ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15.04.2026 м. Івано-ФранківськСправа № 909/2/26

Господарський суд Івано-Франківської області у складі: судді Кобецької С.М., секретаря судового засідання Поліводи С.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: 4 Державного пожежно-рятувального загону Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Івано-Франківській області

до відповідача: Публічного акціонерного товариства "Нафтохімік Прикарпаття"

про стягнення 605 782,20 грн, з них: 561 410,64 грн - основного боргу, 34 807,29 грн - пені, 3368,00 грн - 3% річних, 6196,27 грн - інфляційних втрат

представники сторін в судове засідання не з`явились

установив: 4 Державний пожежно-рятувальний загін Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Івано-Франківській області (далі - позивач) звернувся до Господарського суду Івано-Франківської області з позовом до Публічного акціонерного товариства "Нафтохімік Прикарпаття" (далі - відповідач) про стягнення заборгованості в сумі 605 782,20 грн, з них: 561 410,64 грн - основного боргу, 34 807,29 грн - пені, 3368,00 грн - 3% річних, 6196,27 грн - інфляційних втрат.

Позовні вимоги обгрунтовані неналежним виконанням умов Договору №52/01-24 на постійне обов`язкове обслуговування державними аварійно-рятувальними службами об`єктів та окремих територій, на яких виникає ризик виникнення надзвичайних ситуацій від 03.06.2024 в частині сплати коштів за обслуговування об`єкту згідно складених та підписаних актів виконання послуг.

Позивач в судове засідання повноважного представника не забезпечив. Про розгляд справи повідомлений належним чином у судовому засіданні 18.03.2026, що підтверджується Протоколом судового засідання №6096295 від 18.03.2026.

Відповідач повноважного представника в судове засідання не забезпечив. Про розгляд справи повідомлений належним чином, що підтверджується Довідкою від 23.03.2026 про доставку йому в електронний кабінет ухвали суду від 18.03.2026. Відзив на позов суду не надав.

Відповідно до ч. 2 ст. 178 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

За наведеного та беручи до уваги: - приписи статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, стосовно розгляду спору впродовж розумного строку; - норми частин 1, 3 статті 202 Господарського процесуального кодексу України, згідно з якими неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час та місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті і суд розглядає справу за відсутності такого учасника; - те, що сторони належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, а їх явка не визнавалась судом обов`язковою; - те, що у суду є всі необхідні матеріали (докази) для вирішення спору по суті - спір вирішується у відсутності представників сторін за наявними матеріалами у справі.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши та об`єктивно оцінивши в сукупності всі докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, враховуючи вимоги чинного законодавства, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню.

Фактичні обставини у справі вказують про те, що 03.06.2024 між Публічним акціонерним товариством "Нафтохімік Прикарпаття" (по договору - об`єкт/по справі - відповідач) та 4 Державним пожежно-рятувальним загоном Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Івано-Франківській області (по договору Аварійно-рятувальна служба/по справі - позивач) укладено Договір № 52/01-24 на постійне та обов`язкове обслуговування державними аварійно-рятувальними службами об`єктів та окремих територій, на яких виникає ризик виникнення надзвичайних ситуацій (далі Договір).

Договір підписаний сторонами, скріплений печатками та є дійсним.

Договір визначає правові та фінансові відносини між сторонами, які його уклали, їх взаємні права і обов`язки, спосіб їх реалізації, а також порядок виконання Договору (п. 1.1. Договору).

Відповідно до п.1.2. Договору обслуговування об`єкту здійснюється на підставі ст. 24 та 133 Кодексу Цивільного захисту України, постанови КМУ від 11.01.2017 № 5 "Про затвердження Порядку здійснення постійного та обов`язкового аварійно-рятувального обслуговування суб`єктів господарювання, галузей та окремих територій" та постанови КМУ від 26.10.2016 № 763 "Про затвердження переліку суб`єктів господарювання, галузей та окремих територій, які підлягають постійному та обов`язковому аварійно-рятувальному обслуговуванню на договірній основі".

Згідно п.2.1. Договору предметом договору є організація та здійснення Аварійно-рятувальною службою аварійно-рятувального обслуговування ПАТ "Нафтохімік Прикарпаття", який розташований за адресою: Івано-Франківська область, місто Надвірна, вулиця Майданська 5, з метою своєчасного реагування та виконання аварійно-рятувальних робіт при виникненні на об`єкті надзвичайної ситуації, а також профілактичної роботи із запобігання (профілактики) виникненню надзвичайних ситуацій техногенного та природного характерів, спрямованій на поліпшення техногенної безпеки об`єктів (територій) та підвищення рівня підготовленості об`єкта до рятування людей та ліквідації надзвичайних ситуацій.

Вартість функціонування підрозділу Аварійно-рятувальної служби у режимі постійної готовності до виконання необхідного комплексу аварійно-рятувальних робіт в умовах надзвичайної ситуації або загрози її виникнення ставить 2 245 642,50 грн за один рік (п. 3.1. Договору).

Документом, що підтверджує факт виконання Аварійно-рятувальною службою умов, передбачених цим Договором, є Акт здачі-приймання виконаних робіт, підписаний сторонами та скріплений їх печатками, який складається щомісячно не пізніше останнього числа місяця, в якому виконуються роботи (п. 3.3. Договору).

Згідно п. 3.4. Договору плата за обслуговування здійснюється об`єктом щомісячно шляхом перерахування коштів на вказаний у договорі розрахунковий рахунок Аварійно-рятувальної служби на підставі актів здачі-приймання виконаних робіт та виставлених рахунків у безготівковій формі протягом 10 днів з моменту підписання зазначених актів у сумі, що дорівнює 187 136,88 грн за один місяць.

Пунктом 6.1. Договору сторони погодили, що за невиконання або неналежне виконання зобов`язань за цим Договором сторони несуть відповідальність згідно з чинним законодавством України.

Договір набирає чинності з 01.07.2024 і діє до 31.12.2024, а в частині проведення розрахунків за надане обслуговування до їх повного здійснення (п. 8.1.).

Договір вважається продовжений на наступний календарний рік, якщо за місяць до закінчення терміну дії договору жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов (п. 8.2.).

На виконання умов Договору позивач надав послуги на суму 561 410,64 грн, а відповідач прийняв їх, про що свідчать підписані відповідачем без претензій та зауважень акти приймання-передачі наданих послуг: № 341 від 30.09.2025 на суму 187 136,88 грн, № 400 від 31.10.2025 на суму 187 136,88 грн, № 472 від 30.11.2025 на суму 187 136,88 грн.

В претензійних листах № 54 6402 01-1460/54 6411 від 23.10.2025, № 54 64 01-1674/54 6411 від 19.11.2025 та №54 64 01-1842/54 6411 від 15.12.2025 позивач вимагав від відповідача виконати взяті на себе зобов`язання за Договором, а саме: у повному обсязі здійснити оплату в розмірі 187 136,88 грн за кожний місяць прострочення (вересень-листопад 2025 року) та повідомив останньому про відповідальність за невиконання зобов`язань встановлену чинним законодавством.

Однак, відповідач претензійні вимоги не виконав, що спонукало позивача звернутись із позовом до суду.

Предметом спору є стягнення 605 782,20 грн за Договором №52/01-24 на постійне та обов`язкове обслуговування державними аварійно-рятувальними службами об`єктів та окремих територій, на яких виникає ризик виникнення надзвичайних ситуацій від 03.06.2024.

Відповідно до ст.11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, зокрема із правочинів.

В силу приписів ст.ст. 626,627,628,629 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Частина 1 статті 638 Цивільного кодексу України встановлює, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

За своєю правовою природою, виходячи з відносин сторін укладений між сторонами договір є договором надання послуг.

Відповідно до ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Частиною 1 ст. 903 ЦК України встановлено, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч. ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час, крім випадків, установлених законом про банки і банківську діяльність. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Як визначено ст.599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

За змістом ч.1 ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України).

Згідно із ч.2 ст.614 ЦК України відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.

В супереч вказаної норми відповідач не спростував наявність заборгованості у нього перед позивачем по Договору №52/01-24 від 03.06.2024 за період з вересня по листопад 2025 року.

За наведеного, судом встановлено невиконання відповідачем зобов`язання щодо сплати наданих послуг по Договору №52/01-24 від 03.06.2024 за період з вересня по листопад 2025 року в загальній сумі 561 410,64 грн.

Приписами ст.611 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема стягнення пені.

Пунктом 6.1. Договору сторони погодили, що за невиконання або неналежне виконання зобов`язань за цим Договором сторони несуть відповідальність згідно з чинним законодавством України.

Відповідно до абз.2 ч.3 ст. 549 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити на користь кредитора пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня. Договором може бути визначено менший розмір пені.

Статтею 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" встановлено, що розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період , за який сплачується пеня.

Разом з тим, згідно ст.625 Цивільного кодексу України боржник який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з врахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та 3 % річних в порядку ст. 625 ЦК України є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Судом встановлено факт прострочення зобов`язання з оплати послуг по Договору №52/01-24 на постійне та обов`язкове обслуговування державними аварійно-рятувальними службами об`єктів та окремих територій, на яких виникає ризик , що підтверджується підписаними Актами наданих послуг .

За прострочення виконання грошового зобов`язання, позивачем нараховано відповідачу 34 807,29 грн - пені, 3368,00 грн - 3% річних, 6196,27 грн - інфляційних втрат.

Суд, здійснивши перевірку розрахунку пені, 3% річних та інфляційних втрат у програмі ІПС "Законодавство", встановив невірне їх нарахування, у зв`язку із невідповідністю визначення позивачем терміну початку прострочення зобов`язання оплати по Актах наданих послуг: № 341 від 30.09.2025 на суму 187 136,88 грн, № 400 від 31.10.2025 на суму 187 136,88 грн, № 472 від 30.11.2025 на суму 187 136,88 грн. Зокрема, позивач у своїх розрахунках визначив початок відліку періоду прострочення зобов`язання по Акту № 341 від 30.09.2025 з 11.09.2025, в той час, як з урахуванням умов Договору (п. 3.4.) - початком є 11.10.2025; по Акту № 400 від 31.10.2025 визначив початок прострочення з 13.10.2025, тоді як правильним має бути 11.11.2025; по Акту № 472 від 30.11.2025 визначено позивачем дату початку прострочення зобов`язання з 11.11.2025, в той час як вірною є дата 11.12.2025. Разом з тим, суд звертає увагу, що оскільки прострорчення заборгованості по Акту наданих послуг № 472 від 30.11.2025 складає менше 15 днів, то з урахуванням сталої практики Верховного Суду України нарахування інфляційних втрат не здійснюється.

За наведеного та результату здійсненого судом перерахунку нарахування сум пені, інфляційних втрат та 3% річних, обгрунтованою до стягнення є пеня в розмірі 21 138,77 грн, 3% річних в розмірі 2045,69 грн та інфляційні втрати в розмірі 3942,99 грн.

Відповідно до статей 73, 74, 81 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Зазначені вище норми процесуального закону спрямовані на реалізацію статті 13 Господарського процесуального кодексу України. Згідно з положеннями цієї статті судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ст.86 ГПК України).

За таких обставин , суд приходить до висновку про часткове задоволення позову в сумі 588 538,09 грн, з яких : 561 410,64 грн - основний борг; 21 138,77 грн - пеня; 2045,69 грн - 3% річних, 3942,99 грн - інфляційні втрати. В іншій частині позову слід відмовити.

Відповідно дост.237 Господарського процесуального кодексу України суд, при ухвалені рішення, вирішує питання щодо розподілу судових витрат по справі.

Згідно з приписами п.12 ч.3 ст.2 ГПК України до основних засад (принципів) господарського судочинства віднесено, зокрема, відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Склад та порядок розподілу судових витрат визначено главою 8 розділу I ГПК України.

За правилами п.2 ч.2 ст.4 Закону України "Про судовий збір" ставка судового збору за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру встановлена в розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

При зверненні з позовом до суду позивач сплатив судовий збір в сумі 7 269,38 грн, що відповідає розміру визначеному законом.

За правилами, встановленими п.2 ч.1 ст.129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З урахуванням норми ст. 129 ГПК та результату вирішення спору судовий збір по справі в розмірі 7 062,45 грн слід відшкодувати позивачу за рахунок відповідача. Іншу частину судового збору слід залишити за позивачем.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 77-79, 86, 178, 123, 129, 231, 233, 236, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

в и р і ш и в :

позов 4 Державного пожежно-рятувального загону Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Івано-Франківській області до Публічного акціонерного товариства "Нафтохімік Прикарпаття" про стягнення 605782,20 грн, з них: 561410,64 грн - основного боргу, 34807,29 грн - пені, 3368,00 грн - 3% річних, 6196,27 грн - інфляційних втрат задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Нафтохімік Прикарпаття" (вул. Майданська, 5, м. Надвірна, Надвірнянський район, Івано-Франківська область, код 00152230) на користь 4 Державного пожежно-рятувального загону Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Івано-Франківській області (вул. Олени Степанівни, буд.28, м. Надвірна, Надвірнянський район, Івано-Франківська область, код 38200990) 588 538,09 грн, з них: 561 410,64 грн - основного боргу, 21 138,77 грн - пені, 2045,69 грн - 3% річних, 3942,99 грн - інфляційних втрат; та 7 062,45 грн судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

В решті позову - відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення суду або якщо розгляд справи здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Повне рішення складено 20.04.2026.

Суддя С. М. Кобецька