ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"20" квітня 2026 р. м. Київ Справа № 911/875/26

Господарський суд Київської області у складі судді Сокуренко Л.В., розглянувши

Заяву заступника керівника Київської обласної прокуратури вх. № суду 3313 від 16.04.2026 в інтересах держави в особі Київської обласної державної адміністрації

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Нептун»

про забезпечення позову шляхом накладення арешту на гідротехнічну споруду

Без виклику осіб, що можуть набути статусу учасників справи;

ВСТАНОВИВ:

Заступник керівника Київської обласної прокуратури звернувся до Господарського суду Київської області з позовною заявою в інтересах держави в особі Київської обласної державної адміністрації до Товариства з обмеженою відповідальністю «Нептун», в якій просить суд:

- усунути перешкоди у здійсненні державою в особі Київської обласної державної адміністрації (Київської обласної військової адміністрації) права користування та розпоряджання державним майном шляхом визнання недійсним свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 23.06.2008 серії САВ № 975999, видане Жукинською сільською радою, в частині посвідчення права власності Товариства з обмеженою відповідальністю «Нептун» на гідротехнічну споруду з назвою «захисна дамба, ІІ» в складі об`єкта нерухомого майна з реєстраційним номером 18 з назвою «Єдиний комплекс будівель та споруд «Лиман», що розташована за адресою: Київська область, Вишгородський район, Жукинська с/р, урочище «Ровжі», 1, та скасування державної реєстрації права власності на цю захисну дамбу, ІІ в складі об`єкта нерухомого майна з реєстраційним номером 18 (у тому числі у всіх невід`ємних архівних складових частинах Державного реєстру речових прав на нерухоме майно);

- припинити володіння Товариства з обмеженою відповідальністю «Нептун» гідротехнічною спорудою з назвою «захисна дамба, ІІ», зареєстрованою в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно в складі об`єкта нерухомого майна з реєстраційним номером 18 з назвою «Єдиний комплекс будівель та споруд «Лиман», що розташована за адресою: Київська область, Вишгородський район, Жукинська с/р, урочище «Ровжі», 1.

В обґрунтування позовних вимог прокурор посилається на грубе порушення ТОВ «Нептун» вимог реєстраційного законодавства, яким у складі об`єкта нерухомого майна з реєстраційним номером 18 під назвою єдиний комплекс будівель та споруд «Лиман», розташованого в межах земельної ділянки з кадастровим номером :25:052:0001 в урочищі «Ровжі», 1 на території Жукинської (нині Пірнівської) сільської ради Вишгородського району Київської області, зареєстровано право приватної власності на імперативно обмежене в цивільному обороті державне нерухоме майно захисну гідротехнічну споруду (дамбу) за відсутності на те правових підстав.

Прокурор зазначає, що в якості правової підстави для занесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відповідних даних про право приватної власності ТОВ «Нептун» на даний об`єкт, складовою частиною якого є спірна гідротехнічна споруда, зазначено «свідоцтво про право власності від 23.06.2008 серія та номер: САВ 975999, видане Жукинською сільською радою Вишгородського району Київської області на виконання рішення виконавчого комітету цієї сільської ради № 27 від 06.06.2008».

Проте, прокурор посилається, що незалежно від цільового призначення гідротехнічна споруда це інженерна споруда, розташована на водному об`єкті та призначена для керування ним, а також для запобігання шкідливій дії вод. При цьому такий об`єкт як гідротехнічна споруда ставка, водосховища безумовно є нерухомим майном (земельним поліпшенням), оскільки нерозривно пов`язана із землею. Проте її функціонування неможливе без існування власне водного об`єкта. Отже, використання такої гідротехнічної споруди з іншою метою аніж обслуговування водного об`єкта, без втрати її правового статусу, є неможливим.

За таких обставин, прокурор наголошує на тому, що спірна гідроспоруда в силу ст. 181-187 ЦК України нерозривно пов`язана з водним об`єктом, є приналежною річчю вищевказаної водойми, з огляду на специфіку водних ресурсів, у даному випадку виконує, у тому числі, функції запобігання шкідливій дії вод (тобто захисні функції), не може бути відокремлена від останнього та не може бути окремим об`єктом права власності.

Прокурор доводить, що перебування гідротехнічної споруди у приватній власності суперечить вимогам чинного законодавства, оскільки земельне та цивільне законодавство імперативно передбачає перехід права на земельну ділянку в разі набуття права власності на об`єкт нерухомості, що відображає принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованої на ній будівлі або споруди, який закріплений у загальному вигляді в законі, та знаходить свій вияв у положеннях ст. 377 ЦК України та ст. 120 ЗК України. У зв`язку із цим прокурор переконаний, що безпідставна реєстрація права власності на вказану вище гідротехнічну споруду за ТОВ «Нептун» створює передумови для протиправного використання (завуальованого набуття у власність) земель водного фонду під такою спорудою, чим порушує норми законодавства, які імперативно забороняють відчуження земель водного фонду у приватну власність.

Таким чином, прокурор вважає, що керівництво ТОВ «Нептун», достеменно знаючи, що спірне майно є імперативно обмеженим в цивільному обороті нерухомим майном, не підлягало відчуженню з державної власності з огляду на його функціональне призначення та місце розташування, не вибувало із власності держави у законний спосіб, з метою безоплатного формального заволодіння цим державним майном (за концепцією книжкового володіння нерухомістю), здійснило реєстрацію права приватної власності на спірну гідротехнічну споруду у складі об`єкта нерухомого майна з реєстраційним номером 18, під назвою єдиний комплекс будівель та споруд «Лиман», розташованого в межах земельної ділянки з кадастровим номером :25:052:0001 в урочищі «Ровжі», 1 на території Жукинської сільської ради (нині Пірнівської) Вишгородського району Київської області за відсутності для цього будь-яких правових підстав, у зв`язку з чим така державна реєстрація прав є незаконною та підлягає скасуванню в судовому порядку.

З огляду на вказане, прокурор стверджував про те, що така безпідставна державна реєстрація права приватної власності на спірну гідротехнічну споруду (дамбу) у складі об`єкта нерухомого майна створила формальні підстави для безпідставного використання відповідачем державного майна й, відповідно, обмежила право держави на вільне користування й розпоряджання власним нерухомим майном.

З урахуванням зазначеного вище, заступник керівника Київської обласної прокуратури звернувся до суду із даним позовом в інтересах держави в особі Київської обласної державної адміністрації до ТОВ «Нептун» про усунення перешкод у здійсненні державою в особі КОДА (Київської обласної військової адміністрації) права користування та розпоряджання державним майном, шляхом визнання недійсним свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 23.06.2008 серії САВ № 975999 в частині посвідчення права власності ТОВ «Нептун» на гідротехнічну споруду з назвою «захисна дамба, ІІ» в складі об`єкта нерухомого майна з реєстраційним номером 18 з назвою «Єдиний комплекс будівель та споруд «Лиман», що розташована за адресою: Київська область, Вишгородський район, Жукинська с/р, урочище «Ровжі», 1, скасування державної реєстрації права власності на цю захисну дамбу та припинення володіння ТОВ «Нептун» гідротехнічною спорудою з назвою «захисна дамба, ІІ», зареєстрованою в ДРРП в складі об`єкта нерухомого майна з реєстраційним номером 18 з назвою «Єдиний комплекс будівель та споруд «Лиман», що розташована за адресою: Київська область, Вишгородський район, Жукинська с/р, урочище «Ровжі», 1.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 03.04.2026 позовну заяву заступника керівника Київської обласної прокуратури залишено без руху. Встановлено спосіб та строк усунення недоліків позовної заяви.

16.04.2026 до суду від прокуратури надійшли документи на виконання вимог ухвали суду від 03.04.2026.

16.04.2026 до суду через систему «Електронний суд» від заступника керівника Київської обласної прокуратури надійшла заява вх. № суду 3313 від 16.04.2026 про забезпечення позову шляхом накладення арешту на гідротехнічну споруду з назвою «захисна дамба, ІІ», зареєстровану в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно в складі об`єкта нерухомого майна з реєстраційним номером 18 з назвою «Єдиний комплекс будівель та споруд «Лиман», що розташована за адресою: Київська область, Вишгородський район, Жукинська с/р, урочище «Ровжі», 1.

В обґрунтування підстав для вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на гідротехнічну споруду прокурор посилається на те, що оскільки розгляд справи № 911/875/26 з належним суб`єктним складом та виконання в майбутньому судового рішення у цій справі у разі задоволення позовних вимог безпосередньо залежить від тієї обставини, чи матиме відповідач на момент ухвалення судового рішення зареєстроване право власності на спірну гідротехнічну споруду в складі об`єкта нерухомого майна, тому застосування такого заходу забезпечення позову як накладення арешту на спірне нерухоме майно безпосередньо пов`язано із предметом позову та забезпечить реальне виконання судового рішення у разі його задоволення, оскільки арешт майна це накладення заборони на право розпоряджатися майном з метою його збереження до визначення подальшої долі цього майна. Заявлений захід забезпечення позову, на думку прокурора, відповідає процесуальним нормам, що регулюють спірні правовідносини, зокрема вимогам розумності, обґрунтованості, адекватності, збалансованості інтересів сторін, наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги. З урахуванням викладеного вище, наведені у заяві про забезпечення позову норми процесуального законодавства, а також зв`язок між заходом щодо забезпечення позову і предметом позовних вимог, ймовірності утруднення виконання або неможливості виконання рішення суду в разі невжиття таких заходів, що призведе до неможливості ефективного поновлення державних інтересів, прокурор вважає наявними обґрунтовані підстави для вжиття заходів забезпечення позову. Як зазначив прокурор, забезпечення позову в даному випадку виступає запорукою виконання рішення суду у разі ухвалення його на користь держави, а тому вимоги про забезпечення позову є співмірними з позовними вимогами.

Розглянувши заяву заступника керівника Київської обласної прокуратури про забезпечення позову, суд дійшов висновку про відсутність підстав для її задоволення з огляду на наступне.

За приписами ст. 136 ГПК України, господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 137 ГПК України, позов забезпечується, в тому числі, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Заходи щодо забезпечення позову обов`язково повинні застосовуватися відповідно до їх мети, з урахуванням безпосереднього зв`язку між предметом позову та заявою про забезпечення позову.

Не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

З системного аналізу наведених норм права можна дійти висновку про те, що метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду або ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання у майбутньому рішення суду, і тільки у разі необхідності, є засобом, що призначений гарантувати виконання майбутнього рішення господарського суду та реалізації кожним права на судовий захист. Безпідставне застосування таких заходів може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави (ч. 1 ст. 2 ГПК України).

У вирішенні питання про забезпечення позову слід здійснювати оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Адекватність заходу для забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема з урахуванням співвідношення прав (інтересів), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Отже, умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення господарського суду, що невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача (аналогічний висновок викладений у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 10.10.2019 у справі № 916/1572/19, від 28.10.2019 у справі № 916/1845/19).

При цьому, обов`язок доказування покладається на особу, яка подала заяву про забезпечення позову.

Звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову, заявник повинен обґрунтувати причини звернення з такою заявою та надати суду докази наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 910/14149/19.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Відповідно до ст. 76, 77 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно з поясненнями прокурора, реєстрація права власності ТОВ «Нептун» на даний об`єкт нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відбулася 23.09.2013 з присвоєнням йому реєстраційного номеру об`єкта нерухомого майна: 18. З огляду на зазначене, як зазначив прокурор, останнім формальним володільцем (за концепцією книжкового володіння нерухомістю) вказаної захисної гідротехнічної споруди є ТОВ «Нептун», що підтверджується актуальними відомостями Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо об`єкта нерухомого майна з реєстраційним номером 18 (перенесено з РПВН № 15616955). Однак, прокурор доводить, що перебування гідротехнічної споруди у приватній власності суперечить вимогам чинного законодавства, оскільки земельне та цивільне законодавство імперативно передбачає перехід права на земельну ділянку в разі набуття права власності на об`єкт нерухомості, що відображає принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованої на ній будівлі або споруди, який закріплений у загальному вигляді в законі, та знаходить свій вияв у положеннях ст. 377 ЦК України та ст. 120 ЗК України. У зв`язку із цим прокурор переконаний, що безпідставна реєстрація права власності на вказану вище гідротехнічну споруду за ТОВ «Нептун» створює передумови для протиправного використання (завуальованого набуття у власність) земель водного фонду під такою спорудою, чим порушує вищевказані норми законодавства, які імперативно забороняють відчуження земель водного фонду у приватну власність.

На думку прокурора, забезпечення позову шляхом накладення арешту на гідротехнічну споруду безпосередньо пов`язане із предметом позову та забезпечить реальне виконання судового рішення у разі його задоволення. Прокурор вважає, що наведені у заяві про забезпечення позову норми процесуального законодавства, а також зв`язок між заходом щодо забезпечення позову і предметом позовних вимог, ймовірності утруднення виконання або неможливості виконання рішення суду в разі невжиття таких заходів, що призведе до неможливості ефективного поновлення державних інтересів, свідчать про наявність обґрунтованих підстав для вжиття заходів забезпечення позову.

З долученої прокурором до позовної заяви інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 469157634 від 20.03.2026 суд встановив, що 23.09.2013 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чорней В.В. на підставі свідоцтва про право власності серії САВ № 978999 від 23.06.2008 винесено рішення про державну реєстрацію за ТОВ «Нептун» () речового права права власності на Єдиний комплекс будівель та споруд «Лиман», розташований за адресою: Київська обл., Вишгородський р., с/рада. Жукинська, «Ровжі» урочище («Ровжі» урочище), 1; земельна ділянка місця розташування: кадастровий номер :25:052:0001, цільове призначення: для рибогосподарських потреб, під розміщення риболовецького підприємства, площа: 553, 8676 га; реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 18 (номер об`єкта в РПВН: 15616955).

При цьому, в розділі «Відомості про складові частини об`єкта нерухомого майна» вказано про складову частину об`єкта нерухомого майна 18 «захисну дамбу, ІІ (матеріали стін: різне)», що є спірним нерухомим майном.

Отже, державну реєстрацію права власності за ТОВ «Нептун» на спірний об`єкт нерухомого майна захисну дамбу, ІІ в складі об`єкта нерухомого майна з реєстраційним номером 18, було проведено 23.09.2013.

Наразі суд зазначає, що зі змісту поданої заступником керівника Київської обласної прокуратури заяви про забезпечення позову вбачається, що заявник не зазначає в заяві та не надає до неї відповідних доказів, які б свідчили про те, що ТОВ «Нептун» вчиняє або має намір вчинити певні дії, спрямовані на відчуження у будь-який спосіб спірного об`єкту нерухомого майна на користь третіх осіб за цивільно-правовими правочинами, що ускладнило б або унеможливило рішення суду в майбутньому.

При цьому, як було зазначено судом вище, достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем або іншими особами дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо).

Доказів того, що у період з 23.09.2013 (дати прийняття приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чорней В.В. рішення про державну реєстрацію за ТОВ «Нептун» спірного нерухомого майна) до 16.04.2026 (дати звернення прокурором із заявою про забезпечення позову) ТОВ «Нептун» вчинив або має намір вчинити будь-які щодо подальшого відчуження у будь-який спосіб спірного нерухомого майна на користь третіх осіб заявником до суду не надано.

З урахуванням зазначеного, суд вважає посилання прокурора у заяві про забезпечення позову на можливе ускладнення виконання рішення суду у майбутньому такими, що ґрунтуються на припущеннях та не підтверджені жодними належними до допустимими доказами, з огляду на що не можуть бути підставою для задоволення заяви про забезпечення позову.

Надавши оцінку доводам прокурора, наведеним у заяві, суд дійшов висновку, що ним не наведено обґрунтованих та переконливих мотивів щодо існування фактичних обставин, з якими пов`язується необхідність та доцільність вжиття заходів забезпечення позову, та які б свідчили неможливість або істотне ускладнення виконання рішення суду в разі невжиття таких заходів, а посилання прокурора на потенційну можливість настання в майбутньому негативних наслідків ймовірність утруднення виконання або неможливість виконання рішення суду в разі невжиття таких заходів, що призведе до неможливості ефективного поновлення державних інтересів, без надання відповідного обґрунтування, не є достатньою підставою для вжиття заходів забезпечення позову.

Враховуючи наведене вище, на переконання суду, заступник керівника Київської обласної прокуратури не навів достатніх, належних та допустимих у розумінні ст. 76, 77, 79 ГПК України доказів вчинення ТОВ «Нептун» дій, які б могли призвести до ускладнення виконання судового рішення по справі в майбутньому. Також, не доведено суду, що у разі задоволення судом рішення, ТОВ «Нептун» буде зловживати своїми правами та не виконувати свої обов`язки.

Згідно з ч. 5, 6 ст. 140 ГПК України, залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Згідно з п. 8 ст. 140 ГПК України, ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Виходячи з викладеного вище, суд дійшов висновку щодо відсутності підстав для задоволення заяви заступника керівника Київської обласної прокуратури про забезпечення позову.

За таких обставин, керуючись ст. 136, 140, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у задоволенні заяви заступника керівника Київської обласної прокуратури вх. № суду 3313 від 16.04.2026 про забезпечення позову.

2. Згідно з ч. 2 ст. 235 Господарського процесуального кодексу України дана ухвала набирає законної сили з моменту її підписання. Дана ухвала може бути оскаржена у порядку, встановленому статтею 256 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Л.В. Сокуренко