ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.04.2026 року м.Дніпро Справа № 912/2147/25

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Чус О.В.

суддів: Дарміна М.О., Кощеєва І.М.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Агроінжинірінг-К" на рішення Господарського суду Кіровоградської області від 20.10.2025 (повний текст рішення складено 20.10.2025, суддя Коваленко Н.М.) у справі № 912/2147/25

за позовом Кропивницької міської ради, , вул. Велика Перспективна, 41, м.Кропивницький, 25022

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Агроінжинірінг-К" (далі - ТОВ "Агроінжинірінг-К"), , вул. Варшавська, 98А, м.Кропивницький, 25005

про стягнення 199 469,18 грн,

ВСТАНОВИВ:

Кропивницька міська рада звернулась до Господарського суду Кіровоградської області з позовом до ТОВ "Агроінжинірінг-К" з вимогами:

1. Стягнути з Товариства з Товариства з обмеженою відповідальністю "Агроінжинірінг-К" (Код ) на користь Кропивницької міської ради (Код ) заборгованість з орендної плати за користування земельною ділянкою з кадастровим номером :19:235:0005 згідно договору оренди землі від 31 жовтня 2008 року №104 у розмірі 199 469,18 грн.;

2. Стягнути з Товариства з Товариства з обмеженою відповідальністю "Агроінжинірінг-К" (Код ) на користь Кропивницької міської ради (Код ) судовий збір у розмірі 3 028,00 грн.

Рішенням Господарського суду Кіровоградської області від 20.10.2025 позов задоволено повністю.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Агроінжинірінг-К" (код ЄДР 38758607, вул. Варшавська, 98А, м. Кропивницький, 25005) на користь Кропивницької міської ради (код ЄДР 26241020, вул. Велика Перспективна, 41, м.Кропивницький, 25022) заборгованість з орендної плати за користування земельною ділянкою з кадастровим номером :19:235:0005 згідно договору оренди землі від 31 жовтня 2008 року №104 у розмірі 199 469,18 грн, а також судовий збір у розмірі 3 028,00 грн.

Не погоджуючись із вищезазначеним рішенням, представник Товариства з обмеженою відповідальністю "Агроінжинірінг-К", звернувся через підсистему «Електронний суд» до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить: скасувати рішення суді від 20.10.2025 в частині задоволення вимог про стягнення з відповідача заборгованості з орендної плати у розмірі 41 271,71 грн та ухвалити в цій частині нове рішення, яким у задоволені позовних вимог відмовити; стягнути з позивача на користь відповідача судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 3633,60 грн.

Зокрема, заявник апеляційної інстанції зазначає, що розрахунок орендної плати, здійснений позивачем та фактично підтриманий судом першої інстанції в мотивувальній частині оскаржуваного рішення, є хибним та необґрунтованим.

Правильність використання показників саме індексу інфляції та НГО земельної ділянки станом на 01.01.2019 позивач та суд першої інстанції обґрунтовували, зокрема, ч. 3 ст. 21 Закону України «Про оренду землі», а також посиланням на висновки Великої Палати Верховного Суду у постанові від 05.02.2025 по справі №925/457/23.

При цьому, судом першої інстанції фактично проігноровано та залишено непоміченими, як повний зміст ч. 3 ст. 21 Закону України «Про оренду землі» (обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди), так і висновки Великої Палати Верховного Суду, зроблені у постанові від 05.02.2025 по справі №925/457/23 (а саме у п. 135 вказаної постанови: «Отже, за загальним правилом , індексувати необхідно лише орендну плату, якщо інше не передбачено у договорі оренди. Індексація ж нормативної грошової оцінки має використовуватися, як правило, для визначення розміру земельного податку за відсутності договору оренди земельної ділянки. Якщо обов`язкова індексація нормативної грошової оцінки не визначена у договорі, то обчислення орендної плати відбувається відповідно до частини третьої статті 21 Закону № 161-XIV (індексується лише орендна плата).»).

Отже, скаржник вважає, що за загальним правилом, проводиться індексація орендної плати, але якщо договором оренди передбачена індексація нормативної грошової оцінки, то обчислення орендної плати відбувається шляхом використання у відповідній формулі показників індексації нормативної грошової оцінки земельної ділянки.

Тобто сторони договору оренди можуть відійти від встановленого ч. 3 ст. 21 Закону України «Про оренду землі» порядку обчислення розміру орендної плати з урахуванням індексів інфляції та встановити інший порядок такого обчислення (в тому числі шляхом індексації нормативної грошової оцінки земельної ділянки), тобто врегулювати відносини на власний розсуд і за взаємною згодою сторін.

Зазначене кореспондується також із загальними засадами (принципами) цивільного законодавства. Відповідно до статті 6 цього ЦК Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 Цивільного кодексу України), що обуло судом першої інстанції проігноровано.

В той же час, з положень договору оренди землі від 31.10.2008 №104 вбачається, що сторони врегулювали порядок обчислення розміру орендної плати за землю не з урахуванням індексів інфляції, а з врахуванням коефіцієнтів індексації нормативної грошової оцінки землі.

Враховуючи, що сторони врегулювали порядок обчислення розміру орендної плати з врахуванням коефіцієнтів індексації нормативної грошової оцінки землі, застосовування для обчислення розміру орендної плати індексів інфляції (як це зробив позивач та суд першої інстанції) є неправильним. Варто також зазначити, що словосполучення «коефіцієнт індексації» у нормативно-правових актах (зокрема у Податковому кодексі України, Методиці нормативної грошової оцінки земельних ділянок, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 03.11.2021 №1147) використовується саме в контексті нормативно грошової оцінки землі, відтак неоднозначного тлумачення положень договору в даному випадку бути не може.

Так, згідно п. 289.2 ст. 289 Податкового України, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, за індексом споживчих цін за попередній рік щороку розраховує величину коефіцієнта індексації нормативної грошової оцінки земель, на який індексується нормативна грошова оцінка сільськогосподарських угідь, земель населених пунктів та інших земель несільськогосподарського призначення за станом на 1 січня поточного року.

Таким чином, коефіцієнт індексації використовується в контексті нормативно грошової оцінки землі і він має іншу правову природу на відміну від індексу інфляції.

Відповідач вважає правильним здійснювати розрахунок орендної плати за спірні місяці за наступною формулою:

Орендна плата за спірний місяць=НГО2023*3%/12

Примітка: формула розрахунку орендної плати за липень 2023 року відрізняється, оскільки у липні 2023 року мала місце заборгованість лише за 23календарні дні.

Таким чином:

Орендна плата за вересень 2023 року: 23 078 219,66 грн*3%/12 =57 695,55 грн

Орендна плата за серпень 2023 року: 23 078 219,66 грн*3%/12 =57 695,55 грн

Орендна плата за липень 2023 року: 23 078 219,66 грн*3%/12/31*23 =42 806,38 грн.

Загальний розмір орендної плати за спірний період: 57 695,55 грн +57 695,55 грн + 42 806,38 грн =158 197,47 грн.

В той же час, позивачем заявлено до стягнення з відповідача, а судом першої інстанції стягнуто з відповідача 199 469,18 грн.

Тому стягнення підлягає сума: 199 469,18 грн -158 197,47 грн =41 271,71 грн.

Апелянт зауважує, що судом першої інстанції не враховано, що за умовами договору оренди, укладеного між позивачем та відповідачем у справі №912/2147/25, сторони погодили обчислення розміру орендної плати не з урахуванням індексів інфляції, а з врахуванням коефіцієнтів індексації нормативної грошової оцінки землі.

Відтак, судом першої інстанції фактично не враховано правову позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену у постанові від 05.02.2025 по справі №925/457/23, не зважаючи на те, що суд першої інстанції самостійно здійснив посилання на неї в оскаржуваному рішенні.

Отже, апелянт вважає, що рішення Господарського суду Кіровоградської області від 20.10.2025 у справі №912/2147/25 в частині задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача заборгованості з орендної плати у розмірі 41 271,71 грн є незаконним та таким, що підлягає скасуванню.

Щодо розміру судового збору апелянт просив стягнути на підставі ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» в сумі 3622,60 грн.

Згідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.11.2025 у даній справі визначена колегія суддів у складі: головуючий, доповідач суддя Чус О.В., судді: Дармін М.О., Кощеєв І.М.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 14.11.2025 відкладено вирішення питань, пов`язаних з рухом апеляційної скарги, до надходження до Центрального апеляційного господарського суду матеріалів справи № 912/2147/25. Доручено Господарському суду Кіровоградської області надіслати до Центрального апеляційного господарського суду матеріали справи № 912/2147/25.

24.11.2025 матеріали даної справи надійшли до ЦАГС.

Ухвалою суду від 25.11.2025 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Агроінжинірінг-К" на рішення Господарського суду Кіровоградської області від 20.10.2025 у справі № 912/2147/25 - залишено без руху. Рекомендовано скаржнику усунути недоліки апеляційної скарги, а саме: подати до апеляційного суду належні докази сплати судового збору, на належні реквізити - надавши строк 10 днів з дня отримання копії цієї ухвали для усунення недоліків. Роз`яснено скаржнику, що в разі невиконання зазначеної ухвали суду в строк, визначений п.2 її резолютивної частини, апеляційна скарга вважається неподаною та повертається апелянту.

03.12.2025 від скаржника до ЦАГС надійшла заява, якою долучено до матеріалів апеляційної скарги докази сплати судового збору у розмірі 3633.60 грн, відповідно до платіжної інструкції № 132 від 26.11.2025.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 04.12.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Агроінжинірінг-К" на рішення Господарського суду Кіровоградської області від 20.10.2025 у справі № 912/2147/25. Визначено розгляд апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Агроінжинірінг-К" ухвалено здійснювати у спрощеному позовному провадженні без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами в порядку письмового провадження.

15.12.2025 від Кропивницької міської ради до ЦАГС надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому позивач просив апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Агроінжинірінг-К" залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Кіровоградської області від 20.10.2025 по справі №912/2467/25 - без змін, ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Обґрунтовуючи свою апеляційну скаргу, Товариство з обмеженою відповідальністю «Агроінжинірінг-К» фактично погоджується із обставинами, встановленими рішенням Господарського суду Кіровоградської області від 20.10.2025 у справі № 912/2147/25, але вважає що розрахунок орендної плати, здійснений позивачем та фактично підтриманий судом першої інстанції в мотивувальній частині оскаржуваного рішення, є хибним та необґрунтованим, оскільки, на думку скаржника, під час визначення розміру орендної плати за землю необхідно проводити індексацію нормативної грошової оцінки земельної ділянки в порядку ст. 289 Податкового кодексу України, а не обчислювати розмір орендної плати за землю з урахуванням індексів інфляції в порядку ст. 21 Закону України «Про оренду землі».

За змістом частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (частина перша статті 628 ЦК України).

За договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов`язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату. Відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом (частини перша та друга статті 792 ЦК України). Таким законом є Закон № 161-XIV, у статті 13 якого закріплено, що договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Частиною першою статті 632 ЦК України визначено, що ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. У випадках, встановлених законом, застосовуються ціни (тарифи, ставки тощо), які встановлюються або регулюються уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування.

За змістом пункту 289.2 статті 289 ПК України, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, за індексом споживчих цін за попередній рік щороку розраховує величину коефіцієнта індексації нормативної грошової оцінки земель, на який індексується нормативна грошова оцінка сільськогосподарських угідь, земель населених пунктів та інших земель несільськогосподарського призначення за станом на 1 січня поточного року.

Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди (частина третя статті 21 Закону № 161-XIV).

Хоча природа як індексації нормативної грошової оцінки, так і індексації орендної плати базується на індексі споживчих цін, обрахованих Державною службою статистики України, проте механізми їх застосування є різними як за правовим змістом, так і за суб`єктами застосування. Зокрема, індексація нормативної грошової оцінки здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, із застосуванням певної методики (стаття 289 ПК України).

Сторони в договорі оренди землі передбачили можливість застосовувати під час обчислення орендної плати індексація нормативної грошової оцінки за домовленістю сторін виключно в разі внесення змін про це до договору оренди землі. Сторони не змінювали умови договору оренди землі від 31 жовтня 2008 року №104 в частині індексації нормативної грошової оцінки.

Таким чином, у відзиві позивач наголошує, що договором оренди землі від 31 жовтня 2008 року №104 не визначена обов`язкова індексація нормативної грошової оцінки, а тому на підставі частини третьої статті 21 Закону № 161-XIV, з урахуванням висновків щодо застосування норм права викладені в постанові Великої палати Верховного суду від 5 лютого 2025 року у справі № 925/457/23 обчислення орендної плати за користування земельною ділянкою згідно договору оренди землі від 31 жовтня 2008 року №104 відбувається відповідно до частини третьої статті 21 Закону №161-XIV, тобто з урахуванням індексів інфляції та суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивної господарського процесу, закріплені у статті 129 Конституції України та статтях 13, 14, 74 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає, що апеляційним господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених Господарським процесуальним кодексом України.

Під час розгляду апеляційної скарги судом досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

Суд апеляційної інстанції, у відповідності до ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Переглянувши у порядку письмового провадження оскаржуване у справі рішення суду першої інстанції, дослідивши доводи та вимоги апеляційної скарги, прийнявши до уваги відзив, правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права України, фактичні обставини справи, оцінивши докази на їх підтвердження в межах доводів апеляційної скарги, надавши правову кваліфікацію відносинам сторін і виходячи з фактів, встановлених у процесі перегляду справи, правових норм, які підлягають застосуванню, та матеріалів справи, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 31.10.2008 Кіровоградською міською радою та Приватним підприємством "Кіровоградбудресурс" укладено договір оренди землі №104 (далі - Договір), згідно якого, в оренду передається земельна ділянка, загальною площею 66 866,55 кв.м земель промисловості.

Згідно із розділом 1. Договору, орендодавець на підставі рішення Кіровоградської міської ради від 17 червня 2008 року №704 "Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по просп. Інженерів (біля взуттєвої фабрики)" надає, а Орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку для розміщення торговельно-розважального комплексу, яка знаходиться по просп. Інженерів (біля взуттєвої фабрики) в місті Кіровограді.

Відповідно до розділу 3. Договору, договір укладено на двадцять років.

Згідно з розділом 4. Договору, Орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі та розмірі 3% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки:

До введення об`єкта в експлуатацію - 5 086 грн 87 коп.

Після введення об`єкта в експлуатацію (згідно розрахунку, що додається до договору) 25436 грн 04 коп. на місяць, починаючи з державної реєстрації договору оренди землі.

Періодичність внесення орендної плати - щомісячно протягом 30 календарних днів, наступних за останнім календарним днем звітного (податкового місяця).

Обчислення розміру орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності здійснюється з урахуванням її цільового призначення та коефіцієнтів індексації, визначених законодавством, за затвердженими Кабінетом Міністрів України формами, що заповнюється під час укладання або зміни умов договору оренди чи продовження його дії.

Згідно із розділом 10. Договору, орендар зобов`язаний, з поміж іншого, своєчасно і повному обсязі вносити орендну плату.

Договір підписаний сторонами та скріплений печатками.

28.05.2019 Міською радою міста Кропивницького та Приватним підприємством "Кіровоградбудресурс" укладено додаткову угоду №55, згідно якої внесено наступні зміни до договору оренди землі від 31 жовтня 2008 року №104, а саме:

"для розміщення торговельно-розважального комплексу" розділу 1 "Предмет договору" замінити "для розміщення, будівництва, експлуатації та обслуговування будівель і споруд об`єктів енергогенеруючих підприємств, установ і організацій";

доповнено розділ 2 "Об`єкт оренди наступним реченням: "Кадастровий номер земельної ділянки - :19:235:0005".

З Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, на підставі договору купівлі-продажу, що укладається на підставі застереження про задоволення вимог Іпотекодержателя, що міститься у іпотечному договорі від 07.07.2023, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Косенко О.В. та зареєстрований в реєстрі за №232 (далі - Договір іпотеки), ТОВ "Агроінжинірінг-К" набуло право власності на комплекс будівель та споруд об`єкт відновлювальних джерел енергії (сонячної електростанції), загальною площею 90,7 кв.м, що знаходиться за адресою: Кіровоградська область, місто Кропивницький, проспект Інженерів, 14.

Комплекс розташований на земельній ділянці загальною площею 6,6867 га, кадастровий номер :19:235:0005, цільове призначення 12.01 для розміщення, будівництва, експлуатації та обслуговування будівель і споруд об`єктів енергогенеруючих підприємств, установ і організацій, розташована за адресою: Кіровоградська область, місто Кропивницький, проспект Інженерів, 14.

Рішенням Кіровоградської міської ради від 27.11.2017 №1236 "Про перейменування" з поміж іншого вирішено таке: "у зв`язку з перейменуванням міста Кіровограда Кіровоградської області на місто Кропивницький Кіровоградська міська рада () є міською радою міста Кропивницького, а виконавчий комітет Кіровоградської міської ради () є виконавчим комітетом міської ради міста Кропивницького".

Окрім того, Міською радою міста Кропивницького 04.12.2020 прийнято рішення №3 "Про перейменування", згідно яким вирішено перейменувати Міську раду міста Кропивницького () на Кропивницьку міську раду, а Виконавчий комітет Міської ради міста Кропивницького () на Виконавчий комітет Кропивницької міської ради.

Вказані обставини стали підставою для звернення позивача до суду. Заборгованість зі сплати орендної плати за користування земельною ділянкою з кадастровим номером :19:235:0005, згідно договору оренди землі від 31 жовтня 2008 року №104 за період липень - вересень 2023 року склала 199469,18 грн, яку позивач просив стягнути з відповідача на користь Кропивницької міської ради.

Предметом спору є матеріально-правова вимога Кропивницької міської ради про стягнення заборгованості з орендної плати за земельну ділянку з відповідача.

З огляду на наявний в матеріалах справи договір, між сторонами склались правовідносини оренди землі.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про оренду землі" оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Згідно статті 13 Закону України "Про оренду землі" договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь іншої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника належного виконання його обов`язку.

Зобов`язання виникають з підстав, визначених ст. 11 цього кодексу (зокрема договорів).

Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що ставляться.

За ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 629 ЦК України унормовано, що договір є обов`язковим до виконання.

Крім того, за ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частиною 1 ст. 612 ЦК України, визначено, що боржник вважається таким, що прострочив зобов`язання, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Питання переходу права власності чи права користування земельною ділянкою до іншої особи, яка набула у власність нерухоме майно, врегульовані нормами ст. 7 Закону України "Про оренду землі", ст. 120 Земельного кодексу України (далі - ЗК України).

Згідно зі ст. 7 Закону України "Про оренду землі" до особи, якій перейшло право власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що розташовані на орендованій земельній ділянці, також переходить право оренди на цю земельну ділянку. Договором, який передбачає набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, припиняється договір оренди земельної ділянки в частині оренди попереднім орендарем земельної ділянки, на якій розташований такий житловий будинок, будівля або споруда.

Статтею 120 ЗК України визначено, що у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача. У разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди.

Тобто особа, яка набула право власності на це нерухоме майно, фактично стає орендарем земельної ділянки, на якій воно розміщене, у тому ж обсязі та на умовах, як і у попереднього власника.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 10.04.2018 у справі №915/672/17дійшла висновку, що "особа, яка набула права власності на нерухоме майно фактично стає орендарем земельної ділянки у тому ж обсязі та на умовах, як і у попереднього власника; при цьому договір оренди землі в частині попереднього користувача (власника нерухомого майна) припиняться та продовжує діяти в частині інших умов для нового власника нерухомого майна, а отже розірванню не підлягає".

А отже, наведені норми слід розуміти таким чином, що при виникненні в іншої особи права власності на жилий будинок, будівлю або споруду право попереднього власника або користувача припиняється автоматично, в силу закону, без оформлення припинення права будь-якими актами та документами. Варто наголосити, що ця норма є імперативною, відступ від неї на підставі договору не допускається. Договір оренди при цьому не припиняється в цілому, має місце заміна сторони в зобов`язанні.

Саме до таких висновків дійшов Верховний суд у постанові від 18.04.2019 по справі №913/210/18.

Аналіз положень наведених норм дає підстави для висновку про те, що у разі переходу права власності на майно, що знаходиться на орендованій земельній ділянці, до нового власника з моменту набуття права власності на це майно переходять права на земельну ділянку, на якій вказане майно розміщене, у тому самому обсязі та умовах, які були у попереднього власника.

При цьому у разі переходу права власності на нерухомість заміна орендаря земельної ділянки у відповідному чинному договорі оренди землі відбувається автоматично, в силу прямої норми закону, незалежно від того, чи відбулося документальне переоформлення орендних правовідносин шляхом внесення змін у договір стосовно орендаря, оскільки переоформлення лише формально відображає те, що прямо закріплено в законі.

Наведені норми слід розуміти таким чином, що при виникненні в іншої особи права власності на жилий будинок, будівлю або споруду право попереднього власника або користувача припиняється автоматично, в силу закону, без оформлення припинення права будь-якими актами та документами. Варто наголосити, що ця норма є імперативною, відступ від неї на підставі договору не допускається. Договір оренди при цьому не припиняється в цілому, має місце заміна сторони в зобов`язанні.

Таким чином, особа, яка набула права власності на це майно фактично стає орендарем земельної ділянки, на якій воно розміщене, у тому ж обсязі та на умовах, як і у попереднього власника. При цьому договір оренди цієї земельної ділянки щодо попереднього її користувача (попереднього власника нерухомого майна) припиняється відповідним договором, на підставі якого новим власником набуто право власності на розташоване на цій земельній ділянці майно, отже договір оренди не підлягає розірванню.

Зазначена позиція стосовно застосування норм права викладена в постанові Верховного суду від 17.11.2020 по справі №904/5968/19.

Зазначена позиція узгоджується із практикою Верховного Суду України у справі №21-804а1б, і відповідає позиції Верховного Суду у справах 915/672/17, 922/2883/17, 908/1990/17, 920/717/17, 913/661/17, 921/613/17-г/17, 904/9027/17, 904/326/18, 914,1925,18, 914/1131/18, 922/3655/17, 904/9027/17, 910/20774/17, 915/1416/17, 902/1592/15, 913/661/17, 914/2687/17, 914/1925/18, 910/20774/17, 911/2244/18, 913/661/17, 914/2687/17, 235/1640/17.

Місцевим господарським судом вірно зазначено в рішенні, що ТОВ "Агроінжинірінг-К" з моменту набуття права власності на комплекс будівель та споруд, який розташований на земельній ділянці з кадастровим номером :19:235:0005 є орендарем земельної ділянки :19:235:0005 на підставі договору оренди землі №104 від 31.10.2008.

Відповідно до висновків Великої палати Верховного суду, викладених в постанові від 05.06.2024 у справі №914/2848/22 нормативна грошова оцінка земель встановлюється шляхом затвердження технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок, яка здійснюється відповідною сільською, селищною, міською радою. Зазначене імперативне регулювання унеможливлює встановлення нормативної грошової оцінки земельних ділянок договором, зокрема договором між органом місцевого самоврядування і орендарем.

В даному аспекті колегія суддів враховує, що висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права (стаття 36 та частина 6 статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів"). Відповідно до положень частини 4 статті 236 Господарського процесуального кодексу України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Водночас обов`язковість врахування нормативної грошової оцінки земельної ділянки державної та комунальної власності під час визначення розміру орендної плати встановлена законом (абз. 2 ч. 1 ст. 13 Закону України "Про оцінку земель"). Отже, у разі зміни нормативної грошової оцінки земельної ділянки державної та комунальної власності змінюється також розмір орендної плати. Зазначене відповідає положенням ч. 2 ст. 632 ЦК України, відповідно до якої зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом.

Велика Палата Верховного Суду висновує, що з моменту початку застосування відповідно до п. 271.2 ст. 271 Податкового кодексу України нового розміру нормативної грошової оцінки земельних ділянок державної та комунальної власності автоматично змінюються і права та обов`язки сторін договору оренди в частині розміру орендної плати, якщо він визначений у відсотковому співвідношенні до нормативної грошової оцінки.

Нормативне регулювання визначення розміру орендної плати за оренду земельних ділянок державної або комунальної власності відбувається за імперативно встановленою формулою множення нормативної грошової оцінки на коефіцієнт, який погоджується сторонами в договорі, але у законодавчо встановлених межах. Розмір нормативної грошової оцінки згідно з наведеними вище законодавчими нормами встановлюється відповідним органом місцевого самоврядування.

Орендодавець у випадку зміни розміру орендної плати у зв`язку зі зміною нормативної грошової оцінки земельної ділянки державної чи комунальної власності вправі вимагати від орендаря сплати орендної плати у зміненому розмірі, в тому числі і шляхом звернення до суду з позовом про стягнення спірної суми.

Належному способу захисту орендодавця у такому випадку відповідає позовна вимога про стягнення орендної плати, не сплаченої орендарем. Водночас несплачена орендна плата підлягає стягненню за весь період прострочення з моменту початку застосування відповідно до п. 211.2 ст. 271 Податкового кодексу України рішення ради щодо зміни розміру нормативної грошової оцінки земельних ділянок державної та комунальної власності.

Згідно з абз. 3 ч. 1 ст. 13 Закону України "Про оцінку земель", нормативна грошова оцінка земельних ділянок проводиться у разі визначення розміру орендної плати за земельні ділянки, зокрема комунальної власності. Крім того, за змістом абз. 1 п. 289.1 ПК України для визначення розміру орендної плати використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок.

Отже, нормативна грошова оцінка земель є основою для визначення розміру орендної плати для земель державної і комунальної власності.

В частині 1 статті 20 Закону України "Про оцінку земель" зокрема визначено, що за результатами нормативної грошової оцінки земельних ділянок складається технічна документація.

Частинами 1, 3 та 4 статті 23 Закону України "Про оцінку земель" передбачено, що технічна документація з бонітування ґрунтів та нормативної грошової оцінки земельних ділянок затверджується відповідною сільською, селищною, міською радою. Протягом місяця з дня надходження технічної документації з бонітування ґрунтів, нормативної грошової оцінки відповідна сільська, селищна, міська рада розглядає та приймає рішення про затвердження або відмову в затвердженні такої технічної документації. Витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки видається органами, що здійснюють ведення Державного земельного кадастру. Рішення рад, зазначених у цій статті, щодо технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок набирають чинності у строки, встановлені відповідно до пункту 271.2 статті 271 Податкового кодексу України.

Пунктом 271.2 статті 271 Податкового кодексу України встановлено, що рішення рад щодо нормативної грошової оцінки земельних ділянок офіційно оприлюднюється відповідним органом місцевого самоврядування до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосування нормативної грошової оцінки земель або змін (плановий період). В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим періодом.

Пунктами 24, 34, 35 частини 1 статті 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" передбачено, що встановлення місцевих податків і зборів відповідно до Податкового кодексу України; вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин; затвердження ставок земельного податку відповідно до Податкового кодексу України належать до виключної компетенції сільських, селищних, міських рад та вирішується виключно на пленарних засіданнях.

Згідно з частиною 1 статті 144 Конституції України органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов`язковими до виконання на відповідній території.

Відповідно до положень пункту 12.5 статті 12 Податкового кодексу України, офіційно оприлюднене рішення про встановлення місцевих податків та зборів є нормативно-правовим актом з питань оподаткування місцевими податками та зборами, який набирає чинності з урахуванням строків, передбачених підпунктом 12.3.4 цієї статті.

Із аналізу вищенаведених приписів законодавства слідує, що нормативна грошова оцінка земель встановлюється шляхом затвердження технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок, яке здійснюється відповідною сільською, селищною, міською радою. Зазначене імперативне регулювання унеможливлює встановлення розміру нормативної грошової оцінки земельних ділянок договором, зокрема договором між органом місцевого самоврядування і орендарем.

В свою чергу орендна плата за земельні ділянки комунальної власності є регульованою ціною. Тому зміна нормативної грошової оцінки земельної ділянки (бази оподаткування) тягне за собою зміну розміру земельного податку та орендної плати.

Згідно зі ст. 206 ЗК України, використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.

Плата за землю - обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку або орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності (підп. 14.1.147 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України (далі - ПК України).

Земельним податком є обов`язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів, а орендною платою за земельні ділянки державної і комунальної власності - обов`язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою (підп. 14.1.72, 14.1.136 п. 14.1 ст. 14 ПК України у вказаній редакції).

Матеріалами справи встановлено про наявність Рішення від 12.07.2018 Міською радою міста Кропивницького прийнято рішення №1750 "Про затвердження технічної документації з нормативної грошової оцінки земель міста Кропивницького Кіровоградської області", яким вирішено, з поміж іншого затвердити технічну документацію з нормативної грошової оцінки земель міста Кропивницького Кіровоградської області, яка була виконана Командитним товариством науково-впроваджувальною формою "Нові технології".

Дане рішення Міської ради міста Кропивницького оприлюднено у "Вечірній газеті" 13.07.2018.

Відповідно до п. 271.2 ст. 271 ПК України, рішення рад щодо нормативної грошової оцінки земельних ділянок офіційно оприлюднюється відповідним органом місцевого самоврядування до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосування нормативної грошової оцінки земель або змін (плановий період). В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим періодом.

З 01.01.2019 по сьогоднішній день Кропивницька міська рада не змінювала нормативну грошову оцінку земель міста та нову технічну документацію з нормативної грошової оцінки земель міста Кропивницького не затверджувала.

Враховуючи положення пункту 289.1 статті 289 Податкового кодексу України для визначення розміру орендної плати використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до законодавства.

Відповідно до положень пункту 289.2 статті 289 Податкового кодексу України центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, за індексом споживчих цін за попередній рік щороку розраховує величину коефіцієнта індексації нормативної грошової оцінки земель (Кі), на який індексується нормативна грошова оцінка земель і земельних ділянок на 1 січня поточного року, що визначається за формулою: Кі = І:100, де І індекс споживчих цін за попередній рік. У разі якщо індекс споживчих цін перевищує 115 відсотків, такий індекс застосовується із значенням 115.

Коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель застосовується кумулятивно залежно від дати проведення нормативної грошової оцінки земель, зазначеної в технічній документації з нормативної грошової оцінки земель та земельних ділянок.

У постанові від 07.12.2020 у справі №817/1795/17 та від 12.07.2021 у справі №640/9862/20 Верховний Суд зазначав, що видача витягу з технічної документації з нормативної грошової оцінки конкретної земельної ділянки не передбачає можливість вибору суб`єктом владних повноважень на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, оскільки є єдиним законодавчо закріпленим варіантом поведінки суб`єкта при оформленні даних про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки. Визначення у витязі коефіцієнту, який характеризує функціональне використання земельної ділянки (Кф) є обов`язковим і розмір цього коефіцієнту має відповідати Порядку №489.

Таким чином, нормативна грошова оцінка земель міста Кропивницького, в тому числі і земельної ділянки з кадастровим номером: :19:235:0005 у період з 01.01.2019 по сьогоднішній день є сталою та не зазнала змін.

Враховуючи наведене, місцевий господарський суд погодився з розрахунком позивача стосовно нормативної грошової оцінки земельної ділянки станом на 01.01.2019 розраховувалась наступним чином:

НГО(2019) = Індексація НГО2022/Індексація НГО2021/Індексація НГО2020/Індексація НГО2019/.

НГО(2019) - нормативна грошова оцінка земельної ділянки з кадастровим номером :19:235:0005 станом на 01 січня 2019 року;

Індексація НГО2022 - коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки за 2022р;

Індексація НГО2021 - коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки за 2021р;

Індексація НГО2020 - коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки за 2020р;

Індексація НГО2019 - коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки за 2019р.

а в числовому виразі: становила 18 243 651, 91 грн (23 078 219,66 грн/1,15/1,1/1/1).

Частиною 1 ст. 632 ЦК України визначено, що ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. У випадках, встановлених законом, застосовуються ціни (тарифи, ставки тощо), які встановлюються або регулюються уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування.

За змістом п. 289.2 ст. 289 ПК України, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, за індексом споживчих цін за попередній рік щороку розраховує величину коефіцієнта індексації нормативної грошової оцінки земель, на який індексується нормативна грошова оцінка сільськогосподарських угідь, земель населених пунктів та інших земель несільськогосподарського призначення за станом на 1 січня поточного року.

Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди (ч. 3 ст. 21 Закону України "Про оренду землі").

Хоча природа як індексації нормативної грошової оцінки, так і індексації орендної плати базується на індексі споживчих цін, обрахованих Державною службою статистики України, проте механізми їх застосування є різними як за правовим змістом, так і за суб`єктами застосування. Зокрема, індексація нормативної грошової оцінки здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, із застосуванням певної методики (ст. 289 ПК України).

Отже, за загальним правилом, індексувати необхідно лише орендну плату, якщо інше не передбачено у договорі оренди. Індексація ж нормативної грошової оцінки має використовуватися, як правило, для визначення розміру земельного податку за відсутності договору оренди земельної ділянки. Якщо обов`язкова індексація нормативної грошової оцінки не визначена у договорі, то обчислення орендної плати відбувається відповідно до ч. 3 ст. 21 Закону України "Про оренду землі" (індексується лише орендна плата).

За загальним правилом, індексація орендної плати здійснюється шляхом корегування суми орендної плати за базовий місяць на індекс інфляції у місяцях, що минули з дати визначення орендної плати за базовий місяць.

Зазначені висновки щодо застосування норм права викладені в постанові Великої палати Верховного суду від 05.02.2025 у справі №925/457/23.

За даними Державної служби статистики України (https://www.ukrstat.gov.ua/operativ/operativ2010/ct/is_c/arh_isc/arh_iscm10_u.html) в період з лютого 2020 року до лютого 2023 року індекси інфляції за кожен місяць становили:

у 2019 році: - січень - 101,0, лютий - 100,5, березень -100,9, квітень - 101,0, травень -100,7, червень - 99,5, липень - 99,4, серпень - 99,7, вересень - 100,7, жовтень - 100,7, листопад -100,1, грудень - 99,8;

у 2020 році: - січень - 100,2, лютий - 99,7, березень - 100,8, квітень - 100,8, травень -100,3, червень - 100,2, липень - 99,4, серпень - 99,8, вересень - 100,5, жовтень - 101,0, листопад -101,3, грудень -100,9;

у 2021 році: - січень - 101,3, лютий -101,0, березень - 101,7, квітень -100,7, травень -101,3, червень - 100,2, липень - 100,1, серпень - 99,8, вересень - 101,2, жовтень - 100,9, листопад -100,8, грудень -100,6;

у 2022 році: - січень - 101,3, лютий -101,6, березень - 104,5, квітень - 103,1, травень -102,7, червень - 103,1, липень - 100,7, серпень - 101,1, вересень - 101,9, жовтень - 102,5, листопад -100,7, грудень - 100,7;

у 2023 році: - січень - 100,8, лютий - 100,7, березень - 101,5, квітень - 100,2, травень -100,5, червень -100,8, липень - 99,4, серпень - 98,6.

Таким чином, враховуючи розмір нормативної грошової оцінки земельної ділянки з кадастровим номером :19:235:0005 станом на 01.01.2019, індекси інфляції, відповідно до ст. 21 Закону України "Про оренду землі" розмір орендної плати згідно договору від 31 жовтня 2008 року №104 становить:

за липень 2023 року: (НГО2019*3%/12)*Індекс інфляції: базовий місяць по місяць нарахування орендної плати/31*24, де

НГО2019 - нормативна грошова оцінка земельної ділянки з кадастровим номером :19:235:0005 станом на 01 січня 2019 року;

3% - ставка орендної плати, визначена в договорі оренди землі від 31 жовтня 2008 року №104;

12 - кількість місяців в році;

Індекс інфляції: базовий місяць по місяць нарахування орендної плати: 1.5913423

31 - кількість календарних днів в липні 2023 року;

24 - кількість календарних днів після набуття права власності на об`єкт нерухомого майна, який знаходиться на земельній ділянці з кадастровим номером :19:25:0005.

56 190,68 = (18 243 651,91*3%/12)*1.5913423/31*24

за серпень 2023 року: орендна плата за серпень 2023 року=(НГО2019*3%/12)*Індекс інфляції: базовий місяць по місяць нарахування орендної плати

НГО2019 - нормативна грошова оцінка земельної ділянки з кадастровим номером :19:235:0005 станом на 01 січня 2019 року;

3% - ставка орендної плати, визначена в договорі оренди землі від 31 жовтня 2008 року №104;

12 - кількість місяців в році;

Індекс інфляції: базовий місяць по місяць нарахування орендної плати: 1.58179428

72 144,26 = (18 243 651,91*3%/12)* 1.58179428

за вересень 2023 року: орендна плата за вересень 2023 року=(НГО2019*3%/12)*Індекс інфляції: базовий місяць по місяць нарахування орендної плати

НГО2019 - нормативна грошова оцінка земельної ділянки з кадастровим номером :19:235:0005 станом на 01 січня 2019 року;

3% - ставка орендної плати, визначена в договорі оренди землі від 31 жовтня 2008р. №104;

12 - кількість місяців в році;

Індекс інфляції: базовий місяць по місяць нарахування орендної плати: 1.55964916

71 134,24 = (18243651,91*3%/12)*1.55964916.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що розмір орендної плати, згідно Договору оренди землі № 104 від 31.10.2008: за липень 2023 року становить 56 190,68 грн, за серпень 2023 року - 72 144,26 грн, за вересень 2023 року - 71 134,24 грн, а загальна сума заборгованості за зазначені місяці, враховуючи відсутність оплати орендної плати відповідачем, становить 199469,18 грн.

За таких обставин апеляційний суд визнає правильним висновок суду першої інстанції про те, що договором оренди землі від 31 жовтня 2008 року №104 не визначена обов`язкова індексація нормативної грошової оцінки, а тому на підставі частини третьої статті 21 Закону № 161-XIV, з урахуванням висновків щодо застосування норм права викладені в постанові Великої палати Верховного суду від 5 лютого 2025 року у справі № 925/457/23 обчислення орендної плати за користування земельною ділянкою згідно договору оренди землі від 31 жовтня 2008 року №104 відбувається відповідно до частини третьої статті 21 Закону № 161-XIV, тобто з урахуванням індексів інфляції.

Колегія суддів також погоджується з правовою оцінкою суду першої інстанції щодо застосування норм статей 525, 526, 530, 599, 610, 612, 629 Цивільного кодексу України та статті 193 Господарського кодексу України, відповідно до яких зобов`язання підлягають належному та своєчасному виконанню, є обов`язковими для сторін і припиняються лише належним виконанням.

З огляду на викладене, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що вимоги позивача в частині стягнення орендної плати за договором у сумі 199 469 грн 18 коп. є обґрунтованими, доведеними належними доказами та такими, що підлягають задоволенню.

Колегія суддів зауважує, що місцевий господарський суд всебічно, повно та об`єктивно дослідив обставини справи, правильно визначив характер спірних правовідносин та застосував норми матеріального права при ухваленні оскаржуваного рішення.

Звертаючись з апеляційною скаргою, апелянт не спростував наведених висновків суду першої інстанції та не довів порушення ним норм процесуального права або неправильного застосування норм матеріального права, як необхідної передумови для скасування прийнятого ним рішення.

Враховуючи встановлені вище обставини справи, зазначені положення законодавства, апеляційний господарський суд відхиляє доводи апелянта, наведені в обґрунтування апеляційної скарги та вбачає підстави, передбачені статтею 276 Господарського процесуального кодексу України, для залишення рішення суду першої інстанції без змін, в оскаржуваних частинах, а апеляційної скарги - без задоволення.

Відповідно до ст.129 ГПК України судові витрати зі сплати судового збору за розгляд справи у суді апеляційної інстанції покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 129, 240, 269-270, 275, 276, 281-282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Центральний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Агроінжинірінг-К" на рішення Господарського суду Кіровоградської області від 20.10.2025 у справі № 912/2147/25 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Кіровоградської області від 20.10.2025 у справі № 912/2147/25 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення і не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, зазначених у пункті 2 частини 3 статті 287 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя О.В. Чус

Суддя І.М. Кощеєв

Суддя М.О. Дармін