ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2026 р. м. Житомир Справа № 906/586/25

Господарський суд Житомирської області у складі судді Лозинської І. В.

секретар судового засідання Шовтюк І. В.

за участю представників сторін:

- від позивача: Островська А. В., довіреність від 15.05.2025 (в режимі відеоконференції)

- від відповідача: Рудзей Ю. В., ордер на надання правничої допомоги серії АМ №1131103 від 16.07.2025

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Державної установи "Бердичівська виправна колонія №70"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Житомирська обласна енергопостачальна компанія"

про визнання недійсною додаткової угоди та стягнення 259386,56 грн

У засіданні суду оголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення господарського суду та повідомлено дату складення повного рішення за ст.238 ГПК України.

Позивач звернувся до Господарського суду Житомирської області з позовом до відповідача про визнання недійсною додаткової угоди №2 від 10.07.2024 до договору про постачання електричної енергії споживачу №15-П/1-К від 12.01.2024, укладених між ними, та стягнення з відповідача 259386,56 грн безпідставно сплачених бюджетних коштів.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначає, що всупереч інтересам держави, за відсутності належних підстав та в порушення норм Закону України "Про публічні закупівлі" (чинного на дату укладення договору та здійснення правовідносин) і положень укладеного договору про постачання електричної енергії споживачу №15-П/1-К від 12.01.2024, сторони уклали додаткову угоду, за якою збільшено ціну за одиницю закупленого товару.

Ухвалою від 05.05.2025 господарський суд прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі, постановив здійснювати її розгляд за правилами загального позовного провадження, призначив підготовче засідання; витребував, зокрема, у позивача - належним чином засвідчену копію додаткової угоди №1 до договору про постачання електричної енергії споживачу №15-П/1-К від 12.01.2024 (а. с. 106).

19.05.2025 до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву із запереченням проти позовних вимог з підстав, у ньому викладених (а. с. 109 - 115).

23.05.2025 до суду позивач надіслав копію додаткової угоди №1 до договору про постачання електричної енергії споживачу №15-П/1-К від 12.01.2024 (а. с. 116 - 118) та відповідь на відзив із підтриманням позову (а. с. 119 - 124).

24.05.2025 до суду від відповідача надійшло заперечення на відповідь на відзив (а. с. 125 - 129).

30.06.2025 до суду від відповідача надійшло клопотання про зупинення розгляду справи до закінчення перегляду ВП Верховного Суду справи №920/19/24 (а. с. 140 - 146).

21.07.2025 до суду від позивача надійшли заперечення на клопотання про зупинення провадження у справі (а. с. 150, 151).

Ухвалою від 31.07.2025 господарський суд зупинив провадження у справі до закінчення перегляду в касаційному порядку ВП Верховного Суду справи №920/19/24 (а. с. 159 - 160).

09.02.2026 до суду від позивача надійшла заява про поновлення провадження у справі у зв`язку з прийняттям ВП ВС постанови від 21.11.2025 у справі №920/19/24 (а. с. 161 - 162)

Ухвалою від 10.02.2026 господарський суд поновив провадження у справі на стадії підготовчого провадження, призначив підготовче засідання на 02.03.2026 о 12:00 (а. с. 164).

Ухвалою від 02.03.2026 господарський суд закрив підготовче провадження та призначив розгляд справи по суті (а. с. 167).

19.03.2026 до суду від відповідача надійшла заява з письмово викладеними обставинами, зазначеними усно у вступному слові в засіданні суду 19.03.2026 (а. с. 178-180).

26.03.2026 до суду від позивача надійшла заява з письмовими поясненнями із зазначенням щодо безпідставності доводів відповідача (а. с. 181 - 185).

Ухвалою від 01.04.2026 господарський суд відклав розгляд справи по суті на 16.04.2026 о 11:00 за клопотанням відповідача (а. с. 186, 187; 198).

У засіданні суд продовжив розгляд справи по суті, заслухав вступні слова представників сторін, дослідив наявні у справі документи, заслухав виступи представників сторін у судових дебатах. Так, представник позивача в режимі відеоконференції позовні вимоги підтримала. Представник відповідача в засіданні суду проти позову заперечив.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представників сторін, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

1. Фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин.

12.01.2024 за результатами проведення процедури закупівлі між Державною установою "Бердичівська виправна колонія №70" (споживач, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Житомирська обласна енергопостачальна компанія" (постачальник, відповідач) укладено договір про постачання електричної енергії споживачу №15-П/1-К (далі - договір), за п. 1.1 якого цей договір встановлює порядок та умови постачання електричної енергії як товарної продукції споживачу постачальником електричної енергії (а. с. 14-21).

Пунктом 2.1 договору визначено, що постачальник продає електричну енергію (ДК 021:20-5 Електрична енергія) (далі - товар, електрична енергія) в кількості 450000 кВт*год споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість використаної (купованої) електричної енергії, в т.ч. вартість послуг оператора системи передачі електричної енергії та здійснює інші платежі за умовами цього договору. Сума договору становить 3201427,80 грн, ПДВ - 533571,30 грн.

Початок постачання електричної енергії споживачу: з 01.01.2024 по 31.12.2024 (п. 3.1).

Відповідно до п. 5.1 договору ціна електричної енергії, що постачається постачальником за цим договором, становить 7,114284 грн за 1 кВт/год.

За п. 5.6 договору, розрахунковим періодом за цим договором є календарний місяць.

Приймання наданих послуг оформляється шляхом складання акта приймання - передачі електричної енергії, що підписується належними представниками сторін (п. 5.8 договору).

Ціна електричної енергії має зазначатися постачальником в актах приймання-передачі електричної енергії за договором, у тому числі у разі її зміни (п. 5.9 договору).

Договір набирає чинності з моменту погодження (акцептування) споживачем заяви-приєднання до умов договору про постачання електричної енергії споживачу та діє до 31.12.2024 (включно), а в частині проведення розрахунків - до повного їх виконання (п. 13.1).

Відповідно до п. 13.4 договору постачальник має повідомити про зміну будь-яких умов договору споживача не пізніше, ніж за 20 днів до їх застосування з урахуванням інформації про право споживача розірвати договір. Постачальник зобов`язаний повідомити споживача в порядку, встановленому законом, про будь-яке збільшення ціни і про право припинити дію договору без сплати будь-яких штрафних санкцій чи іншої фінансової компенсації постачальнику, якщо споживач не приймає нові умови.

Згідно із п. 13.5 договору зміни його умов сторони оформлюють шляхом підписання додаткової угоди, яка набуває чинності з моменту її підписання (якщо сторони не погодять інших термінів набрання нею чинності) та є невід`ємною частиною договору. Сторони можуть дійти згоди застосувати ч. 3 ст. 631 ЦК України у разі укладання додаткової угоди.

За п. 13.6 договору його істотні умови не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадків, передбачених п. 19 Особливостей здійснення публічних закупівель товарів, робіт і послуг для замовників, передбачених Законом України "Про публічні закупівлі", на період дії правового режиму воєнного стану в Україні та протягом 90 днів з дня його припинення або скасування, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1178 від 12.10.2022, зокрема, у випадку коливання ціни електричної енергії на ринку в бік збільшення, постачальник має право письмово звернутися до споживача з відповідною пропозицією. У випадку прийняття рішення споживачем щодо внесення змін до договору у вказаній частині до розрахунку ціни за одиницю товару приймається ціна за одиницю товару, що визначена сторонами у момент укладення договору (з урахуванням внесених раніше змін та якщо такі обставини мали місце). При цьому, максимальна сума, на яку сторонами може бути здійснено підвищення ціни за одиницю товару визначається як різниця між середньоринковою ціною (діапазоном цін тощо) за одиницю товару, що передує моменту письмового звернення постачальника щодо зміни ціни (згідно наданого учасником підтверджуючого документу) та середньоринкової ціни (діапазону цін тощо) за одиницю товару станом на дату проведення аукціону/після укладення цього договору (згідно наданого учасником підтверджуючого документу), або станом на момент внесення змін до договору в частині ціни за одиницю товару, якщо такі зміни до цього договору вже були раніше здійснені сторонами (пп. 13.6.2).

За положеннями п. 13.7 договору зміна ціни за одиницю електричної енергії можливе за умови надання зацікавленою стороною документального підтвердження факту коливання ціни електричної енергії на ринку в торговій зоні "ОЕС України" на ринку "на добу на перед" (далі - РДН), що оприлюднено на офіційному вебсайті ДП "Оператор ринку" (www.oree.com.ua). Перелік органів, установ, організацій, які уповноважені надавати відповідну інформацію щодо коливання електричної енергії на ринку та підтверджуючих документів не є вичерпним. У якості документального підтвердження даних, передбачених цим пунктом, сторонами визначаються завірені зацікавленою стороною роздруківки (скрін-копії) з веб-сайту ДП "Оператор ринку" (www.oree.com.ua).

Додатком №1 до договору є комерційна пропозиція, п. 1 якої визначено ціну на електричну енергію - 7,114284 грн з ПДВ з тарифом передачі, яка включає:

- 5,40 грн ціна електричної енергії без ПДВ;

- 0,52857 грн тариф передачі без ПДВ;

- 1,185714 грн ПДВ (а. с. 21 на зв.).

Додатком №2 до договору сторони визначили договірні величини споживання електричної енергії. Додатком №3 до договору є заява - приєднання до договору (а. с. 22-23).

01.05.2024 сторони підписали додаткову угоду №1 до договору, за п. 1.1 якої виклали п. 2.1 розділу 2 договору в такій редакції: "За цим договором постачальник продає електричну енергію, ДК 021:20-5 - Електрична енергія, в кількості 246184,6899 кВт*год споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість використаної (купованої) електричної енергії, в т. ч. вартість послуг оператора системи передачі електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору. Сума договору становить 1751427,80 грн, в т. ч. ПДВ - 291904,63 грн.

Суму договору зменшено на 1450000,00 грн, у т. ч. ПДВ 241666,67 грн" (а. с. 118).

На підставі адресованого споживачу листа ТОВ "ЖОЕК" від 03.07.2024, вих. №1348 про необхідність перегляду ціни електричної енергії у зв`язку із збільшенням ціни електричної енергії на ринку та цінової довідки Харківської торгово-промислової палати №808-2/24 від 02.07.2024, сторонами 10.07.2024 було укладено додаткову угоду №2 до договору, у якій збільшено загальну вартість одиниці товару до 9,708876 грн, з яких:

- 7,562160 грн вартість товару з урахуванням моржі постачальника без ПДВ;

- 0,52857 грн вартість послуг з передачі без ПДВ;

- 1,618146 грн ПДВ (а. с. 31-32, 34).

На виконання договору та спірної додаткової угоди №2 від 10.07.2024 згідно з актами приймання-передачі №03-00101-0563/7/1 від 31.07.2024, №03-00101-0563/8/1 від 31.08.2024, №03-00101-0563/9/1 від 03.10.2024, №03-00101-0563/10/1 від 12.11.2024, №03-00101-0563/11/1 від 05.12.2024, №03-00101-0563/12/1 від 24.12.2024 відповідачем поставлено позивачу 99971 кВт/год електричної енергії на загальну суму 970608,65 грн (а. с. 35 - 40).

Позивач, у свою чергу, сплатив за поставлений товар зазначену суму, що підтверджується виписками з рахунків, які містяться в матеріалах справи (а. с. 41 - 88).

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначив, що додатковою угодою №2 сторони збільшили ціну за одиницю товару за відсутності належного документального підтвердження коливання ціни на ринку електричної енергії; з посиланням на норми Закону України "Про публічні закупівлі", позивач доводить, що спірна додаткова угода укладена з перевищенням 10% ліміту, встановленого на зміну ціни за одиницю товару, а тому підлягає визнанню недійсною в судовому порядку. Крім того, за твердженнями позивача, ним безпідставно надміру сплачено, а відповідачем отримано кошти, на загальну суму 259386,56 грн.

У відзиві на позовну заяву від 19.05.2025 відповідач зазначає, що довідка ТПП №808-2/24 від 02.07.2024 є документом, який відображає коливання ціни на ринку електричної енергії, зокрема, містить порівняння ринкової ціни електричної енергії за червень (01-30.06.2024), що становить 5403,38 грн/МВт.год, з ринковою ціною за січень (01-31.01.2024) - 3858,57 грн/МВт.год, що повністю відповідає пп. 13.6.2 договору, а також те, що за положеннями Особливостей здійснення публічних закупівель товарів, робіт і послуг для замовників, передбачених Законом України "Про публічні закупівлі", на період дії правового режиму воєнного стану в Україні та протягом 90 днів з дня його припинення або скасування, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1178 від 12.10.2022, сторони мали право підвищувати відсоток ціни за одиницю товару пропорційно коливанню відсотку ціни такого товару на ринку (а. с. 109 - 115).

У відповіді на відзив від 23.05.2025 позивач зазначив, що Закон України "Про публічні закупівлі" встановлює імперативну норму, за якою зміна істотних умов договору про закупівлю може здійснюватися виключно у випадках, визначених ч. 5 ст. 41 Закону України "Про публічні закупівлі", зокрема, за п. 2 ч. 5 наведеної норми - у випадку збільшення ціни за одиницю товару 10% пропорційно збільшенню ціни такого товару на ринку у разі коливання ціни такого товару на ринку; постанова Кабінету Міністрів України №1178 від 12.10.2022, якою затверджено Особливості здійснення публічних закупівель не змінює імперативну норму спеціального Закону, не відміняє останню, але і не суперечить їй (а. с. 119 - 124).

У запереченнях на відповідь на відзив від 28.05.2025 відповідач повторно посилається на аргументи, викладені у відзиві на позовну заяву (а. с. 125-129).

2. Щодо обґрунтованості позовної вимоги про визнання недійсною додаткової угоди №2 від 10.07.2024 до договору №15-П/1-К від 12.01.2024 та норми права, застосовані судом.

Згідно із ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства.

За ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, встановлених ч. 1-3, 5, 6 ст. 203 Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність установлена законом (нікчемний правочин).

У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування (ч. 1 ст. 216 ЦК України).

Відтак, вирішуючи спір про визнання правочину недійсним, господарському суду належить встановити, наявність саме тих обставин, з якими закон пов`язує недійсність правочинів, зокрема: відповідність змісту правочину вимогам Цивільного кодексу України, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

Згідно зі ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Стаття 652 ЦК України передбачає, що у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов`язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах. Через зміну істотних обставин договір може бути змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов: 1) у момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане;

2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися;

3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору;

4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.

Правові та економічні засади закупівель товарів, робіт і послуг для забезпечення потреб держави, територіальних громад та об`єднаних територіальних громад визначає Закон України "Про публічні закупівлі". Метою вказаного Закону є забезпечення ефективного та прозорого здійснення закупівель, створення конкурентного середовища у сфері публічних закупівель, запобігання проявам корупції у цій сфері, розвиток добросовісної конкуренції.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про публічні закупівлі" (тут і далі - у редакції чинній станом на дату укладення оспорюваної додаткової угоди) договір про закупівлю - це господарський договір, що укладається між замовником і учасником за результатами проведення процедури закупівлі/спрощеної закупівлі та передбачає платне надання послуг, виконання робіт або придбання товару.

За ч. 1 ст. 5 вказаного Закону України закупівлі здійснюються за такими принципами: добросовісна конкуренція серед учасників; максимальна економія, ефективність та пропорційність; відкритість та прозорість на всіх стадіях закупівель; недискримінація учасників та рівне ставлення до них; об`єктивне та неупереджене визначення переможця процедури закупівлі/спрощеної закупівлі; запобігання корупційним діям і зловживанням.

Згідно із ч. 1, 4 ст. 41 Закону України "Про публічні закупівлі" договір про закупівлю укладається відповідно до норм Цивільного та Господарського кодексів України з урахуванням особливостей, визначених цим Законом.

Умови договору про закупівлю не повинні відрізнятися від змісту тендерної пропозиції за результатами електронного аукціону (у тому числі ціни за одиницю товару) переможця процедури закупівлі/спрощеної закупівлі або узгодженої ціни пропозиції учасника у разі застосування переговорної процедури, крім випадків визначення грошового еквівалента зобов`язання в іноземній валюті та/або випадків перерахунку ціни за результатами електронного аукціону в бік зменшення ціни тендерної пропозиції/пропозиції учасника без зменшення обсягів закупівлі.

За ст. 714 ЦК України, за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору постачання енергетичними та іншими ресурсами.

За п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону України "Про публічні закупівлі", істотні умови договору не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадків збільшення ціни за одиницю товару до 10 відсотків пропорційно збільшенню ціни такого товару на ринку у разі коливання ціни такого товару на ринку за умови, що така зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю, - не частіше ніж один раз на 90 днів з моменту підписання договору про закупівлю/внесення змін до договору щодо збільшення ціни за одиницю товару. Обмеження щодо строків зміни ціни за одиницю товару не застосовується у випадках зміни умов договору про закупівлю бензину та дизельного пального, природного газу та електричної енергії.

З 19.10.2022 на період дії правового режиму воєнного стану в Україні та протягом 90 днів з дня його припинення або скасування, замовники, що зобов`язані здійснювати публічні закупівлі товарів, робіт і послуг відповідно до Закону, проводять закупівлі відповідно до Закону з урахуванням Особливостей здійснення публічних закупівель товарів, робіт і послуг для замовників, передбачених Законом України "Про публічні закупівлі", на період дії правового режиму воєнного стану в Україні та протягом 90 днів з дня його припинення або скасування, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1178 від 12.10.2022 (далі - Особливості) (тут і далі - у редакції чинній станом на дату укладення оспорюваної додаткової угоди), яка прийнята Урядом на виконання пункту 3-7 розділу X "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про публічні закупівлі".

За п. 19 Особливостей істотні умови договору про закупівлю, укладеного відповідно до п. 10 і 13 (крім пп. 13 та 15 п. 13) цих особливостей, не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадків, зокрема:

2) погодження зміни ціни за одиницю товару в договорі про закупівлю у разі коливання ціни такого товару на ринку, що відбулося з моменту укладення договору про закупівлю або останнього внесення змін до договору про закупівлю в частині зміни ціни за одиницю товару. Зміна ціни за одиницю товару здійснюється пропорційно коливанню ціни такого товару на ринку (відсоток збільшення ціни за одиницю товару не може перевищувати відсоток коливання (збільшення) ціни такого товару на ринку) за умови документального підтвердження такого коливання та не повинна призвести до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю на момент його укладення;

7) зміни встановленого згідно із законодавством органами державної статистики індексу споживчих цін, зміни курсу іноземної валюти, зміни біржових котирувань або показників Platts, ARGUS, регульованих цін (тарифів), нормативів, середньозважених цін на електроенергію на ринку на добу наперед, що застосовуються в договорі про закупівлю, у разі встановлення в договорі про закупівлю порядку зміни ціни.

Із системного тлумачення наведених норм вбачається, що ціна товару є істотною умовою договору про закупівлю. Зміна ціни товару в договорі про закупівлю після виконання продавцем зобов`язання з передачі такого товару у власність покупця не допускається.

Зміна ціни товару в бік збільшення до передачі його у власність покупця за договором про закупівлю можлива у випадку збільшення ціни такого товару на ринку, якщо сторони договору про таку умову домовились. Якщо сторони договору про таку умову не домовлялись, то зміна ціни товару в бік збільшення у випадку зростання ціни такого товару на ринку можлива, лише якщо це призвело до істотної зміни обставин, в порядку ст. 652 Цивільного кодексу України, якщо вони змінилися настільки, що якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.

У будь-якому разі ціна за одиницю товару не може бути збільшена більше ніж на 10% від тієї ціни товару, яка була визначена сторонами в договорі за результатами процедури закупівлі, незалежно від кількості та строків зміни ціни протягом строку дії договору. Тобто під час дії договору про закупівлю сторони можуть неодноразово змінювати ціну товару в бік збільшення за наявності умов, встановлених у ст. 652 ЦК України та п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону України "Про публічні закупівлі", проте загальне збільшення такої ціни не повинно перевищувати 10% від тієї ціни товару, яка була визначена сторонами при укладенні договору за результатами процедури закупівлі. Така правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 24.01.2024 у справі №922/2321/22, постанові Верховного Суду від 28.08.2024 у справі №918/694/23.

Господарський суд враховує, що Велика Палата Верховного Суду у постанові №920/19/24 від 21.11.2025 підтвердила, що не вбачає підстав для відступу від висновку про застосування норми права, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 24.01.2024 у справі №922/2321/22.

В іншому випадку не досягається мета Закону України "Про публічні закупівлі", яка полягає в забезпеченні ефективного та прозорого здійснення закупівель, створенні конкурентного середовища у сфері публічних закупівель, запобіганні проявам корупції в цій сфері та розвитку добросовісної конкуренції, оскільки продавці з метою перемоги можуть під час проведення процедури закупівлі пропонувати ціну товару, яка нижча за ринкову, а в подальшому, після укладення договору про закупівлю, вимагати збільшити цю ціну, мотивуючи коливаннями ціни такого товару на ринку. Отже, зміна істотних умов договору про закупівлю (збільшення ціни за одиницю товару) є правомірною виключно за таких умов: відбувається за згодою сторін; підстава збільшення - коливання ціни такого товару на ринку, що обґрунтоване і документально підтверджене постачальником; ціна за одиницю товару може збільшуватися не більше ніж на 10%; загальна сума (ціна) договору не повинна збільшуватися. Коливання ціни на ринку повинно розцінюватися саме після підписання договору, оскільки положеннями ч. 5 ст. 41 Закону України "Про публічні закупівлі" урегульовано саме зміну істотних умов у разі виникнення такого явища після підписання договору та до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі.

Тобто, внесення змін до договору є правомірним лише у випадку документального підтвердження коливання ціни на товар у період з моменту укладення договору до моменту укладення додаткової угоди. При цьому, існування обставин, які є підставою для зміни ціни товару, повинні бути доведені належними та допустимими доказами, та такі коливання ціни товару на ринку повинні бути наявні саме на момент внесення таких змін.

Верховний Суд зазначав, що механізм (методика, спосіб) визначення відсотку коливання ціни товару на ринку, формування критерія, ознаки значного/незначного коливання ціни на товар оцінюються судом у кожному конкретному випадку, з урахуванням фактичних обставин справи, поданих доказів та особливостей правовідносин і не може ставитися у залежність від висновку суду у одній окремо взятій справі чи обмежуватися будь-якими порівняннями з іншими справами (постанови Верховного Суду від 28.08.2024 у справі №918/694/23, від 06.02.2025 у справі №916/747/24).

У постанові Верховного Суду від 02.12.2020 у справі №913/368/19 зазначено, що оскільки законодавством у сфері публічних закупівель конкретну особу, наділену повноваженнями надавати інформацію на підтвердження коливання ціни товару на ринку, не визначено, то, виходячи з норм чинного законодавства, до суб`єктів надання такої інформації можна віднести, зокрема, Державну службу статистики України, на яку постановою КМУ №442 від 10.09.2014 "Про оптимізацію системи центральних органів виконавчої влади" покладено функцію з контролю за цінами в частині здійснення моніторингу динаміки цін (тарифів) на споживчому ринку; державне підприємство "Державний інформаційно-аналітичний центр моніторингу зовнішніх товарних ринків", яке на замовлення суб`єкта господарювання виконує цінові/товарні експертизи, зокрема, щодо відповідності ціни договору наявній кон`юнктурі певного ринку товарів; Торгово-промислову палату України, яка у межах власних повноважень надає послуги щодо цінової інформації. Таким чином, довідки та експертні висновки Торгово-промислової палати України можуть використовуватися для підтвердження коливання ціни товару на ринку.

У документі, який видає компетентна організація, має бути зазначена чинна ринкова ціна на товар і її порівняння з ринковою ціною станом на дату, з якої почалися змінюватися ціни на ринку, як у бік збільшення, так і у бік зменшення (тобто наявності коливання). Необхідність зазначення такої інформації зумовлюється також тим, що у випадку коливання цін, зміни до договору про закупівлю вносяться з урахуванням показників коливання цін, що стали підставою для здійснення попередніх змін до договору. Кожна зміна до договору має містити окреме документальне підтвердження. Документ про зміну ціни повинен містити належне підтвердження, викладених в ньому даних, проведених досліджень коливання ринку, джерел інформації тощо (постанова ВС від 13.10.2020 у справі №912/1580/18).

Одночасно постачальнику треба не лише довести підвищення ціни на певний товар на певному ринку за допомогою доказів, але й обґрунтувати для замовника самі пропозиції про підвищення ціни, визначеної у договорі. Постачальник повинен обґрунтувати, чому таке підвищення цін на ринку зумовлює неможливість виконання договору по запропонованій замовнику на тендері ціні, навести причини, через які виконання укладеного договору стало для нього вочевидь невигідним. Постачальник також має довести, що підвищення ціни є непрогнозованим (його неможливо було передбачити і закласти в ціну товару на момент подання постачальником тендерної пропозиції). Така правова позиція викладена Верховним Судом у складі Об`єднаної палати КГС у постанові від 18.06.2021 у справі №927/491/19.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 21.11.2025 у справі №920/19/24 узагальнено правові висновки щодо застосування положень п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону України "Про публічні закупівлі". Так, зміна ціни в договорі закупівлі допускається за таких умов: збільшення ціни за одиницю товару до 10%; збільшення ціни має бути пропорційне збільшенню ціни цього товару на ринку в разі коливання його ціни на ринку; така зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю; така зміна може відбуватися не частіше ніж один раз на 90 днів з моменту підписання договору про закупівлю; обмеження щодо строків зміни ціни за одиницю товару не застосовується у випадках зміни умов договору про закупівлю бензину, дизельного пального, газу та електричної енергії.

Суд встановив, що оспорювана додаткова угода №2 від 10.07.2024 до договору укладена з метою зміни ціни за одиницю товару з обґрунтуванням коливання ціни такого товару на ринку відповідно до цінової довідки Харківської торгово-промислової палати №808-2/24 від 02.07.2024, які складені за листом-заявою замовника - ТОВ "ЖОЕК" (а. с. 31 на зв. - 32).

Як убачається із зазначеної цінової довідки завдання дослідження визначав відповідач, а саме просив порівняти середньозважені ціни на електричну енергію на ринку "на добу наперед" (РДН) у торговій зоні ОЕС України згідно з інформацією АТ "Оператор ринку", які склались за січень (01.01-31.01) та червень (01.06-30.06) 2024 року. Як зазначено у додаткових примітках, ця довідка носить виключно фактографічно-інформаційний характер, відображає ситуацію на ринку електричної енергії та не враховує умов договорів.

У ціновій довідці №808-2/24 від 02.07.2024 зазначено, що відсоток коливання ціни шляхом порівняння середньозваженої ціни на РДН в ОЕС України за січень 2024 року (3858,57 грн/МВт.год без ПДВ) та за червень 2024 р. (5403,38 грн/МВт.год без ПДВ) складає 40,04%. При цьому, відповідно до договору №15-П/1-К від 12.01.2024, ціна електричної енергії становила 5,40 грн, тобто є більшою ніж на ринку станом на січень 2024 року.

Крім того, долучена до матеріалів справи цінова довідка не містять динаміку цін та не встановлює її рух у бік збільшення чи зменшення, тобто факт наявності коливання.

Водночас відповідач не навів належного обґрунтування, чим підвищення ціни на ринку, зазначене в довідці, об`єктивно унеможливлює виконання договору за ціною, визначеною в тендерній пропозиції, або свідчить про економічну невигідність виконання договору на погоджених умовах.

Враховуючи укладення додаткової угоди №2 від 10.07.2024 до договору №15-П/1-К від 12.01.2024 з порушенням норм п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону України "Про публічні закупівлі", таку додаткову угоду необхідно визнати недійсною.

Щодо спростування аргументів відповідача, що містяться у процесуальних заявах по суті спору, суд звертає його увагу на висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 28.08.2024 у справі №918/694/23, відповідно до якого положення пп. 2, 7 п. 19 Особливостей, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1178 від 12.10.2022, не свідчать про зміну законодавства у відповідній категорії спору, оскільки: 1) постанова Кабінету Міністрів України є підзаконним нормативно-правовим актом; 2) їх зміст лише деталізує випадки для можливості зміни сторонами правочину ціни договору в порядку п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону України "Про публічні закупівлі", та не встановлює іншого алгоритму розрахунку процентного співвідношення ціноутворення передбаченого даною нормою.

3. Щодо обґрунтованості позовної вимоги про стягнення з відповідача 259386,56 грн безпідставно сплачених коштів за договором №15-П/1-К від 12.01.2024.

За приписами ч. 1 ст. 236 ЦК України, нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення.

Згідно з ч. 1 ст. 670 ЦК України, якщо продавець передав покупцеві меншу кількість товару, ніж це встановлено договором купівлі-продажу, покупець має право вимагати передання кількості товару, якої не вистачає, або відмовитися від переданого товару та його оплати, а якщо він оплачений, - вимагати повернення сплаченої за нього грошової суми.

Відповідно до ч. 1 ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 1212 ЦК України, положення цієї глави застосовуються також до вимог про повернення виконаного за недійсним правочином.

Суд встановив, що на виконання договору в редакції спірної додаткової угоди №2 від 10.07.2024 згідно з актами приймання - передачі постачальником поставлено споживачу 99971 кВт/год електричної енергії на загальну суму 970608,65 грн, яка була сплачена позивачем у повному обсязі, що підтверджується виписками з рахунків, які є в матеріалах справи (а. с. 35 - 40, 41 - 88).

Оскільки додаткова угода №2 від 10.07.2024 до договору визнана недійсною в судовому порядку, відтак до спірних правовідносин підлягає застосуванню ціна електричної енергії, яка визначена сторонами у додатку №1 - комерційній пропозиції - до договору, а саме - 7,114284 грн.

Отже, внаслідок укладання спірної додаткової угоди до договору про збільшення ціни товару, замовник надмірно сплатив, а постачальник отримав кошти на загальну суму 259386,56 грн (970608,65 грн - 711222,09 грн (99971 кВт/год * 7,114284).

Таким чином, вказана позовна вимога підлягає задоволенню.

4. Розподіл судових витрат.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Розподіл судових витрат врегульовано ст. 129 ГПК України, за п. 2 ч. 1 якої судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У матеріалах справи є копії платіжних інструкцій №143, 144 від 30.04.2025, якими підтверджується сплати позивачем 6918,80 грн судового збору (а. с. 9).

З огляду на задоволення позову, судовий збір покладається на відповідача у розмірі 5535,04 грн, з яких, 2422,40 грн, з урахуванням коефіцієнта для пониження ставки судового збору у розмірі 0,8 (ч. 3 ст. 4 Закону України "Про судовий збір"), за вимогу про визнання недійсною додаткової угоди до договору (3028,00 * 0,8); 3112,64 грн, з урахуванням коефіцієнта для пониження розміру ставки судового збору у розмірі 0,8, за вимогою про стягнення 259386,56 грн надмірно сплачених коштів (259386,56 * 1,5 / 100 * 0,8).

Тому позивач має право на повернення з Державного бюджету України частини сплаченої суми судового збору у розмірі 1383,76 грн (6918,80-5535,04) за його клопотанням, шляхом постановлення відповідної ухвали господарського суду.

Керуючись ст. 123, 129, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Визнати недійсною додаткову угоду №2 від 10.07.2024 до договору про постачання електричної енергії споживачу №15-П/1-К від 12.01.2024, укладену між Державною установою "Бердичівська виправна колонія №70" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Житомирська обласна енергопостачальна компанія".

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Житомирська обласна енергопостачальна компанія" (10003, Житомирська область, м. Житомир, майдан Перемоги, буд. 10; ) на користь Державної установи "Бердичівська виправна колонія №70" (13300, Житомирська область, м. Бердичів, вул. Низгірецька, буд. 1; ):

- 259386,56 грн надмірно сплачених коштів;

- 5535,04 грн судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 24.04.26

Суддя Лозинська І.В.

Віддрукувати:

1 - до справи

2,3 - сторонам Електронний суд