УХВАЛА

м. Київ

22.04.2026Справа № 910/3302/26
Господарський суд міста Києва у складі судді Павленка Є.В., розглянувши заяву фізичної особи - підприємця Коробка Дені Костянтиновича про забезпечення позову в справі № 910/3302/26 за позовом фізичної особи - підприємця Коробка Дені Костянтиновича до Товариства з обмеженою відповідальністю "Сонус" про стягнення 82 215,76 грн,

без повідомлення учасників справи,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2026 року фізична особа - підприємець Коробко Дені Костянтинович (далі - Підприємець) звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Сонус" про стягнення 82 215,76 грн, з яких: 82 027,00 грн - основна заборгованість, 188,76 грн - три проценти річних. Крім того, позивач просив зазначити в рішенні суду про нарахування трьох процентів річних до моменту фактичного виконання цього рішення.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем його зобов`язань за укладеним між сторонами договором про надання послуг від 17 квітня 2025 року № 170425 у частині повної та своєчасної оплати наданих позивачем послуг.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 30 березня 2026 року позовну заяву Підприємця залишено без руху та надано позивачеві строк для усунення її недоліків.

10 квітня 2026 року на адресу суду від позивача надійшла заява від 6 квітня 2026 року з доданими до неї документами на усунення недоліків позовної заяви. У цій же заяві Підприємець просив поновити встановлений ухвалою суду від 30 березня 2026 року процесуальний строк на усунення недоліків його позову.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21 квітня 2026 року в задоволенні клопотання Підприємця про поновлення процесуального строку для усунення недоліків позовної заяви відмовлено, позовну заяву Підприємця з доданими до неї документами повернуто заявнику.

22 квітня 2026 року на адресу суду від Підприємця надійшла заява від 17 квітня 2026 року про забезпечення вказаного позову шляхом накладення арешту на грошові кошти відповідача, які знаходяться на рахунках останнього в банківських установах, у межах суми позовних вимог.

Відповідно до статті 136 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

За частиною 5 статті 139 ГПК України до заяви про забезпечення позову додаються документи, що підтверджують сплату судового збору в установлених порядку та розмірі.

Положеннями статті 4 Закону України "Про судовий збір" вбачається, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно з Законом України "Про Державний бюджет України на 2026 рік" станом на 1 січня 2026 року прожитковий мінімум для працездатних осіб у місячному розмірі становить 3 328,00 грн.

За умовами підпункту 3 пункту 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до господарського суду заяви про забезпечення позову справляється судовий збір 0,5 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відтак, за чинним законодавством Підприємець мав сплатити за подання до суду цієї заяви судовий збір у розмірі 1 664,00 грн (3 328,00 грн х 0,5).

Однак, як вбачається з переліку документів, доданих до заяви, квитанцію про сплату судового збору заявником долучено не було. Жодного документа на підтвердження сплати Підприємцем судового збору в установленому законом розмірі до матеріалів заяви про забезпечення позову не додано.

Крім того, згідно з пунктом 6 частини 1 статті 139 ГПК України заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити пропозиції останнього щодо зустрічного забезпечення.

У той же час судом встановлено, що в порушення вищезазначених імперативних приписів Кодексу заявником не наведено жодних пропозицій щодо зустрічного забезпечення, як це прямо передбачено вказаною статтею.

Суд також враховує викладені у постанові Верховного Суду в складі Касаційного господарського суду від 14 серпня 2019 року в справі № 910/3802/19 висновки про те, що застосування зустрічного забезпечення є правом суду, проте обов`язок позивача щодо зазначення пропозиції по зустрічному забезпеченню, яке має містити заява про забезпечення позову, встановлено ГПК України.

Відповідно до частини 1 статті 138 ГПК України заява про забезпечення позову може бути подана: до подання позовної заяви, одночасно з пред`явленням позову, після відкриття провадження у справі.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21 квітня 2026 року позовну заяву Підприємця з доданими до неї документами було повернуто заявнику, що виключає можливість подання заяви про забезпечення позову Підприємцем у межах справи № 910/3302/26.

Частиною 7 статті 140 ГПК України визначено, що суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 139 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

Враховуючи те, що заява Підприємця про забезпечення позову від 17 квітня 2026 року подана без дотримання вимог статті 139 ГПК України, вона підлягає поверненню заявнику.

Керуючись статтями 136-140, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву фізичної особи - підприємця Коробка Дені Костянтиновича про забезпечення позову в справі № 910/3302/26 повернути заявнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в порядку, передбаченому статтями 254-257 ГПК України.

Дата підписання: 22 квітня 2026 року.

СуддяЄ.В. Павленко