ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
27 квітня 2026 року Справа № 906/510/25
Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючий суддя Олексюк Г.Є., суддя Петухов М.Г. , суддя Мельник О.В.
без повідомлення учасників справи
розглянувши заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Малинська фабрика спеціального паперу" - адвоката Саленка В.Ю. про ухвалення додаткового рішення
за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Житомиробленерго" на рішення Господарського суду Житомирської області від 15.01.2026 у справі № 906/510/25 (суддя Шніт А.В., повний текст рішення складено 26.01.2026)
за позовом Акціонерного товариства "Житомиробленерго"
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Малинська фабрика спеціального паперу"
про визнання укладеним договору
Акціонерне товариство "Житомиробленерго" (далі - позивач, АТ "Житомиробленерго") звернулося до Господарського суду Житомирської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Малинська фабрика спеціального паперу" (далі - відповідач, ТОВ "Малинська фабрика спеціального паперу") про визнання укладеним договору про надання послуг із забезпечення перетікань реактивної електричної енергії № 12-2РЕ (з додатком) в редакції, викладеній у позовній заяві.
Рішенням Господарського суду Житомирської області від 15.01.2026 у справі № 906/510/25,залишеним без змін постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 08.04.2026 у задоволенні позову АТ "Житомиробленерго" до ТОВ "Малинська фабрика спеціального паперу" про визнання укладеним договору відмовлено.

До суду апеляційної інстанції надійшла заява представника ТОВ "Малинська фабрика спеціального паперу" - адвоката Саленка В.Ю. про ухвалення додаткового рішення, в якій він просить стягнути з АТ "Житомиробленерго" на користь ТОВ "Малинська фабрика спеціального паперу" витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10 000 грн.

Ухвалою Північно - західного апеляційного господарського суду від 14.04.2026 прийнято до розгляду заяву представника ТОВ "Малинська фабрика спеціального паперу" - адвоката Саленка В.Ю. про ухвалення додаткового рішення. Вказано, що розгляд заяви буде здійснюватися без повідомлення (виклику) учасників справи в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами. Встановлено АТ "Житомиробленерго" строк до 22.04.2026 для подання до суду письмових заперечень щодо заяви про ухвалення додаткового рішення із доказами їх надсилання іншим учасникам справи.

АТ "Житомиробленерго" подало до суду заперечення щодо заяви відповідача про ухвалення додаткового рішення. В даних запереченнях позивач зазначає наступне:

- заявлений розмір витрат на професійну правничу допомогу є завищеним та неспівмірним зі складністю справи, наданим адвокатом обсягом послуг, витраченим ним часом на надання таких послуг, не відповідає критерію реальності таких витрат. Зокрема, при підготовці та поданні відзиву на позов не змінювалася правова позиція сторони в справі та заперечення були аналогічними висловленим у першій інстанції, а тому адвокату не потрібно було додаткового часу на вивчення законодавства, документів чи доводів, якими протилежні сторони у справі обґрунтовували свої вимоги;

- представником відповідача не надано чіткого обґрунтування співмірності витрат на правничу допомогу з сумою, яка вказана у клопотанні про судові витрати. При оцінці заявлених до стягнення витрат, враховуючи всі аспекти нескладності перегляду справи в апеляційній інстанції, обсяг наданих адвокатських послуг з урахуванням часу здійснення представництва у розгляді зазначеної справи за апеляційною скаргою та часу, який міг би витратити адвокат на підготовку матеріалів як кваліфікований фахівець, беручи до уваги принципи співмірності та розумності судових витрат - заявлені витрати є необґрунтовано завищеними та не підлягають задоволенню;

- 13.03.2026 між АБ "Саленка Володимира Юрійовича" ТОВ "Малинська фабрика спеціального паперу" укладено додаток до договору № 02-24 від 02.01.2024 про надання правничої допомоги про вартість послуг в сумі 10 000 грн, а не додаткова угода, яка б мала вносити зміни до вже існуючого договору, як це передбачено п. 3.2. договору. Позивач посилається на правові постанову Верховного Суду від 31.05.2021 № 917/265/18 (пункти 37- 39 постанови);

- у зв`язку з викладеним, просить суд відмовити відповідачу у задоволенні заяви про стягнення витрат на професійну правничу допомогу або зменшити їх до 3 000 грн.

Розглянувши подану представником ТОВ "Малинська фабрика спеціального паперу" - адвокатом Саленком В.Ю. заяву про ухвалення додаткового рішення без повідомлення учасників справи, судова колегія зазначає наступне.

Кожен має право на професійну правничу допомогу (стаття 59 Конституції України).

За пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Відповідно до статті 19 цього Закону видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначено в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховують складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").

Розмір гонорару визначають лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини (пункт 19 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 у справі № 910/12876/19).

Загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині четвертій статті 129 ГПК України, відповідно до якої інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Тож одним із принципів господарського судочинства є відшкодування судових витрат стороні, на користь якої ухвалене судове рішення. Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, зокрема у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Водночас процесуальне законодавство передбачає критерії, які потрібно застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу в судовому спорі. Так, за змістом частин першої та третьої статті 123 і частини четвертої статті 129 ГПК України витрати на професійну правничу допомогу є одним з видів судових витрат, які розподіляють між сторонами залежно від результатів вирішення судової справи.

Частини перша - третя статті 126 ГПК України передбачають, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Частина четверта статті 126 ГПК України передбачає, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частини п`ята та шоста статті 126 ГПК України).

За частиною п`ятою статті 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Згідно з частиною восьмою статті 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлює суд на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подають до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Зазначеними нормами права передбачені такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат, як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін. Водночас обов`язок доведення неспівмірності витрат покладено на сторону, яка заявляє відповідне клопотання про зменшення їх розміру.

У розумінні приписів частин п`ятої та шостої статті 126 ГПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе винятково на підставі клопотання іншої сторони у разі доведення нею недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не може вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Такі висновки викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.07.2023 у справі № 911/3312/21.

Водночас у частинах п`ятій - сьомій, дев`ятій статті 129 ГПК України визначено критерії, керуючись якими, суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від загального правила під час вирішення питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення. У такому випадку суд повинен конкретно визначити, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести обґрунтування такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин може обмежити такий розмір з огляду на розумну потребу судових витрат для конкретної справи.

Наведені висновки сформульовані у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21.

У постановах від 19.02.2022 у справі № 755/9215/15-ц та від 05.07.2023 у справі №911/3312/21 Велика Палата Верховного Суду виснувала, що під час визначення суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та потрібності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін.

Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так, у пункті 154 рішення від 28.11.2002 у справі "Лавентс проти Латвії" (Lavents v. Latvia) за заявою № 58442/00 щодо судових витрат ЄСПЛ зазначив, що за статтею 41 Конвенції він відшкодовує лише витрати, стосовно яких було встановлено, що вони справді були необхідними і становлять розумну суму. Крім того, будь-яке клопотання, подане на підставі статті 41 Конвенції, має містити конкретні суми, розбиті на пункти, і супроводжуватися необхідними документами на їх підтвердження, інакше Суд може відхилити це клопотання повністю або частково.

У пункті 268 рішення від 23.01.2014 у справі "East / West Alliance Limited" проти України" за заявою № 19336/04 ЄСПЛ також нагадав, що згідно з практикою Суду заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим.

Отже, у разі недотримання вимог частини п`ятої статті 126 ГПК України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони. Натомість під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частиною п`ятою статті 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу, або ж присудити такі витрати частково.

Критерії оцінки реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та неодмінності), а також розумності їхнього розміру застосовуються з огляду на конкретні обставини справи, тобто є оціночним поняттям. Вирішення питання оцінки суми витрат, заявлених до відшкодування, на предмет відповідності зазначеним критеріям є завданням того суду, який розглядав конкретну справу і мав визначати суму відшкодування з належним урахуванням особливостей кожної справи та всіх обставин, що мають значення.

Стаття 221 ГПК України передбачає, що якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 244 цього Кодексу.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Як встановлено судом апеляційної інстанції, представник ТОВ "Малинська фабрика спеціального паперу" - адвокат Саленко В.Ю. у відзиві на апеляційну скаргу вказував, що відповідач понесе судові витрати (витрати на професійну правничу допомогу) у зв`язку із розглядом справи № 906/510/25 в Північно-західному апеляційному господарському суді у розмірі 10 000 грн. Відповідні документи, окрім акту, який буде підписано після надання послуг (розгляду справи в Північно-західному апеляційному господарському суді), додаються до відзиву на апеляційну скаргу. Просив стягнути з АТ "Житомиробленерго" на користь ТОВ "Малинська фабрика спеціального паперу" 10 000 грн витрат на професійну правничу допомогу.

У судовому засіданні 08.04.2026, до закінчення судових дебатів, представник ТОВ "Малинська фабрика спеціального паперу" - адвокат Саленко В.Ю. просив суд стягнути з АТ "Житомиробленерго" на користь ТОВ "Малинська фабрика спеціального паперу" витрати на професійну правничу допомогу.

Так, постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 08.04.2026 апеляційну скаргу АТ "Житомиробленерго" залишено без задоволення, а рішення Господарського суду Житомирської області від 15.01.2026 у справі № 906/510/25 - без змін.

У даній постанові судом не вирішено питання щодо судових витрат.

В той же час, 10.04.2026 до суду апеляційної інстанції надійшла заява представника ТОВ "Малинська фабрика спеціального паперу" - адвоката Саленко В.Ю. про ухвалення додаткового рішення та стягнення з АТ "Житомиробленерго" на користь ТОВ "Малинська фабрика спеціального паперу" 10 000 грн витрат на професійну правничу допомогу. До заяви долучено акт надання послуг від 09.04.2026 до договору про надання правничої допомоги від 02.01.2024 № 02-24 на суму 10 000 грн.

Колегія суддів зазначає, що між АБ "Саленка Володимира Юрійовича" та ТОВ "Малинська фабрика спеціального паперу" укладено договір про надання правничої допомоги від 02.01.2024 № 02-24, відповідно до п. 1.1. якого за цим договором клієнт уповноважує, а бюро приймає на себе обов`язки щодо захисту прав і законних інтересів клієнта у будь-якому статусі та надання йому правничої допомоги у будь-якій справі.

Пунктом 2.1. договору визначено, що бюро в особі адвоката має право представляти інтереси клієнта в судах (місцевих, апеляційних судах, вищих спеціалізованих судах та Верховному Суді), в усіх державних та недержавних органах, установах, підприємствах і організаціях; у кримінальних провадженнях перед органами досудового розслідування, слідчим, прокурором, слідчим суддею.

Згідно з п. 3.1., 3.2. договору за здійснення дій, визначених у розділі 1 цього договору, плата визначається за домовленістю сторін в залежності від складності справи (обсягу наданих послуг), витраченого часу та інше. Сума оплати має бути взаємно письмово погоджена заздалегідь відповідно до об`єму наданих юридичних послуг, що підлягають оплаті за цим договором. Вартість таких послуг сторони можуть затвердити шляхом укладення додаткових угод та/або додатків до цього договору.

Відповідно до п. 3.3., 3.4. договору за результатами надання юридичних послуг складається акт, що підписується представниками кожної із сторін. Клієнт зобов`язується підписати акт наданих юридичних послуг протягом 3 робочих днів з дня його отримання або надати письмові зауваження. Вартість послуг клієнт оплачує в гривнях, не пізніше 3-х банківських днів з моменту підписання акту наданих юридичних послуг, якщо інше не визначено додатковими угодами та/або додатками до цього договору.

Також між АБ "Саленка Володимира Юрійовича" та ТОВ "Малинська фабрика спеціального паперу" підписано завдання - доручення від 13.03.2026, яке є додатком до договору про надання правничої допомоги від 02.01.2024 № 02-24.

Пунктами 1, 2 завдання - доручення від 13.03.2026 передбачено, що бюро зобов`язується надати клієнту правничу допомогу у справі № 906/510/25, а саме: представляти інтереси клієнта (без обмеження повноважень) під час розгляду справи у суді апеляційної інстанції, у тому числі, але не виключно: підготовка та подання від імені клієнта необхідних процесуальних документів, безпосередня участь адвоката у судових засіданнях. Сторони домовились, що вартість послуг, зазначених у п. 1 додатку, становить 10 000 грн без ПДВ не залежно від кількості судових засідань та витраченого часу.

Згідно п. п. 3, 4 завдання - доручення від 13.03.2026 клієнт сплачує послуги протягом 10 (десяти) робочих днів з моменту підписання акта наданих послуг за результатами наданих послуг. Цей додаток до договору про надання правничої допомоги від 02.01.2024 № 02-24 складено у двох примірниках - по одному для кожної із сторін. У всьому іншому, сторони керуються договором про надання правничої допомоги від 02.01.2024 № 02-24.

Згідно з актом надання послуг від 09.04.2026, складеним на виконання договору про надання правничої допомоги від 02.01.2024 № 02-24, АБ "Саленка Володимира Юрійовича" надало ТОВ "Малинська фабрика спеціального паперу" такі послуги у справі № 906/510/25: аналіз апеляційної скарги та судової практики, підготовка, узгодження та подання від імені клієнта необхідних процесуальних документів (відзиву на апеляційну скаргу), участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції 08.04.2026.

Сума до сплати за даним актом згідно з договором - 10 000 грн (п. 3 акту).

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що факт надання професійної правничої допомоги в суді апеляційної інстанції під час розгляду даної справи є підтвердженим відповідачем.

Водночас АТ "Житомиробленерго" подало до суду заперечення щодо заяви відповідача про ухвалення додаткового рішення, у яких наголошує на завищеному та неспівмірному розмірі витрат на професійну правничу допомогу. Позивач вважає, що заявлена сума не відповідає обсягу наданих послуг, витраченому адвокатом часу та критерію реальності витрат. Окрім того, посилається на те, що вартість послуг оформлено додатком від 13.03.2026, а не додатковою угодою, як того вимагає п. 3.2 договору № 02-24 від 02.01.2024. Звертає увагу на практику Верховного Суду (постанова від 31.05.2021 у справі №917/265/18).

Позивач просить суд відмовити у стягненні витрат або зменшити їх розмір до 3 000 грн.

Із матеріалів справи судом встановлено, що адвокатом Саленко В.Ю. підготовлений і поданий до суду відзив на апеляційну скаргу (т. 1, а. с. 214-217), та представник відповідача прийняв участь у судовому засіданні 08.04.2026 в режимі відеоконференції (т. 2, а. с. 1).

Оцінюючи витрати відповідача на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції із урахуванням всіх аспектів і складності цієї справи, а також часу, який міг би витратити адвокат, враховуючи обґрунтованість та пропорційність розміру судових витрат, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для відшкодування витрат відповідача на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції в сумі 8 000 грн за рахунок позивача.

На думку суду зазначена сума витрат на професійну правничу допомогу є співмірною з огляду на розумну необхідність витрат для цієї справи зважаючи на складність справи, обсяг наданих адвокатських послуг з урахуванням часу здійснення представництва у суді.

Водночас суд враховує, що правова позиція позивача у справі не змінювалася, а заперечення відповідача по суті спору були аналогічними тим, що викладалися в суді першої інстанції. З огляду на це, підготовка процесуальних документів в апеляційній інстанції не потребувала значних витрат часу на додаткове вивчення законодавства, аналіз доказів чи опрацювання правових позицій.

Також суд зазначає, що кожна справа має свою специфіку, а тому враховуючи всі аспекти даної справи, колегія суддів вважає, що для належного представлення інтересів відповідача у цій справі заявлені витрати в частині послуг, наданих на стадії розгляду справи в суді апеляційної інстанції в сумі 8 000 грн, відповідають критеріям реальності та розумності, та не спростовані позивачем.

З огляду на викладене, дослідивши подану заяву про ухвалення додаткового судового рішення та додані докази в підтвердження понесених відповідачем судових витрат, колегія суддів апеляційної інстанції, виходячи із вищенаведених критеріїв та обставин даної справи, дійшла висновку про її часткове задоволення.

Посилання позивача на те, що між АБ "Саленка Володимира Юрійовича" та ТОВ "Малинська фабрика спеціального паперу" було укладено додаток від 13.03.2026 до договору № 02-24 від 02.01.2024, а не додаткова угода (як це передбачено п. 3.2 договору), не можуть бути підставою для відмови у стягненні витрат на правничу допомогу. Суд зазначає, що за своєю правовою природою вказаний додаток є невід`ємною частиною правочину (договору № 02-24 від 02.01.2024), яка фіксує погоджений сторонами розмір гонорару за конкретний обсяг послуг. Найменування документа не спростовує факту досягнення згоди щодо вартості послуг та не впливає на правомірність вимоги про відшкодування таких витрат.

Керуючись ст. ст. 123, 126, 129, 244, 281-284 ГПК України, суд

УХВАЛИВ:

1. Заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Малинська фабрика спеціального паперу" - адвоката Саленка В.Ю. про ухвалення додаткового рішення задоволити частково.

2. Стягнути з Акціонерного товариства "Житомиробленерго" (10008, м. Житомир, вул. Косенка Віктора, буд. 32/8, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Малинська фабрика спеціального паперу" (10605, Житомирська обл., Коростенський р-н, м. Малин, вул. Неманихіна, 2 ) витрати на оплату професійної правничої допомоги у розмірі 8 000 грн в суді апеляційної інстанції.

3. Видачу судового наказу доручити Господарському суду Житомирської області.

4. Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення до Верховного Суду в порядку та строки, визначені ст. ст. 287-291 ГПК України.

5. Справу повернути до Господарського суду Житомирської області.

Головуючий суддя Олексюк Г.Є.

Суддя Петухов М.Г.

Суддя Мельник О.В.