РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

16.04.2026Справа № 910/1423/26

Господарський суд міста Києва у складі судді Кирилюк Т.Ю. розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без виклику представників сторін матеріали господарської справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Акула Трейд»

до Приватного акціонерного товариства «Холдингова компанія «Київміськбуд»

про стягнення 105 111,59 грн.,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Акула Трейд» звернулося до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Приватного акціонерного товариства «Холдингова компанія «Київміськбуд» про стягнення 105 111,59 грн. нарахованих на заборгованість, встановлену рішеннями Господарського суду міста Києва від 30.09.2025 у справі № 910/1243/25 та від 04.08.2025 у справі № 910/6908/25.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.02.2026 відкрито провадження у справі; визнано справу малозначною та вирішено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін; визначено сторонам строки для подачі своїх заяв по суті спору.

Відповідно до повідомлення про доставку процесуального документа до електронного кабінету особи відповідачем ухвалу про відкриття провадження у справі отримано 16.02.2026 о 14:30.

Частиною одинадцятою статті 242 Господарського процесуального кодексу України встановлено, якщо учасник справи має електронний кабінет, суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в електронній формі виключно за допомогою Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи чи її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами.

Відповідно до частини 6 вказаної статті, якщо судове рішення надіслано до електронного кабінету пізніше 17 години, судове рішення вважається врученим у робочий день, наступний за днем його відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про його доставлення.

Таким чином, ухвала про відкриття провадження у даній справі належним чином вручена відповідачу 16.02.2026.

Відповідачем відзив суду не надано, позовні вимоги не заперечено. Відповідно до частини дев`ятої статті 165 Господарського процесуального кодексу України справу розглянуто за наявними матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 30.09.2025 у справі № 910/1243/25 позов задоволено частково, стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Холдингова компанія «Київміськбуд» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Акула Трейд» основний борг у розмірі 634 272, 25 грн., 3% річних у розмірі 55 915,19 грн., інфляційні втрати у розмірі 279 741,60 грн. та судовий збір у розмірі 11 639,15 грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 04.08.2025 у справі № 910/6908/25 позов задоволено, стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Холдингова компанія «Київміськбуд» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Акула Трейд» суму основного боргу у розмірі 631 019,88 грн, інфляційні втрати у розмірі 306 530,86 грн., 3% річних у розмірі 61 238,51 грн. та витрати зі сплати судового збору в сумі 11 985,48 грн. Ухвалено, органу (особі), що здійснюватиме примусове виконання рішення Господарського суду міста Києва від 04.08.2025 у справі № 910/6908/25, в порядку частини десятої статті 238 Господарського процесуального кодексу України нараховувати 3% річних за прострочення виконання грошового зобов`язання починаючи з 31.05.2025 до повної його сплати.

Оскільки мало місце несвоєчасне виконання відповідачем грошових зобов`язань, які виникли на підставі договору поставки від 27.10.2020 №723/з, договору поставки від 27.10.2021 №923/з, договору про відступлення права вимоги від 19.03.2024 та які встановлені рішеннями Господарського суду міста Києва від 30.09.2025 у справі № 910/1243/25 та від 04.08.2025 у справі № 910/6908/25, позивач, з посиланням на приписи статті 625 Цивільного кодексу України, звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача трьох процентів річних у розмірі 21 687,00 грн. та інфляційних втрат у розмірі 64 931,75 грн. за договором поставки від 27.10.2020 №723/з та інфляційних втрат у розмірі 18 492,84 грн. за договором поставки від 27.10.2021 №923/з.

Статтею 75 Господарського процесуального кодексу України визначено, що обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Преюдиціальність - обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набуло законної сили, в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, адже їх істину вже встановлено у рішенні чи вироку, і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який вступив в законну силу. Суть преюдиції полягає в неприпустимості повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами.

Отже, не потребують доказування преюдиціальні обставини, тобто встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, - при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. При цьому, не має значення, в якому саме процесуальному статусі виступали відповідні особи у таких інших справах - позивачів, відповідачів, третіх осіб тощо. Преюдиціальне значення процесуальним законом надається саме обставинам, встановленим судовими рішеннями (в тому числі, в їх мотивувальних частинах), а не правовій оцінці таких обставин, здійсненій іншим судом.

Враховуючи наведене, рішення Господарського суду міста Києва від 30.09.2025 у справі № 910/1243/25 та від 04.08.2025 у справі № 910/6908/25, які набрали законної сили, мають преюдиціальне значення, а встановлені ними факти повторного доведення не потребують.

Статтею 599 Цивільного кодексу України визначено, що зобов`язання припиняється виконанням проведеним належним чином.

З прийняттям рішення про стягнення боргу, яким по суті фіксується обов`язок сторони сплатити кошти, зобов`язання, що виникли на підставі договору та їх прострочення не припиняються до їх повного виконання боржником.

Згідно з частиною 1 статті 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно статей 610, 611 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом статей 11, 526, 530, 599, 611, 612, 625 Цивільного кодексу України наявність судового рішення про стягнення суми боргу за договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених статтею 625 Цивільного кодексу України за час прострочення.

При цьому, оскільки внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених статтею 625 Цивільного кодексу України, за увесь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, то право на позов про стягнення інфляційних втрат і 3% річних виникає за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення.

Аналогічний правовий висновок викладено Верховним Судом у постанові від 05.02.2026 у справі № 922/4754/24.

Нарахуванням позивачем інфляційних втрат та 3 % річних є правом кредитора (позивача), яке він може реалізувати при неналежному виконанні боржником грошового зобов`язання, що наразі допущено відповідачем та водночас є підставою настання для останнього відповідних правових наслідків, в даному випадку передбачених частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України.

Так, у разі несвоєчасного виконання боржником грошового зобов`язання у нього виникає обов`язок сплатити кредитору разом із сумою основного боргу суму інфляційних втрат як компенсацію знецінення грошових коштів за основним зобов`язанням внаслідок інфляційних процесів у період прострочення їх оплати та три проценти річних від простроченої суми.

Позивач, керуючись статтею 625 Цивільного кодексу України, нарахував та просить стягнути з відповідача, за прострочення останнім виконання зобов`язання 3% річних у розмірі 21 687,00 грн. та інфляційні втрати у розмірі 64 931,75 грн., які нараховані на заборгованість у сумі 634 272,25 грн. за період часу з 14.12.2024 по 03.02.2026 та інфляційні втрати у розмірі 18 492,84 грн., які нараховані на заборгованість у сумі 631 019,88 грн. за період часу з 31.05.2025 по 03.02.2026.

Відповідно до частин 1, 3 статті 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Відповідно до статей 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Здійснивши перерахунок 3 % річних та інфляційних втрат, які нараховані за договорами поставки від 27.10.2020 №723/з та від 27.10.2021 №923/з., в межах періоду розрахунку позивача, суд приходить до висновку, що позовні вимоги розраховані арифметично вірно тому підлягають повному задоволенню.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу витрати зі сплати судового збору підлягають стягненню з відповідача.

На підставі викладеного та керуючись статтею 74, статтями 76-79, статтею 86, статтею 123, статтею 129, статтями 232-233, статтями 237- 238, статтею 240 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1.Позов задовольнити повністю.

2.Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Холдингова компанія «Київміськбуд» (01010, місто Київ, вулиця Михайла Омеляновича-Павленка, будинок 4/6; ідентифікаційний код 23527052) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Акула Трейд» (03191, місто Київ, вулиця Кістяківських Родини, будинок 6, квартира 7-155; ідентифікаційний код 38810093) 3% річних у розмірі 21 687,00 грн. та інфляційні втрати у розмірі 83 424,59 грн. та 2 662,40 грн. витрат зі сплати судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Суддя Т.Ю. Кирилюк