026,

від відповідача: не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі за правилами загального

позовного провадження справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Адама Україна"

до Фермерського господарства "Агро-Союз"

про стягнення 5 570 475,79грн.

Процесуальні дії по справі.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Адама Україна" (далі - позивач) звернулося до Господарського суду Житомирської області з позовом до Фермерського господарства "Агро-Союз" (далі - відповідач) про стягнення 5 570 475,79грн, з яких: 4 122 552,00грн основного боргу, 273 002,65грн пені, 228 969,96грн процентів річних, 132 098,05грн процентів за користування товарним кредитом, 662 760,00грн штрафу, 151 093,13грн різниці у ціні товару, а також судових витрат.

Ухвалою суду від 09.02.2026 вказану позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі №906/147/26 за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 11.03.2026.

У підготовчому засіданні 11.03.2026 судом оглянуто оригінали документів, які надійшли від позивача на виконання вимог ухвали суду від 09.02.2026.

Ухвалою суду від 11.03.2026 закрито підготовче провадження та призначено дану справу до судового розгляду по суті на 20.04.2026.

Відповідач повноважного представника у судове засідання 20.04.2026 не направив, хоча про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується довідкою про доставку ухвали від 11.03.2026 до електронного кабінету ФГ "Агро-Союз" (а.с.80).

Станом на час проведення судового засідання будь-яких клопотань, спрямованих на вчинення процесуальних дій, від відповідача не надходило.

Згідно пункту 1 частини 3 ст.202 ГПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи, зокрема, у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Приймаючи до уваги те, що відповідач належним чином повідомлений про розгляд даної справи, явка представника відповідача у судове засідання обов`язковою не визнавалась, а його неявка не перешкоджає розгляду справи, господарський суд визнав за можливе розглянути справу за відсутності останнього за наявними матеріалами.

Представник позивача у судовому засіданні 20.04.2026 підтримав позовні вимоги з підстав, викладених у позовній заяві та просив задовольнити позов у повному обсязі.

У судовому засіданні 20.04.2026 судом оголошено скорочене (вступна та резолютивна частини) рішення.

Виклад позицій учасників судового процесу.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем зобов`язань за договором поставки №MD_36928650/2025 від 10.02.2025 в частині повної та своєчасної оплати товару. Зазначає, що в період дії договору між сторонами було підписано ряд специфікацій до договору, а саме: від 03.03.2025 на суму 774 000,00грн; від 03.03.2025 на суму 2 160 000,00грн; від 03.03.2025 на суму 504 000,00грн; від 29.04.2025 на суму 1 010 940,00грн. На виконання умов договору позивач поставив товар на загальну суму 4 448 940,00грн, який був прийнятий відповідачем у повному обсязі на підставі видаткових накладних. Однак, відповідач оплатив вартість товару лише частково, на суму 326 388,00грн, у зв`язку з чим у останнього виникла заборгованість у розмірі 4 122 552,00грн основного боргу (4 448 940,00грн - 326 388,00грн). Зазначену суму боргу, а також 273 002,65грн пені, 228 969,96грн процентів річних, 132 098,05грн процентів за користування товарним кредитом, 662 760,00грн штрафу, 151 093,13грн різниці у ціні товару позивач у позові просить стягнути на свою користь з відповідача (а.с.1-8).

Відповідач процесуальним правом на подачу письмового відзиву не скористався.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

10.02.2025 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Адама Україна" (постачальник) та Фермерським господарством "Агро-Союз" (покупець) укладено договір поставки №MD_36928650/2025 від 10.02.2025 (далі - договір), згідно п.1.1 якого, в порядку та на умовах цього договору, постачальник зобов`язується поставити покупцю хімічну продукцію, в тому числі, але не виключно - мінеральні добрива (далі - товар), а покупець зобов`язується прийняти та оплатити вартість такого товару.

Ціна товару в національній валюті та її еквівалент в іноземній валюті (долар США) зазначена у додатках/специфікаціях до цього договору. Ціна та загальна вартість товару в національній валюті, зазначена в рахунку/специфікації є попередньою та остаточно визначається на дату фактичної оплати товару на умовах договору (п.п. 2.1, 2.2 договору).

За положеннями п.2.3 договору, загальна вартість товару, що постачається за цим договором (ціна договору), визначається додатками/специфікаціями та видатковими накладними, з врахуванням розділу 3 договору.

Згідно п.3.1 договору, оплата товару здійснюється покупцем в національній валюті України шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок постачальника в порядку, на умовах та в строки, визначені договором та додатками/специфікаціями до нього. Датою оплати товару вважається день зарахування грошових коштів на банківський рахунок постачальника.

Сторони у п.3.2 договору погодили, що визначення остаточної ціни та загальної вартості товару, що підлягає оплаті покупцем, здійснюється в національній валюті України, виходячи із курсу продажу долару США до гривні, встановленому на міжбанківському валютному ринку України на момент закриття торгів у день, що передує даті оплати товару. Для визначення "Курсу міжбанку" сторони використовують дані, розміщені на веб-сайті https://kurs.com.ua, якщо інші джерела курсу іноземних валют не визначені в додатках до цього договору.

У разі порушення покупцем строків оплати товару, зазначених в специфікації, та неоплати товару до моменту пред`явлення постачальником позову про стягнення заборгованості з покупця, то для визначення різниці в ціні товару у доларовому еквіваленті та гривневого еквіваленту відповідної різниці у ціні використовується курс на дату, що передує даті фінального коригування до видаткових накладних, згідно яких наявний неоплачений товар (п. 3.6.4. договору).

У п.3.8 договору сторони дійшли згоди, що якщо а ні договором, а ні специфікаціями до нього не визначено строки оплати товару, то такий товар має бути оплачений покупцем протягом 10 робочих днів з дати отримання такого товару.

Пунктом 3.13 договору передбачено, що у разі порушення покупцем зобов`язань щодо оплати отриманого товару на строк більше 15 (п`ятнадцять) календарних днів, покупець, відповідно до вимог ст.536 та ч.5 ст.694 Цивільного кодексу України, зобов`язаний сплатити на користь постачальника плату за користування товарним кредитом у розмірі 15% (п`ятнадцять відсотків) річних, нараховану на вартість отриманого, але неоплаченого покупцем товару. Нарахування відсотків за користування товарним кредитом здійснюється від дня, коли товар підлягав оплаті за умовами відповідного додатку/специфікації та закінчується днем повної оплати вартості отриманого товару.

Згідно п.5.4 договору, товар вважається прийнятим покупцем за якістю та кількістю на підставі та з дати, вказаної у відповідній видатковій накладній, підписаній уповноваженим представником покупця.

У відповідності до п.6.1 договору, за порушення умов цього договору винна сторона відшкодовує спричинені цим збитки в порядку, передбаченому чинним законодавством та з урахуванням умов цього договору.

Пунктом 6.2 договору передбачено, що за несвоєчасну оплату товару покупець сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від вартості неоплаченого товару за кожний день прострочення.

Згідно п.6.3 договору, у разі порушення покупцем строків оплати товару, покупець сплачує на користь постачальника штраф у розмірі 20% від вартості несвоєчасно оплаченого товару.

Сторони у п.6.9 договору домовились про те, що нарахування та стягнення штрафних санкцій (пені, штрафу, процентів) за цим договором відповідно до п.6 ст.232 Господарського кодексу України не обмежується строком нарахування та припиняється в день виконання стороною зобов`язання, а строк позовної давності щодо стягнення штрафних санкцій, у відповідності до ст.259 Цивільного кодексу України, продовжується до 3 (трьох) років. При цьому, вказаний пункт (положення) вважається двосторонньою угодою сторін договору про збільшення строків позовної давності та строків нарахування та стягнення штрафних санкцій (пені, штрафу, процентів).

За умовами п.9.2 договору, договір вступає в силу з моменту його підписання вповноваженими представниками сторін та скріплення печатками сторін та діє до 31.12.2025, а в частині проведення розрахунків за поставлений товар - до моменту проведення остаточних розрахунків. Закінчення строку дії договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії цього договору.

Договір підписано представниками сторін, а їх підписи скріплено печатками юридичних осіб.

У період дії договору між сторонами складено та підписано ряд специфікацій (додатків) до договору на загальну суму 4 448 940,00грн.

1. У специфікації від 03.03.2025 (рахунок №698 від 03.03.2025) сторони погодили найменування товару (добрива), його кількість, ціну в гривнях та доларах, а також загальну вартість, яка складає 774 000,00грн (на звороті а.с.19).

Згідно п.4 специфікації, оплата товару проводиться в наступному порядку: 100% від вартості товару покупець оплачує постачальнику після поставки товару - до 15.10.2025 (включно).

Відповідно до п.6 специфікації, постачальник зобов`язується здійснити поставку товару у строк до 02.04.2025.

На виконання умов договору та специфікації від 03.03.2025, позивач поставив, а відповідач прийняв у власність товар на загальну суму 774 000,00грн, що підтверджується видатковими накладними №1498 від 14.03.2025 на суму 414 000,00грн та №1499 від 14.03.2025 на суму 360 000,00грн, які підписані обома сторонами (на звороті а.с.21; а.с.20).

Доказів оплати відповідачем вартості товару у розмірі 774 000,00грн за даною специфікацією матеріали справи не містять.

2. У специфікації від 03.03.2025 (рахунок №701 від 03.03.2025) сторони погодили найменування товару (добрива), його кількість, ціну в гривнях та доларах, а також загальну вартість, яка складає 2 160 000,00грн (а.с.16).

Згідно п.4 специфікації оплата товару проводиться в наступному порядку: 100% від вартості товару покупець оплачує постачальнику після поставки товару - до 15.10.2025 (включно).

Відповідно до п.6 специфікації постачальник зобов`язується здійснити поставку товару у строк до 02.04.2025.

На виконання умов договору та специфікації від 03.03.2025, позивач поставив, а відповідач прийняв у власність товар на загальну суму 2 160 000,00грн, що підтверджується видатковими накладними: №1571 від 26.03.2025 на суму 414 000,00грн, №1572 від 26.03.2025 на суму 432 000,00грн, №2723 від 28.03.2025 на суму 414 000,00грн, №2724 від 28.03.2025 на суму 180 000,00грн, №2967 від 03.04.2025 на суму 360 000,00грн, №2968 від 03.04.2025 на суму 360 000,00грн, які підписані обома сторонами (на звороті а.с.16-19).

Доказів оплати відповідачем вартості товару у розмірі 2 160 000,00грн за даною специфікацією матеріали справи не містять.

3. У специфікації від 03.03.2025 (рахунок №1259 від 03.03.2025) сторони погодили найменування товару (добрива), його кількість, ціну в гривнях та доларах, а також загальну вартість, яка складає 504 000,00грн (на звороті а.с.20).

Згідно п.4 специфікації оплата товару проводиться в наступному порядку: 20% від вартості товару покупець оплачує постачальнику на умовах попередньої оплати до 03.03.2025 (включно), 80% від вартості товару покупець оплачує постачальнику після поставки товару до 15.10.2025 (включно).

Відповідно до п.6 специфікації постачальник зобов`язується здійснити поставку товару у строк до 02.04.2025.

На виконання умов договору та специфікації від 03.03.2025 позивач поставив, а відповідач прийняв у власність товар на загальну суму 504 000,00грн, що підтверджується видатковими накладними №1337 від 13.03.2025 на суму 432 000,00грн та №1500 від 14.03.2025 на суму 72 000,00грн, які підписані обома сторонами (а.с.21-22).

За даною специфікацією відповідачем здійснено часткову оплату вартості товару на суму 124 200,00грн, що підтверджується банківською випискою АТ "Сітібанк" (а.с.23).

Доказів оплати відповідачем решти вартості товару на суму 379 800,00грн (504 000,00грн - 124 200,00грн) матеріали справи не містять.

4. У специфікації від 29.04.2025 (рахунок №3972 від 29.04.2025) сторони погодили найменування товару, його кількість, ціну в гривнях та доларах, а також загальну вартість, яка складає 1 010 940,00грн (а.с.15).

Згідно п.4 специфікації оплата товару проводиться в наступному порядку: 20% від вартості товару покупець оплачує постачальнику на умовах попередньої оплати до 29.04.2025 (включно).

Відповідно до п.7 специфікації постачальник зобов`язується здійснити поставку товару у строк до 29.05.2025.

На виконання умов договору та специфікації від 29.04.2025 позивач поставив, а відповідач прийняв у власність товар на загальну суму 1 010 940,00грн, що підтверджується видатковою накладною №5524 від 29.04.2026, яка підписана обома сторонами (на звороті а.с.15).

За даною специфікацією відповідачем здійснено часткову оплату вартості товару на суму 202 188,00грн, що підтверджується банківською випискою АТ "Сітібанк" (а.с.23).

Доказів оплати відповідачем решти вартості товару на суму 808 752,00грн (1 010 940,00грн - 202 188,00грн) матеріали справи не містять.

ТОВ "Адама" звернулося до ФГ "Агро-Союз" із вимогою №288 від 20.11.2025 про сплату впродовж 7 (семи) календарних днів з дати отримання цієї вимоги заборгованості за договором поставки №MD_36928650/2025 від 10.02.2025, яка включає, у тому числі, основну заборгованість з оплати поставленого товару у розмірі 4 122 552,00грн. Зазначено, що у разі невиконання вимоги Товариство буде змушене звернутися з позовом до господарського суду (а.с.24-26).

Відповідач відповіді на претензію не надав, заборгованість не погасив.

У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань за договором поставки №MD_36928650/2025 від 10.02.2025 позивач звернувся до суду з позовом, у якому просить стягнути з відповідача 5 570 475,79грн, з яких: 4 122 552,00грн основного боргу, 273 002,65грн пені, 228 969,96грн процентів річних, 132 098,05грн процентів за користування товарним кредитом, 662 760,00грн штрафу, 151 093,13грн різниці у ціні товару, а також судові витрати.

Норми права та мотиви, якими керувався суд при ухваленні рішення.

Статтею 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) визначено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною 1 ст.626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до статей 6, 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно частин 1, 2 ст.509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (частина 1 ст.526 ЦК України).

Відповідно до статті 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Правовідносини між сторонами виникли на підставі договору поставки №MD_36928650/2025 від 10.02.2025 (далі - договір), за умовами п.1.1 якого, в порядку та на умовах цього договору, постачальник (позивач) зобов`язався поставити покупцю (відповідачу) хімічну продукцію, а покупець (відповідач) зобов`язався прийняти та оплатити вартість товару (а.с.11-14).

Згідно зі ст.712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (частина 2 ст.712 ЦК України).

Відповідно до ст.655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ст.664 ЦК України, обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару.

Пунктом 1.2 договору передбачено, що найменування, асортимент та кількість товару, який підлягає поставці за цим договором, зазначаються в додатках/специфікаціях, які є його невід`ємною частиною.

Судом встановлено, що в межах дії договору поставки №MD_36928650/2025 від 10.02.2025, між сторонами складено та підписано 4 (чотири) специфікації, якими передбачено поставку обумовленого товару на загальну суму 4 448 940,00грн, а саме: від 03.03.2025 на суму 774 000,00грн; від 03.03.2025 на суму 2 160 000,00грн; від 03.03.2025 на суму 504 000,00грн; від 29.04.2025 на суму 1 010 940,00грн.

На виконання умов договору поставки та вказаних специфікацій позивачем поставлено, а відповідачем прийнято товар на загальну суму 4 448 940,00грн, а саме:

- за специфікацією від 03.03.2025 - на суму 774 000,00грн, що підтверджується видатковими накладними: №1498 від 14.03.2025 на суму 414 000,00грн, №1499 від 14.03.2025 на суму 360 000,00грн, які підписані обома сторонами (на звороті а.с.21; а.с.20).

- за специфікацією від 03.03.2025 - на суму 2 160 000,00грн, що підтверджується видатковими накладними: №1571 від 26.03.2025 на суму 414 000,00грн, №1572 від 26.03.2025 на суму 432 000,00грн, №2723 від 28.03.2025 на суму 414 000,00грн, №2724 від 28.03.2025 на суму 180 000,00грн, №2967 від 03.04.2025 на суму 360 000,00грн, №2968 від 03.04.2025 на суму 360 000,00грн, які підписані обома сторонами (на звороті а.с.16-19).

- за специфікацією від 03.03.2025 - на суму 504 000,00грн, що підтверджується видатковими накладними: №1337 від 13.03.2025 на суму 432 000,00грн, №1500 від 14.03.2025 на суму 72 000,00грн, які підписані обома сторонами (а.с.21-22).

- за специфікацією від 29.04.2025 - на суму 1 010 940,00грн, що підтверджується видатковою накладною №5524 від 29.04.2026 на суму 1 010 940,00грн, яка підписана обома сторонами (на звороті а.с.15).

У відповідності до частини 1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Згідно зі статтею 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною 1 ст.692 ЦК України закріплено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Згідно п.3.1 договору, оплата товару здійснюється покупцем в національній валюті України шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок постачальника в порядку, на умовах та в строки, визначені договором та додатками/специфікаціями до нього. Датою оплати товару вважається день зарахування грошових коштів на банківський рахунок постачальника.

Відповідач перерахував на користь позивача грошові кошти у загальному розмірі 326 388,00грн, а саме:

- 03.03.2025 у розмірі 124 200,00грн (призначення платежу: оплата згідно рахунку №1259 від 03.03.2025),

- 23.04.2025 у розмір 202 188,00грн (призначення платежу: оплата згідно рахунку №3972 від 23.04.2025),

Разом з тим, доказів оплати відповідачем решти вартості товару у сумі 4 122 552,00грн (4 448 940,00грн - 326 388,00грн), матеріали справи не містять. При цьому, строк оплати за вказаними специфікаціями є таким, що настав.

За встановлених судом обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача основного боргу у розмірі 4 122 552,00грн (який складається із боргу за специфікацією від 03.03.2025 (рахунок №698) у розмірі 774 000,00грн; за специфікацією від 03.03.2025 (рахунок №701) у розмірі 2 160 000,00грн; за специфікацією від 03.03.2025 (рахунок №1259) у розмірі 379 800,00грн; за специфікацією від 29.04.2025 (рахунок №3972) у розмірі 808 752,00грн) є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Щодо вимог в частині стягнення 273 002,65грн пені.

Відповідно до пункту 3 частини 1 ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (частина 1 ст.612 ЦК України).

Частиною 1 ст.549 ЦК України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина 3 ст.549 ЦК України).

Згідно частини 1 ст.628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Пунктом 6.2 договору поставки передбачено, що за несвоєчасну оплату товару покупець сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від вартості неоплаченого товару за кожний день прострочення.

Сторони у п.6.9 договору домовились про те, що нарахування та стягнення штрафних санкцій (пені, штрафу, процентів) за цим договором відповідно до п.6 ст.232 ГК України не обмежується строком нарахування та припиняється в день виконання стороною зобов`язання, а строк позовної давності щодо стягнення штрафних санкцій, у відповідності до ст.259 ЦК України, продовжується до 3 (трьох) років.

Позивачем заявлено до стягнення з відповідача 273 002,65грн пені, яка нарахована за періоди (а.с.42):

- з 16.10.2025 по 20.01.2026 на суму заборгованості 774 000,00грн у розмірі 63 764,88грн;

- з 16.10.2025 по 20.01.2026 на суму заборгованості 2 160 000,00грн у розмірі 177 948,49грн;

- з 16.10.2025 по 20.01.2026 на суму заборгованості 379 800,00грн у розмірі 31 289,28грн.

Перевіривши наведений розрахунок пені, господарський суд встановив, що проведені позивачем нарахування у розмірі 273 002,65грн здійснені відповідно до умов договору, приписів чинного законодавства та є арифметично вірними, відтак позовні вимоги позивача в цій частині підлягають задоволенню у повному обсязі.

Щодо вимог в частині стягнення 662 760,00грн штрафу.

Відповідно до п.6.3 договору, у разі порушення покупцем строків оплати товару, покупець сплачує на користь постачальника штраф у розмірі 20% від вартості несвоєчасно оплаченого товару.

Як було встановлено судом вище, відповідач порушив строки оплати товару за специфікаціями, у зв`язку з чим у останнього виник обов`язок сплатити штраф у розмірі 20% від загальної вартості товару.

Позивачем заявлено до стягнення з відповідача 662 760,00грн штрафу, який розраховано у розмірі 20% від вартості неоплаченого товару, що складає 3 313 800,00грн (складається із боргу за специфікаціями: від 03.03.2025 (рахунок №698) у розмірі 774 000,00грн; від 03.03.2025 (рахунок №701) у розмірі 2 160 000,00грн; від 03.03.2025 (рахунок №1259) у розмірі 379 800,00грн).

Перевіривши здійснений позивачем розрахунок штрафу, господарський суд висновує, що він є математично вірним та обґрунтованим, відповідно, вимоги позивача про стягнення з відповідача 662 760,00грн штрафу (3 313 800,00грн х 20%) є правомірними та такими, що підлягають задоволенню.

При цьому суд наголошує, що відповідач клопотання про зменшення штрафних санкцій (пені, штрафу), з наведенням конкретних обставин, які підтверджені відповідними доказами, не заявляв, хоча про існування даної справи ФГ "Агро-Союз" було відомо з 09.02.2026 (ухвалу суду про відкриття провадження у даній справі відповідачем у електронному кабінеті одержано 09.02.2026). За час перебування даної справи на розгляді у суді першої інстанції відповідачем не здійснено жодної оплати за заявленою до стягнення сумою боргу. Тому підстав для застосування положень частини 3 статті 551 Цивільного кодексу України, судом не встановлено.

Щодо вимог в частині стягнення 228 969,96грн процентів річних.

Частиною 2 ст.625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Дослідивши умови договору поставки, суд встановив, що у п.6.8 договору сторони погодили, що відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, якщо покупець прострочить оплату товару, то на прострочену суму покупець оплачує постачальнику 26 (двадцять шість) процентів річних від простроченої суми коштів.

Позивачем заявлено до стягнення з відповідача 228 969,96грн 26% річних, які нараховані за періоди (на звороті а.с.42):

- з 16.10.2025 по 20.01.2026 на суму заборгованості 774 000,00грн у розмірі 53 480,22грн;

- з 16.10.2025 по 20.01.2026 на суму заборгованості 2 160 000,00грн у розмірі 149 247,12грн;

- з 16.10.2025 по 20.01.2026 на суму заборгованості 379 800,00грн у розмірі 26 242,62грн.

Перевіривши наведений позивачем розрахунок 26% річних, нарахованих за вказані періоди, суд вважає його обґрунтованим та арифметично правильним. Отже, вимоги позивача про стягнення з відповідача 228 969,96грн 26% річних є правомірними та такими, що підлягають задоволенню.

Щодо вимог в частині стягнення 132 098,05грн процентів за користування товарним кредитом.

Відповідно до частини 1 та 5 ст.694 ЦК України, договором купівлі-продажу може бути передбачений продаж товару в кредит з відстроченням або з розстроченням платежу.

Якщо покупець прострочив оплату товару, на прострочену суму нараховуються проценти відповідно до статті 536 цього Кодексу від дня, коли товар мав бути оплачений, до дня його фактичної оплати.

Так, статтею 536 ЦК України передбачено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами або законом про банки і банківську діяльність. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Сторони у пункті 3.13 договору поставки погодили, що у разі порушення покупцем зобов`язань з оплати отриманого товару на строк більше 15 (п`ятнадцять) календарних днів, покупець, відповідно до вимог статті 536 та частини 5 статті 694 ЦК України, зобов`язаний сплатити на користь постачальника плату за користування товарним кредитом у розмірі 15% (п`ятнадцять відсотків) річних, нараховану на вартість отриманого, але не оплаченого покупцем товару. Нарахування відсотків за користування товарним кредитом здійснюється від дня, коли товар підлягав оплаті за умовами цього додатку та закінчується днем повної оплати вартості отриманого товару.

Проценти річних, про які йдеться у статті 625 ЦК України, необхідно відрізняти від процентів за користування чужими коштами, передбачених статтею 536 цього ж Кодексу. Стягнення процентів річних є заходом відповідальності за порушення грошового зобов`язання і одночасно способом захисту майнового права та інтересу кредитора, тобто зобов`язанням сплатити кошти, тоді як проценти, зазначені у статті 536 ЦК України - це плата за користування чужими коштами, в тому числі безпідставно одержаними, збереженими грішми.

Підставами для застосування до правовідносин статті 536 ЦК України є, по-перше, факт користування чужими коштами, по-друге, встановлення розміру відповідних процентів договором або чинним законодавством.

Положення ж статті 625 ЦК України в частині сплати процентів річних застосовуються за наявності порушення грошового зобов`язання. Тому, якщо в законі або в укладеному договорі передбачено розмір процентів за користування чужими коштами (ст.536 ЦК України), то це не позбавляє кредитора права звернутися до боржника з позовом як про стягнення зазначених процентів, так і трьох процентів річних (якщо інший їх розмір не передбачено договором або законом), за наявності порушення боржником грошового зобов`язання. Аналогічний висновок викладено в постановах Верховного Суду від 10.09.2018 у справі №908/24/18, від 18.12.2018 у справі №908/639/18.

Позивачем заявлено до стягнення з відповідача 132 098,05грн процентів за користування товарним кредитом (у розмірі 15% річних), які нараховані за періоди (а.с.43):

- з 16.10.2025 по 20.01.2026 на суму заборгованості 774 000,00грн у розмірі 30 853,97грн;

- з 16.10.2025 по 20.01.2026 на суму заборгованості 2 160 000,00грн у розмірі 86 104,11грн;

- з 16.10.2025 по 20.01.2026 на суму заборгованості 379 800,00грн у розмірі 15 139,97грн.

З огляду на умови договору та положення чинного законодавства України, за наслідком перевірки судом здійсненого позивачем розрахунку, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача 132 098,05грн процентів за користування товарним кредитом на підставі п.3.13 договору.

Щодо вимог в частині стягнення 151 093,13грн різниці у ціні товару.

Частинами 1 та 2 ст.533 ЦК України передбачено, що грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Згідно зі статтею 524 ЦК України, зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 ст.627 ЦК України).

Отже, положення чинного законодавства, хоч і передбачають обов`язковість застосування валюти України при здійсненні розрахунків, але не містять заборони визначення грошового еквіваленту зобов`язань в іноземній валюті. Відтак коригування платежів, в основі якого лежить зміна курсової різниці (зміна курсу гривні стосовно долара США), прямо не заборонена та не суперечить чинному законодавству України. Наведене правова позиція міститься в постановах Верховного Суду від 13.03.2018 у справі №916/706/17 та від 21.02.2020 у справі № 910/10191/17.

Пунктом 3.6.2 договору передбачено, що у разі, якщо з дати рахунку на оплату товару, до дня фактичної оплати товару (враховуючи відстрочення платежу згідно умов оплати, передбачених відповідною специфікацією або договором), курс Міжбанку у робочий день, що передує даті оплати товару, змінюється у бік збільшення порівняно до курсу, то різниця в ціні товару розраховується у доларовому еквіваленті (з ПДВ) (далі у формулі - "дельта S од") у такому порядку.

На першому етапі визначається різниця у вартості товару за відповідною видатковою накладною у дол. США з ПДВ з урахуванням надбавок та знижок, наданих у рахунку (далі у формулах - "дельта Sзаг"): дельта Sзаг = V$ - Vч.о.$ - Vн.грн / Аk, де:

V$ - еквівалент вартості товару з ПДВ за видатковою накладною. Такий еквівалент вартості товару визначається, виходячи з еквівалент ціни товару в доларах США, зазначеного у відповідній специфікації на поставку відповідного товару;

Vч.о.$ - сума еквівалентів часткових оплат з ПДВ, здійснених у рахунок оплати товару, поставленого згідно відповідної видаткової накладної та розрахованих за курсом Міжбанку на дату, що передує кожній такій оплаті. При цьому, якщо курс на дату часткової оплати товару зменшився порівняно до курсу, то для визначення доларового еквіваленту часткової оплати застосовується курс на дату, що передує даті відповідного рахунка на оплату товару;

Vн.грн - частина неоплаченої вартості товару з ПДВ згідно відповідної видаткової накладної, грн.;

Аk - курс Міжбанку, що передує даті фінального коригування до відповідної видаткової накладної.

На другому етапі розраховується різниця у ціні для одиниці товару (у розрізі номенклатурних найменувань) за відповідною видатковою накладною у дол. США з ПДВ (далі у формулах - "дельта Sод"): дельта Sод = дельта Sзаг * V% / Qр, де,

V% - відсоток вартості номенклатурної позиції товару у загальній вартості товару за відповідною видатковою накладною;

Qp - кількість одиниць відповідної номенклатурної позиції товару у відповідній видатковій накладній.

У разі порушення покупцем строків оплати товару, зазначених в специфікації та неоплати товару до моменту пред`явлення постачальником позову про стягнення заборгованості з покупця, то для визначення різниці в ціні товару у доларовому еквіваленті та гривневого еквіваленту відповідної різниці у ціні використовується курс на дату, що передує даті фінального коригування до видаткових накладних, згідно яких наявний неоплачений товар (п.3.6.4 договору).

Позивачем до позовної заяви надано детальний розрахунок курсової різниці по кожній видатковій накладній за погодженою сторонами формулою (а.с.44-55), дослідивши який суд висновує, що загальний розмір курсової різниці в ціні товару складає 151 093,13грн є обґрунтованим та підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Висновки суду за результатом розгляду справи.

Згідно частин 2, 3 ст.13 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

За приписами частини 1 статті 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ТОВ "Адама Україна" про стягнення з ФГ "Агро-Союз": 4 122 552,00грн основного боргу, 273 002,65грн пені, 228 969,96грн процентів річних, 132 098,05грн процентів за користування товарним кредитом, 662 760,00грн штрафу та 151 093,13грн курсової різниці у ціні товару є обґрунтованими, правомірно заявленими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Судові витрати за результатом розгляду справи.

При зверненні до суду з даним позовом позивачем сплачено 66 845,71грн судового збору, що підтверджується платіжним дорученням №452 від 30.01.2026 (а.с.10).

Згідно з частинами 1, 2 ст.123 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

За змістом підпункту 1 пункту 2 частини 2 ст.4 Закону України "Про судовий збір" ставки судового збору за подання до господарського суду позовної заяви встановлюються у таких розмірах: майнового характеру - 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Частиною 3 ст.4 Закону України "Про судовий збір" визначено, що при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Відповідно до пункту 2 частини 1 ст.129 ГПК України, судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи задоволення позовних вимог у повному обсязі, відповідно до ст.129 ГПК України, на відповідача покладаються витрати по сплаті судового збору у сумі 66 845,71грн (5 570 475,79грн х 1,5% х 0,8), враховуючи коефіцієнт 0,8 для пониження розміру ставки судового збору, оскільки позовна заява подана до суду через систему "Електронний суд".

Керуючись статтями 123, 129, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Фермерського господарства "Агро-Союз" (13642, Житомирська область, Бердичівський район, село Білилівка, вулиця Троїцька, будинок 19А; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Адама Україна" (04050, місто Київ, вулиця Миколи Пимоненка, будинок 13, офіс №4А/41; ):

- 4 122 552,00грн основного боргу,

- 273 002,65грн пені,

- 228 969,96грн процентів річних,

- 132 098,05грн процентів за користування товарним кредитом,

- 662 760,00грн штрафу,

- 151 093,13грн курсової різниці у ціні товару,

- 66 845,71грн витрат по сплаті судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга на рішення може бути подана до Північно-західного апеляційного господарського суду.

Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення суду або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 27.04.26

Суддя Кравець С.Г.

Направити:

1 - позивачу та представнику - електронний кабінет,

2 - відповідачу - електронний кабінет.