номер провадження справи 15/214/25
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
24.04.2026 Справа № 908/4000/25
м. Запоріжжя Запорізької області
Господарський суд Запорізької області у складі судді Горохова І.С., розглянувши заяву представника Акціонерного товариства Мотор Січ про ухвалення додаткового рішення у справі № 908/4000/25
про стягнення коштів
без виклику представників сторін
13.04.2026 до суду від представника позивача надійшла заява про ухвалення додаткового рішення у справі № 908/4000/25, яким стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правничу допомогу в сумі 200 000,00 грн.
Протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 13.04.2026, вказану заяву передано на розгляд судді Горохову І.С.
Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 15.04.2026 заяву представника Акціонерного товариства Мотор Січ про ухвалення додаткового рішення у справі № 908/4000/25 прийнято до розгляду. Ухвалено розгляд заяви здійснювати без виклику учасників справи за наявними у справі матеріалами, без проведення судового засідання. Встановлено відповідачу строк до 24.04.2026 для надання суду обґрунтованих письмових заперечень на заяву з доказами направлення письмових заперечень позивачу.
Заява про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу обґрунтована тим, що в зв`язку з розглядом справи позивач поніс судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 200 000,00 грн, які просить стягнути з відповідача.
22.04.2026 від представника відповідача надійшли письмові заперечення в яких заперечує проти розміру судових витрат на професійну правничу допомогу у заявленому позивачем обсязі та заявляє клопотання про зменшення суми витрат на професійну правничу допомогу у цій справі, що підлягають розподілу, до 10 000,00 грн.
Згідно із ч. 3 ст. 244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати - без повідомлення учасників справи.
Розглянувши заяву про ухвалення додаткового рішення у справі суд дійшов висновку, що вона підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.
06.04.2026 рішенням Господарського суду Запорізької області позовна заява Акціонерного товариства Мотор Січ до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю Дека-Сервіс про стягнення заборгованості за договором № 3750/23-Д(ТехВ) від 01.08.2023 в розмірі 12 551 086,08 грн з яких: сума основного боргу в розмірі 12 441 600,00 грн, сума штрафних санкцій в розмірі 109 486,08 грн, задоволена частково.
Присуджено до стягнення з відповідача на користь позивача суму основного боргу в розмірі 12 441 600,00 грн
Відповідно до ст. 221 Господарського процесуального кодексу України, якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.
В позовній заяві позивачем зазначено попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач очікує понести у зв`язку із розглядом справи, на професійну правничу допомогу, а саме: 200 000,00 грн.
Відповідно до ч. 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Повний текст судового рішення у справі № 908/4000/25 складено 07.04.2026.
07.04.2026 рішення доставлено в електронні підсистеми Електронний суд сторін у справі, про що свідчать довідки про доставку електронного листа.
13.04.2026 судом отримано заяву позивача про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат у справі № 908/4000/25.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Судом встановлено, що при прийнятті рішення у даній справі не вирішено питання щодо розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу, понесених позивачем.
Згідно із ч. ч. 1, 3 ст. 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат та пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Частиною 2 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 126 ГПК України).
Під час вирішення питання про розподіл судових витрат, згідно із приписами ч. 5 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
Відповідно до ч. 3 ст. 30 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність визначено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Виходячи з аналізу вказаних статей суд дійшов висновку про те, що для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу суд повинен виходити з критеріїв складності справи, кваліфікації і досвіду адвоката, фінансового стану клієнта, а також виходити з принципів розумності з врахуванням витраченого адвокатом часу за для надання такої допомоги.
Відшкодування витрат, пов`язаних з оплатою ними послуг адвоката з надання правової допомоги щодо ведення справи в господарському суді, здійснюється господарським судом шляхом зазначення про це у рішенні, ухвалі, постанові за наявності документального підтвердження витрат, як-от угоди про надання послуг щодо ведення справи у суді та/або належно оформленої довіреності, виданої стороною представникові її інтересів у суді, платіжного доручення або іншого документа, який підтверджує сплату відповідних послуг, а також копії свідоцтва адвоката, який представляв інтереси відповідної сторони, або оригінала ордеру адвоката, виданого відповідним адвокатським об`єднанням, з доданням до нього витягу з договору, в якому зазначаються повноваження адвоката як представника або обмеження його прав на вчинення окремих процесуальних дій.
Відповідно до ч. 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
13.11.2024 Акціонерним товариством «Мотор Січ» та Адвокатським бюро «Василенко» укладено договір про надання правничої (правової) допомоги № 6235/24-Д(СПЗ).
Відповідно до п. 1.1 договору клієнт доручає, а адвокатське бюро бере на себе зобов`язання надавати правову допомогу позивачу в обсязі та на умовах, передбачених даним договором.
Пунктами 4.1, 4.2 цього договору погоджено, що отримання винагороди адвокатським бюро за надання правової допомоги відбувається у формі гонорару. Загальна сума договору (гонорар) складається з суми вартості послуг, які визначені п. 2.2 даного договору, наданих відповідно до отриманих від клієнта доручень, оформлених відповідними додатками (додатковими угодами).
Винагорода (гонорар) адвоката за виконання конкретного доручення клієнта визначається в окремій додатковій угоді, в якій сторони визначають зміст конкретного доручення, його вартість та порядок оплати.
Відповідно до п. 4.3 договору при визначенні розміру винагороди (гонорару) враховується: обсяг і час роботи, що потрібний для належного виконання доручення; ступінь складності правових питань, що стосуються доручення; важливість доручення з точки зору інтересів клієнта.
Згідно з п. 4.4 договору розмір винагороди (розмір гонорару) за виконання доручення клієнта та строки його оплати визначаються сторонами окремо в додатках (додаткових угодах) до даного договору, що підписуються сторонами та є невід`ємною частиною даного договору.
23.12.2025 Акціонерним товариством «Мотор Січ» та Адвокатським бюро «Василенко» укладено додаткова угода № 6 до договору про надання правничої (правової) допомоги № 6235/24-Д(СПЗ) від 13.11.2024.
За умовами п. 4 цієї додаткової угоди розрахунок винагороди (гонорару) адвокатського бюро за надану правову допомогу (виконане доручення) клієнту в рамках даної додаткової угоди обраховується наступним чином: вивчення матеріалів справи 5000,00 грн одна година часу; підготовка позовної заяви 7000,00 грн одна година часу; підготовка пояснень, клопотань, інших процесуальних заяв 5000,00 грн одна година часу; гонорар за правничу допомогу 150 000,00 грн; участь у судовому засіданні 3000,00 грн одна година часу.
В акті виконаних робіт від 08.04.2026 сторони договору засвідчили, що адвокатське бюро надало, а клієнт прийняв наступну правничу допомогу за договором та додатковою угодою: вивчення матеріалів справи; підготовка документів для досудового врегулювання спору; участь у нарадах щодо вирішення питання повернення боргу; підготовка та подання позовної заяви до господарського суду; підготовка пояснень, клопотань та процесуальних заяв; участь в судових засіданнях; гонорар за правничу допомогу.
Вартість наданих правничих послуг згідно з цим актом складає 200 000,00 грн.
З матеріалів справи вбачається, що правничу допомогу у цій справі у вигляді представництва інтересів в суді надано позивачу адвокатом Василенком О.В. на підставі ордеру серії АР № 1285908 від 23.12.2025, виданого на підставі договору про надання правничої (правової) допомоги № 6235/24(СПЗ) від 13.11.2024.
Відповідач заперечує щодо заявленої позивачем суми на професійну правничу допомогу в розмірі 200 000,00 грн. Просить суд звернути увагу на те, що, відповідачем здійснювались усі необхідні дії щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом. Відповідач, жодним чином не оспорюючи та в повному обсязі визнаючи суму основного боргу перед позивачем, намагався зняти арешт з рахунку відповідача задля повернення позивачеві передоплатии, пропонував йому вирішити спір шляхом укладення мирової угоди ще на стадії підготовчого провадження у справі, що розглядалась. Правова позиція відповідача жодного разу не змінювалась, у зв`язку з чим адвокату позивача не потрібно було вивчати додаткові джерела права, законодавство, що регулює спір у справі, документи та доводи, якими відповідач обґрунтовував свої вимоги, та інші обставини. Відповідач наполягає на тому, що спір виник саме внаслідок неправильних дій позивача, який, будучи добре обізнаним про арешт рахунків відповідача у рамках кримінального провадження і про відсутність у останнього внаслідок цього об`єктивної можливості повернути позивачеві передоплату, жодного разу не заявляв вимог про зняття арешту з рахунків відповідача у рамках кримінального провадження в частині розміру неповерненої відповідачем суми попередньої оплати, втім заявив вимогу про стягнення суми боргу в рамках господарського судочинства, заздалегідь будучи обізнаним про те, що судове рішення щодо стягнення з відповідача суми попередньої оплати буде не виконуваним внаслідок арешту рахунків відповідача, що триває у рамках кримінального провадження. Заявлена позивачем вимога про стягнення судових витрат на професійну правову допомогу у розмірі 200 000,00 гривень явно не є співмірною зі складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим адвокатом позивача на надання правових послуг у цій справі. Враховуючи фактичні обставини справи, що розглядалася, обсяги наданих позивачу як клієнту послуг правничої допомоги щодо представництва його інтересів у суді першої інстанції, складання позовної заяви на шістьох аркушах, невеликий обсяг матеріалів у цій справі, кількість та тривалість судових засідань та час, який мав бути фактично витрачений адвокатом позивача на надання правової допомоги у цій справі, відповідач, з урахуванням критерію реальності та розумності розміру таких витрат, а також враховуючи середню вартість робіт, що склалася на вітчизняному ринку юридичних послуг, стверджує що загальна сума витрат позивача на професійну правничу допомогу у цій справі є, надмірною, а розмір гонорару за правничу допомогу у сто п`ятдесят тисяч гривень не є розумним і співмірним за надання професійної правничої допомоги у справах подібної категорії складності. Просив зменшити суму витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, до 10 000,00 грн.
Разом із цим, суд враховує, що згідно з ч. 4 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду у пунктах 6.46, 6.48, 6.49, 6.52 постанови від 02.02.2024 у справі № 910/9714/22 зазначив, що відповідно до усталеної практики Верховного Суду суд, вирішуючи питання про судові витрати на професійну правничу допомогу, повинен враховувати, що:
- не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат, а тому, вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18 та від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21);
- при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова ухвала Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.12.2021 у справі № 927/237/20, постанова Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі № 826/1216/16 та додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 775/9215/15ц);
- суд зобов`язаний оцінити розмір адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою (постанова Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі № 826/1216/16 та додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 775/9215/15ц);
- у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір (позиція викладена Верховним Судом у додаткових постановах від 20.05.2019 у справі № 916/2102/17, від 25.06.2019 у справі № 909/371/18, у постановах від 05.06.2019 у справі № 922/928/18, від 30.07.2019 у справі № 911/739/15 та від 01.08.2019 у справі № 915/237/18);
- у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.11.2023 у справі № 914/2355/21 висловлено правову позицію, відповідно до якої суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг;
- із урахуванням конкретних обставин, зокрема, ціни позову суд може обмежити даний розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для даної справи. У визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема: час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; тривалість розгляду і складність справи тощо.
Таким чином, при визначенні витрат на правничу допомогу необхідно враховувати витрачений адвокатом час на виконання відповідних робіт, а також ступінь складності правових питань, що стосуються доручення, що також узгоджується з умовами п. 4.3 договору та приписами ч. 4 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України.
Оцінюючи заявлений позивачем розмір витрат на професійну правничу допомогу на предмет їх співмірності зі складністю справи та обсягом виконаним адвокатом послуг, необхідності та розумності їх розміру суд зазначає, що витрати позивача на надання правничої допомоги, пов`язаної зі складанням та поданням до суду позовної заяви в розмірі 200 000,00 грн, є неспівмірними зі складністю справи, обсягом матеріалів та наданих послуг, не відповідають критеріям розумності, необхідності та обґрунтованості, у зв`язку з чим витрати на правничу допомогу в господарському суді Запорізької області є завищеними.
Суд не заперечує право адвоката та його довірителя на таку оцінку вартості та необхідності наданих послуг, але оцінює дані обставини з точки зору можливості покладення таких витрат на іншу сторону по справі.
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалено рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним.
Крім того, стягнення витрат на професійну правничу допомогу не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу. Вказане узгоджується з правовою позицією викладеною Верховним Судом у постанові від 30.01.2023 у справі № 910/7032/17.
Суд враховує, що спір виник у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за договором поставки, має типовий характер, не є складним з процесуальної та правової точки зору. Представником позивача до господарського суду підготовлено позовну заяву, яка за своїм змістом не містить складних правових конструкцій та складних розрахунків заявлених до стягнення штрафних санкцій, відтак підготовка позовної заяви у даній справі не потребувала тривалого часу та опрацювання значної кількості нормативно-правових актів, узагальнення нової судової практики.
У вирішенні питання чи є розмір витрат позивача на правничу допомогу обґрунтованим та пропорційним до предмета спору у цій справі, суд ураховує конкретні обставини справи. Зокрема, характер спірних правовідносин, ціну позову; висновки Верховного Суду щодо застосування положень частини п`ятої ст. 129 Господарського процесуального кодексу України; критерії Європейського суду з прав людини (відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір).
З огляду на наведене, беручи до уваги клопотання відповідача про зменшення витрат на професійну правничу допомогу, господарський суд вважає обґрунтованими та співмірними витрати позивача на правничу допомогу у розмірі 80 000,00 грн, що відповідає обсягу наданих адвокатом послуг, складності справи та принципам розумності і справедливості.
Згідно з ч. 2 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
За результатами вирішення спору в даній справі позов задоволено частково, стягнуто з відповідача на користь позивача суму в загальному розмірі 12 441 600,00 грн, що становить 99,13 % від заявленої до стягнення суми. В іншій частині позову суд відмовив.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України пропорційно до задоволених вимог з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу в сумі 79 303,14 грн.
Таким чином, заява позивача про ухвалення додаткового рішення задовольняється частково.
Керуючись ст. ст. 123, 126, 221, 236 - 242, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд
Заяву Акціонерного товариства Мотор Січ про ухвалення додаткового рішення у справі № 908/4000/25, задовольнити частково.
У задоволенні іншої частини заяви, відмовити.
Додаткове рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги додаткове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на додаткове рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повний текст додаткового рішення підписаний 24 квітня 2026 року.
Суддя І. С. Горохов