РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

15.04.2026Справа № 910/1137/26

Господарський суд міста Києва у складі судді Пукшин Л.Г., за участі секретаря судового засідання Рябокінь Є.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали господарської справи

за позовом Державного підприємства «Медичні закупівлі України» (01601, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 7, ідентифікаційний код 42574629)

до Товариства з обмеженою відповідальністю «ДОЙЧ-ФАРМ» (02002, м. Київ, вул. Євгена Сверстюка, 21, кім. 506, ідентифікаційний код 40581739)

про відшкодування 4 057 542,72 грн,

за участю представників сторін:

від позивача: Шпінь В.І.

від відповідача: не з`явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду міста Києва звернулось Державне підприємства «Медичні закупівлі України» (далі - позивач) з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ДОЙЧ-ФАРМ» (далі - відповідач) про стягнення 4 057 542,72 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань за договором про закупівлю №09/107-06/2025 від 30.06.2025 (далі - договір) в частині передання документів сканованих копій реєстраційних посвідчень та документів, що підтверджують відповідність умов виробництва лікарських засобів чинним в Україні вимогам належної виробничої практики сторони дійшли згоди розірвати даний договір, у зв`язку з чим постачальником повернуто замовнику суму попередньої оплати у розмірі 13 525 142, 40 грн, однак не сплачено штраф відповідно до пункту 8.3.1. договору в сумі 1 352 514, 24 грн та штраф відповідно до пункту 8.3.5. договору в сумі 2 705 028, 00 грн, що і стало підставою для звернення до суду з даним позовом.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.02.2026 було прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі № 910/1137/26, вирішено справу розглядати за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 18.03.2026.

13.03.2026 через підсистему «Електронний суд» ЄСІТС позивачем подано заяву про проведення засідання за відсутності учасника справи, у якій позивач зазначив, що не може забезпечити явку уповноваженого представника у судове засідання, яке відбудеться 18.03.2026, у зв`язку з перебуванням у щорічній відпустці з 16.03.2026 по 29.03.2026. Також позивач зазначив, що підтримує свою позовну заяву повністю, всі докази по справі з боку позивача надано та просив суд закрити підготовче провадження та призначити справу № 910/1137/26 до розгляду по суті.

У судовому підготовчому засіданні 18.03.2026 судом проголошено протокольну ухвалу про закриття підготовчого провадження у справі № 910/1137/26 та призначення її до судового розгляду по суті у судовому засіданні 15.04.2026.

У судовому засіданні 15.04.2026 представник позивача підтримав позовні вимоги, просив суд їх задовольнити у повному обсязі.

Відповідач не забезпечив явку уповноваженого представника у судове засідання 15.04.2026, про причини неявки суд не повідомив, про час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином.

У судовому засіданні 15.04.2026 оголошено вступну та резолютивну частину рішення відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив.

Як вбачається із матеріалів справи Державне підприємство «Медичні закупівлі України» (надалі замовник, позивач) є підприємством, заснованим на державній власності та належить до сфери управління Міністерства охорони здоров`я України і є підзвітним йому.

Як вказує позивач у позовній заяві, за оголошеною Державним підприємством «Медичні закупівлі України» закупівлею було оголошено процедуру відкритих торгів з особливостями за предметом закупівлі «ДК 021:20-6 Фармацевтична продукція (Тенофовір 300 мг)».

Після перемоги в аукціоні (https://prozorro.gov.ua/uk/tender/UA-2025-05-26-013914-a) Товариство з обмеженою відповідальністю «Дойч-Фарм» (надалі постачальник, відповідач) між позивачем та відповідачем було укладено Договір про закупівлю № 09/107-06/2025 від 30.06.2025 (надалі договір) відповідно до якого постачальник зобов`язався поставити фармацевтичну продукцію Тенофовір 300 мг; ДК 021:20-6 (номер оголошення про проведення процедури закупівлі UA-2025-05-26-013914-a) на загальну суму 13 525 142,40 грн.

Відповідно до п. 1.1. договору постачальник бере на себе зобов`язання поставити замовнику фармацевтичну продукцію, асортимент, ціна та обсяг якої вказується в Специфікації (Додаток №1), що є невід`ємною частиною цього договору (далі за текстом продукція), а замовник прийняти таку продукцію та оплатити її в порядку та на умовах, визначених цим договором.

У п. 1.3. договору передбачено, що цей договір виконується в рамках виконання програм та здійснення централізованих заходів з охорони здоров`я, а саме за бюджетною програмою КПКВК 2301400 «Забезпечення медичних заходів окремих державних програм та комплексних заходів програмного характеру».

За умовами пунктів 2.1.-2.2. договору поставка продукції здійснюється відповідно до Incoterms 2020. Поставка продукції здійснюється на умовах DAP або DDP* склад замовника (на території України). Якщо постачальник є резидентом України - поставка продукції здійснюється на умовах DDP.

Згідно з п. 3.1. договору валютою цього договору є національна валюта України гривня. Загальна ціна договору та ціна за одиницю продукції вказується у Специфікації (Додаток № 1).

Відповідно до п. 3.4. договору, якщо інше не передбачено цим договором, за загальним правилом, оплата продукції за цим договором здійснюється замовником на умовах попередньої оплати з урахуванням положень бюджетного законодавства та нормативно-правових актів, що регулюють питання здійснення попередньої оплати.

Згідно з п. 4.1. договору постачальник зобов`язаний здійснити поставку продукції за цим договором у строк, вказаний у специфікації (додаток № 1).

Пунктом 7.1.1. договору встановлено, що у разі, якщо на дату укладення цього Договору продукція є незареєстрованою в Україні та не має реєстраційного посвідчення (крім випадку, коли незареєстрована продукція може ввозитись на митну територію України в порядку та на умовах, визначених чинним законодавством), або не має дозволу на паралельний імпорт, постачальник зобов`язується належним чином зареєструвати продукцію в Україні або отримати дозвіл на паралельний імпорт та на підтвердження цього не пізніше ніж протягом 90 (дев`яносто) календарних днів з дати укладення цього договору (або не пізніше строку, передбаченого у пункті 5.1 цього Договору, якщо цей строк настане раніше) надати замовнику засобами електронної пошти та/або шляхом заповнення електронних форм в електронному кабінеті постачальника, створеному в інформаційно-аналітичній системі замовника, у порядку, визначеному цим договором: скановану копію реєстраційного посвідчення, яке видається Міністерством охорони здоров`я України для кожного виду продукції, що постачається або копії інших документів, що підтверджують реєстрацію лікарського засобу в Україні; або підтвердження отримання дозволу на паралельний імпорт в Україні, що видається Державною службою України з лікарських засобів та контролю за наркотиками.

У п. 7.1.1.1. договору визначено, що у разі, якщо на дату укладення цього договору продукція є незареєстрованою в Україні та не має реєстраційного посвідчення (крім випадку, коли незареєстрована продукція може ввозитись на митну територію України в порядку та на умовах, визначених чинним законодавством), постачальник у випадках, визначених законодавством, зобов`язується надати документ, що підтверджує відповідність умов виробництва такого лікарського засобу чинним в Україні вимогам належної виробничої практики, виданий в порядку, визначеному центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері охорони здоров`я, протягом 90 (дев`яносто) календарних днів з дати укладення цього Договору (або не пізніше строку, передбаченого у пункті 5.1 договору, якщо цей строк настане раніше).

Згідно з п. 8.1 договору у разі невиконання або неналежного виконання своїх зобов`язань, що виникають з цього договору, сторони несуть відповідальність, передбачену цим договором та чинним законодавством України.

За умовами п. 8.2 договору, уразі порушення строку поставки, непередачу (несвоєчасну передачу, повернення з підстав, встановлених цим договором) продукції, постачальник сплачує замовнику пеню у розмірі 0,1 (нуль цілих одна десята) відсотка від ціни продукції, строк поставки якої порушено, за кожний день прострочення або ціни не переданої (несвоєчасно переданої, повернутої) продукції, за кожний день затримки передачі. Пеня нараховується протягом строку порушення виконання зобов`язань за Договором, включаючи день виконання такого зобов`язання. За порушення строку поставки продукції понад 30 (тридцять) календарних днів додатково сплачується штраф у розмірі 7 (семи) відсотків від ціни продукції, строк поставки якої порушено. При цьому, відібрані зразки серій продукції для проведення лабораторного аналізу не вважаються непоставленими (неприйнятими)

У п. 8.3. договору сторонами узгоджено, що у разі порушення постачальником строків поставки, непередачі (несвоєчасної передачі) продукції, недотримання вимог підпунктів 7.1.1, 7.1.2 пункту 7.1 цього договору замовник має право відмовитися від подальшого прийняття продукції. При цьому постачальник не звільняється від зобов`язань щодо сплати пені та штрафу передбачених цим договором, відшкодування замовнику документально підтверджених витрат, спричинених порушенням строків поставки, непередачею (несвоєчасною передачею) продукції, а також повернення на рахунок замовника суми попередньої оплати за недопоставлену продукцію, перерахованої замовником постачальнику, протягом 10 (десяти) робочих днів від дати направлення замовником письмового повідомлення постачальнику про відмову від подальшого прийняття продукції, у тому числі шляхом стягнення згідно з вимогою замовника платежу за Банківською гарантією забезпечення попередньої оплати на суму попередньої оплати.

Згідно з п. 8.4. договору у разі застосування пені/штрафу постачальник зобов`язаний сплатити суму пені/штрафу протягом 30 (тридцяти) календарних днів від дати направлення замовником письмового повідомлення постачальнику.

У пункті 4 Специфікації до договору передбачено, що у відповідності до пункту 4.1 договору постачальник зобов`язаний здійснити поставку продукції за договором у строк до 30 січня 2026 року включно.

Цей договір, відповідно до п. 10.1. вважається укладеним і набирає чинності після його підписання сторонами з моменту надання згоди уповноваженим органом управління на вчинення даного значного господарського зобов`язання (у разі, якщо надання такої згоди передбачено законодавством) та діє протягом строку, вказаного у Специфікації (Додаток № 1), а в частині виконання сторонами своїх зобов`язань за цим договором, у тому числі в частині штрафних санкцій та поставки продукції до повного виконання.

У п. 6. Специфікації визначено, що у відповідності до пункту 10.1. договору цей договір діє до 28 лютого 2026 року включно, а в частині виконання сторонами своїх зобов`язань за цим договором, у тому числі в частині штрафних санкцій та поставки продукції до повного виконання.

За доводами позивача, на виконання умов договору, замовник виконав своє зобов`язання, а саме здійснив попередню оплату за договором на суму 13 525 142,40 грн, що підтверджується платіжною інструкцією від 10.07.2025 № 10707.

Як вказує позивач у позовній заяві, враховуючи умови договору, 28.09.2025 закінчився термін 90 календарних днів з дати укладення договору для надання сканованих копій реєстраційних посвідчень та документів, що підтверджують відповідність умов виробництва лікарських засобів чинним в Україні вимогам належної виробничої практики. Однак, дані документи постачальником не надано замовнику, у строки визначені договором.

У зв`язку з чим, як вказує позивач, у відповідача виник обов`язок, визначений п. 8.1. та п.8.3.1 договору сплатити штраф у розмірі 10 (десять) відсотків від загальної ціни договору.

Про даний факт замовник повідомив постачальника, а саме, направив претензію від 02.10.2025 № 05/3890-10/2025.

Крім цього, як вказує позивач, замовником з метою вчасного, якісного та безперервного забезпечення пацієнтів житєво необхідними лікарськими засобами, направлено постачальнику листа від 18.12.2025 № 05/4977-12/2025 з проханням забезпечити максимально прискорене постачання та повідомити терміни постачання лікарських засобів, закуплених за договором № 09/107-06/2025 від 30.06.2025, в яких існує нагальна потреба та ризик переривання лікування пацієнтів.

Листом від 06.01.2026 № 1617 постачальник повідомив замовника про неможливість поставки, згідно з договором про закупівлю № 09/107-06/2025 від 30.06.2025, а саме продукції ТЕНОФОВІР ДИЗОПРОКСИЛ ФУМАРАТ ТАБЛЕТКИ (Тенофовір 300 мг) у кількості 2 736 000 таблеток у строк до 30.01.2026 та просив розірвати договір у зв`язку з вказаними обставинами.

Як вбачається із матеріалів справи, додатковою угодою № 1 від 12.01.2026 до договору сторони дійшли згоди про дострокове розірвання договору з 12.01.2026 у зв`язку з неможливістю здійснити поставку продукції.

У п. 1.2. додаткової угоди № 1 від 12.01.2026 сторонами узгоджено, що постачальник не звільняється від зобов`язань щодо повернення на рахунок замовника суми попередньої оплати за непоставлену продукцію, перерахованої замовником постачальнику, сплати пені та штрафу, передбачених договором, а також відшкодування замовнику документально підтверджених витрат, спричинених порушенням строків поставки, непередачею (несвоєчасною передачею) продукції, протягом 10 (десяти) календарних днів від дати набрання чинності цією додатковою угодою.

За доводами позивача, відповідачем перераховано замовнику суму попередньої оплати у розмірі 13 525 142,40 грн що підтверджується випискою з рахунка за 21.01.2026, однак, у порушення вимог п.1.2 Додаткової угоди № 1 від 12.01.2026 постачальником не виконано інші передбачені зазначеним пунктом зобов`язання, а саме: не сплачено штраф у розмірах і порядку, визначених пунктами 8.3.1., 8.3.5. договору, що і стало підставою для звернення до суду з даним позовом.

Відповідач не скористався своїм правом для подачі відзиву на позовну заяву.

Оцінюючи подані сторонами докази, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про таке.

Згідно зі ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є таке правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частинами 1, 3, 5 ст. 626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.

За своєю правовою природою укладений між сторонами договір є договором поставки.

У відповідності до ч. 1 ст. 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з ч. 2 ст. 712 ЦК України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530 ЦК України).

Статтями 525 та 526 ЦК України унормовано, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається; зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Дана норма кореспондується з приписами статті 193 ГК України.

Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Судом встановлено, що у п. 4 специфікації до договору сторонами узгоджено, що постачальник зобов`язаний здійснити поставку продукції за договором у строк до 30 січня 2026 року включно.

Доказів поставки товару у визначений договором термін, тобто до 30 січня 2026 включно матеріали справи не містять.

Відповідачем також не заперечується факт того, що у визначений договором строк, він не здійснив поставки товару за договором.

Як вбачається із матеріалів справи, 02.10.2025 позивач направив на адресу відповідача претензію щодо не виконання останнім умов договору, визначених у пунктах 7.1.1. та 7.1.1.1.

Листом від 18.12.2025 № 05/4977-12/2025 позивач звернувся до відповідача з проханням забезпечити максимально прискорене постачання та повідомити терміни постачання лікарських засобів, закуплених за договором 09/107-06/2025 від 30.06.2025.

Матеріалами справи підтверджено, що листом від 06.01.2026 № 1617 відповідач повідомив позивач про неможливість поставки продукції за договору про закупівлю № 09/107-06/2025 від 30.06.2025, а саме: ТЕНОФОВІР ДИЗОПРОКСИЛ ФУМАРАТ ТАБЛЕТКИ (Тенофовір 300 мг) у кількості 2 736 000 таблеток у строк до 30.01.2026 та просив розірвати договір.

Судом встановлено, що 12.01.2026 сторонами укладено додатковою угодою № 1 до договору, відповідно до якої сторони дійшли згоди про дострокове розірвання договору з 12.01.2026 у зв`язку з неможливістю здійснити поставку продукції.

У п. 1.2. додаткової угоди № 1 від 12.01.2026 сторонами узгоджено, що постачальник не звільняється від зобов`язань щодо повернення на рахунок замовника суми попередньої оплати за непоставлену продукцію, перерахованої замовником постачальнику, сплати пені та штрафу, передбачених договором, а також відшкодування замовнику документально підтверджених витрат, спричинених порушенням строків поставки, непередачею (несвоєчасною передачею) продукції, протягом 10 (десяти) календарних днів від дати набрання чинності цією додатковою угодою.

На виконання умов п. 1.2. додаткової угоди, відповідачем було повернуто попередню оплату у розмір 13 525 142,40 грн, що підтверджується випискою з рахунку позивача за 21.01.2026 та не заперечується сторонами.

Проте, як вірно зазначив позивач, відповідачем так і не було виконано зобов`язання щодо сплати штрафу згідно з п. 8.3.1. та 8.5. договору, а саме: у розмірі 10 (десять) відсотків від загальної ціни договору (у зв`язку недотримання постачальником вимог підпунктів 7.1.1, 7.1.1.1, 7.1.2 пункту 7.1 цього договору) та у розмірі 20 (двадцять) відсотків від вартості непоставленої продукції (у разі надходження письмового звернення від постачальника щодо розірвання договору у зв`язку з неможливістю його виконання).

Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або Законом.

Стаття 611 ЦК України передбачає, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, якими зокрема є сплата неустойки.

Згідно з ч. 1 ст. 546 ЦК України, виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності.

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Судом встановлено, що у п. 8.3.1. договору визначено, що у разі недотримання постачальником вимог підпунктів 7.1.1, 7.1.1.1, 7.1.2 пункту 7.1 цього договору, з постачальника крім пені та/або штрафу, зазначених у пункті 8.2. цього договору, стягується штраф у розмірі 10 (десять) відсотків від загальної ціни договору, вказаної у Специфікації (Додаток № 1).

Пунктом 8.3.5. договору передбачено, що у разі надходження письмового звернення від постачальника щодо розірвання договору у зв`язку з неможливістю його виконання, договір в установленому порядку розривається, а з постачальника крім пені та/або штрафу, зазначених у пункті 8.2. цього договору, стягується штраф у розмірі 20 (двадцять) відсотків від вартості непоставленої продукції.

З огляду на ту обставину, що матеріалами справи підтверджується факт нездійснення відповідачем поставки продукції за договором, не виконання свого зобов`язання, визначеного умовами п. 7.1. договору та дострокове розірвання договору з ініціативи відповідача суд приходить до висновку, що вимога позивача про стягнення з відповідача штрафу у розмірі 10 (десять) відсотків від загальної ціни договору (у зв`язку недотримання постачальником вимог підпунктів 7.1.1, 7.1.1.1, 7.1.2 пункту 7.1 цього договору) та у розмірі 20 (двадцять) відсотків від вартості непоставленої продукції (у разі надходження письмового звернення від постачальника щодо розірвання договору у зв`язку з неможливістю його виконання є обґрунтованими та правомірними.

Перевіривши наданий позивачем розрахунки штрафу, суд дійшов висновку про їх обґрунтованість, вірність та відповідність фактичним обставинам справи і нормам чинного законодавства, у зв`язку з чим позовні вимоги про стягнення з відповідача штрафу відповідно до пункту 8.3.1. договору у сумі 1 352 514, 24 грн та штрафу відповідно до пункту 8.3.5. договору в сумі 2 705 028, 00 грн, підлягають задоволенню повністю.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до статей 76-79 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За приписами частини 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідач під час розгляду справи не надав суду належних та допустимих доказів, які б спростовували заявлені позовні вимоги та свідчили про належне виконання свого обов`язку чи відсутність у нього обов`язку сплатити заявлену до стягнення заборгованість.

Приймаючи до уваги вищевикладене в сукупності, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог позивача у повному обсязі.

Відповідно до ст. 129 ГПК України понесені позивачем витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 129, 236-238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Дойч-Фарм» (02002, м. Київ, вул. Сверстюка Євгена, буд. 21, кім. 506; ідентифікаційний код 40581739) на користь Державного підприємства «Медичні закупівлі України» (01601, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 7; ідентифікаційний код 42574629) штраф у розмірі 4 057 542 грн 72 коп. та витрати зі сплати судового збору у розмірі 48 690 грн 51 коп.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 16.04.2026.

Суддя Л. Г. Пукшин