ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
10 квітня 2026 року м. Черкаси справа № 925/184/26
Ухвалами Господарського суду Черкаської області від 01.04.2026, 06.04.2026 заяву позивача про розподіл судових витрат призначено до розгляду в судове засідання на 10.04.2026, про її розгляд повідомлено сторін; забезпечено участь в судовому засіданні для представника позивача адвоката Перепечай К.В. в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням його власних технічних засобів, за його клопотанням.

Відповідач явку представника в судове засідання 10.04.2026 не забезпечив, належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання відповідно до даних повідомлення про вручення поштового відправлення з ухвалою суду від 01.04.2026 відповідачу, причини неявки представника не повідомив.

Частиною 1 ст. 202 ГПК України визначено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Згідно з п. 1 ч. 3 статті 202 ГПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Враховуючи, що явка представників сторін судом обов`язковою не визнавалась, наявні матеріали справи є достатніми для всебічного, повного і об`єктивного розгляду справи, суд, відповідно до ст. 202 ГПК України, визнав за можливе розглянути заяву позивача у відсутності представника відповідача.

Представник позивача підтримав вимоги заяви про розподіл судових витрат, просив її задовольнити.

Згідно з ст.ст. 233, 240 ГПК України, у судовому засіданні 10.04.2026 судом було проголошено вступну та резолютивну частини додаткового рішення.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши заяву позивача про розподіл судових витрат (вх. № 5397/26 від 31.03.2026), матеріали справи № 925/184/26 в частині, що їх стосуються, та оцінивши їх у сукупності, суд заяву позивача задовольняє частково з таких підстав.

12.02.2026 позивач Товариство з обмеженою відповідальністю А-Бетон Україна звернувся, через систему Електронний суд, в Господарський суд Черкаської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю Імпекстранс Логістик про стягнення, на підставі договору перевезення вантажу №0705 від 07.05.2025, 81904 грн. 55 коп. боргу, 12799 грн. 55 коп. пені, 1898 грн. 84 коп. інфляційних втрат, 1413 грн. 69 коп. 3% річних, що разом становить 98016 грн. 63 коп. В позовній заяві позивач навів попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які поніс і які очікує понести у зв`язку з розглядом справи: 2662 грн 40 коп. судовий збір, 50000 грн витрат на професійну правничу допомогу, докази яких будуть подані суду До позовної заяви долучено копію ордера серії ВК №1211669 від 12.02.2026.

Ухвалами Господарського суду Черкаської області від 23.02.2026, 25.02.2026, 11.03.2026 після усунення недоліків встановлених ухвалою суду від 17.02.2026 року, прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі № 925/184/26 за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 11.03.2026, який в подальшому відкладено на 31.03.2026 забезпечено участь в судовому засіданні для представника позивача адвоката Красовського В.Б. в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням його власних технічних засобів, за його клопотанням.

Представник позивача подав 13.04.2026, через систему Електронний суд, клопотання (вх. №4231/26, а.с. 49-53) про долучення додаткових доказів в обґрунтування позовних вимог.

Рішенням Господарського суду Черкаської області від 31.03.2026 позов Товариства з обмеженою відповідальністю А-Бетон Україна задоволено повністю, стягнено з Товариства з обмеженою відповідальністю Імпекстранс Логістик - 81904 грн. 55 коп. боргу, 12799 грн. 55 коп. пені, 1898 грн. 84 коп. інфляційних втрат, 1413 грн. 69 коп. 3% річних, 2662 грн 40 коп. судових витрат по оплаті судового збору.

31.03.2026 року позивач в особі адвоката Красовського В.Б. подав, через систему «Електронний суд», заяву про розподіл судових витрат (вх. № 5397/26), яка є предметом розгляду, до заяви додав копії: договору про надання правової допомоги від 04.02.2026; звіт про надану допомогу Адвокатським бюро «Миколи Бляшина» Товариству з обмеженою відповідальністю А-Бетон Україна по справі №925/184/26 від 31.03.2026; рахунку на оплату від 04.02.2026 на суму 12500 грн; платіжної інструкції №2892 від 27.03.2026 про сплату позивачем на користь Адвокатського бюро «Миколи Бляшина» 12500 грн. оплати гонорару за рахунком від 04.02.2026.

Із доданих до позовної заяви і заяви про розподіл судових витрат документів вбачається, що 04.02.2026 між позивачем, як клієнтом, та Адвокатським бюро «Миколи Бляшина» укладено договір про надання правової допомоги, в якому сторони погодили, зокрема, наступне:

п. 3.1. розмір гонорару за цим договором у фіксованому розмірі за судову інстанцію/етап:

за представництв у суді першої інстанції фіксована сума у розмірі 50000 грн;

за стадію апеляційного провадження фіксована сума у розмірі 19000 грн;

представництво та супровід на станції виконавчого провадження тривалістю до 5 місяців включно - фіксована сума у розмірі 5000 грн; у випадку тривалості виконавчого провадження понад 5 місяців - додатковий гонорар ту розмірі 4000 грн за кожні наступні 5 місяців виконання;

п. 3.6 оплата гонорару здійснюється на умовах часткової попередньої оплати та часткової післяплати протягом 30 календарних днів з дати виставлення рахунку на відповідну частину оплати.

31.03.2026 Адвокатським бюро «Миколи Бляшина» надано звіт про надану допомогу Товариству з обмеженою відповідальністю А-Бетон Україна по справі №925/184/26 із зазначенням видів наданої правової допомоги та витраченим часом, а саме: збір документів, аналіз договору перевезення вантажів щодо умов та строків виконання зобов`язань сторонами 3 год 30 хв; узгодження з Товариством з обмеженою відповідальністю А-Бетон Україна правових підстав позову та стратегії ведення судової справи. Підготовка позову, забезпечено подання позову до суду з використанням ЄСІТС- 6 год 00 хв; участь в судових засіданнях Господарського суду Черкаської області 11.03.2026 та 31.03.2026 00 год 30 хв. Всього затрачено 10 год 00 хв.

04.02.2026 Адвокатським бюро «Миколи Бляшина» позивачу виставлено рахунок на оплату гонорару за правову допомогу у судовій справі на суму 12500 грн.

Платіжною інструкцією №2892 від 27.03.2026 позивач сплатив на користь Адвокатського бюро «Миколи Бляшина» 12500 грн. з призначенням платежу: «гонорар за рахунком від 04.02.2026».

Отже, предметом розгляду є вимога позивача про стягнення з відповідача 50000 грн., судових витрат, за надану позивачу Адвокатським бюро «Миколи Бляшина» правничу допомогу у даній справі і постановлення додаткового рішення про це.

Згідно з ст. 221 ГПК України, якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 244 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 п. 3, ч. 3 ст. 244 ГПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

У статті 123 ГПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.

Згідно з приписами ч. 2 ст. 16 ГПК України, представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ст. 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Згідно з ч. 1 ст. 124 ГПК України, разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

При цьому ч. 8 ст. 129 ГПК України встановлює, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

За обставин даної справи суд вбачає, що заява про розподіл судових витрат з доданням доказів понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу у зв`язку з розглядом справи були подані у строк, передбачений ч. 8 ст. 129 ГПК України.

Із матеріалів справи вбачається, що 04.02.2026 позивачем і Адвокатським бюро «Миколи Бляшина» укладено договір про надання правової допомоги, п.п. 3.1., 3.6. якого погоджено розмір гонорару за цим договором у фіксованому розмірі за судову інстанцію/етап: за представництв у суді першої інстанції фіксована сума у розмірі 50000 грн; за стадію апеляційного провадження фіксована сума у розмірі 19000 грн;представництво та супровід на станції виконавчого провадження тривалістю до 5 місяців включно - фіксована сума у розмірі 5000 грн; у випадку тривалості виконавчого провадження понад 5 місяців - додатковий гонорар ту розмірі 4000 грн за кожні наступні 5 місяців виконання; оплата гонорару здійснюється на умовах часткової попередньої оплати та часткової післяплати протягом 30 календарних днів з дати виставлення рахунку на відповідну частину оплати.

31.03.2026 Адвокатським бюро «Миколи Бляшина» надано позивачу звіт про надану допомогу позивачу по справі №925/184/26 із зазначенням видів наданої правової допомоги та загалом витраченим часом 10 год 00 хв.

04.02.2026 Адвокатським бюро «Миколи Бляшина» позивачу виставлено рахунок на оплату гонорару за правову допомогу у судовій справі на суму 12500 грн., який платіжною інструкцією №2892 від 27.03.2026 оплачено з призначенням платежу: «гонорар за рахунком від 04.02.2026».

Таким чином, наявні в матеріалах справи докази надання адвокатами Адвокатського бюро «Миколи Бляшина» позивачу професійної правничої допомоги у даній справі, з урахуванням погодженого гонорару за послуги з надання правничої допомоги, частковою сплатою їх позивачем, дають суду достатні підстави для покладення витрат позивача на отримання професійної правничої допомоги адвоката на відповідача.

При розгляді заяв сторін суд враховує правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 28.12.2020 року у справі № 640/18402/19, відповідно до якої розмір винагороди за надання правової допомоги, що визначений у договорі у вигляді фіксованої суми, не змінюється в залежності від обсягу послуг та витраченого адвокатом часу, якщо інше не зазначене у договорі, а також враховує позицію об`єднаної палати Верховного Суду, викладену у постанові від 03.10.2019 року у справі № 922/445/19, відповідно до якої за змістом пункту 1 частини 2 статті 126, частини 8 статті 129 ГПК України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою. Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 126 цього Кодексу).

Разом з тим суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.ч. 4, 5, 6 ст. 126 ГПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, тим не менш, повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у частині четвертій статті 126 ГПК України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, - яка вказує на неспівмірність витрат, - доказів та обґрунтування невідповідності заявлених витрат цим критеріям. Таких доказів або обґрунтувань, у тому числі розрахунків, які свідчили б про неправильність розрахунку витрат або про неналежність наданих послуг адвокатами Адвокатського бюро «Миколи Бляшина» до справи відповідач не надав. Дослідивши додані до позову і заяви про розподіл судових витрат доказів, суд недотримання позивачем (його представником) вимог частини третьої статті 126 ГПК України також не встановив.

Поряд з цим, аналіз наведених норм частини четвертої статті 126 ГПК України, а також частини п`ятої статті 129 цього Кодексу дає суду підстави для висновку, що для вирішення питання про розподіл судових витрат суд має враховувати: пов`язаність цих витрат із розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність предмету спору; ціну позову, значення справи для сторін; вплив результату її вирішення на репутацію сторін, публічний інтерес справи; поведінку сторони під час розгляду справи (зловживання стороною чи її представником процесуальними правами тощо); дії сторони щодо досудового врегулювання справи та врегулювання спору мирним шляхом.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява N 19336/04).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі Лавентс проти Латвії зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Судом також враховано, що у постановах Верховного Суду від 07.11.2019 у справі № 905/1795/18 та від 08.04.2020 у справі № 922/2685/19 висловлено правову позицію, за якою суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Верховний Суд неодноразово звертав увагу на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц).

Отже, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та критерію розумності їхнього розміру, з урахуванням конкретних обставин справи та доводів сторін.

Таким чином, вирішуючи заяву сторони судового процесу про компенсацію понесених нею витрат на професійну правничу допомогу, суду належить дослідити та оцінити додані заявником до заяви документи на предмет належності, допустимості та достовірності відображеної у них інформації. Зокрема, чи відповідають зазначені у документах дані щодо характеру та обсягу правничої допомоги, наданої адвокатом, документам, наявним у судовій справі, чи не вчиняв адвокат під час розгляду справи дій, які призвели до затягування розгляду справи, зокрема, але не виключно, чи не подавав явно необґрунтованих заяв і клопотань, чи не включено у документи інформацію щодо витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, які не підтверджені належними доказами та навпаки, якими доказами підтверджується заявлена до відшкодування сума, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги.

Такі докази, відповідно до частини першої статті 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

При цьому, згідно з статтею 74 Господарського процесуального кодексу України, сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Подані на підтвердження таких витрат докази мають окремо та у сукупності відповідати вимогам статей 75-79 Господарського процесуального кодексу України.

У пункті 4.16 постанови від 30.11.2020 у справі № 922/2869/19 Верховний Суд вказав, що висновки суд має право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, за клопотанням іншої сторони та суд має право зменшити суму судових витрат, встановивши їх неспіврозмірність, незалежно від того, чи подавалося відповідачами відповідне клопотання не є тотожними за своєю суттю, і фактично другий висновок відповідає викладеному в пункті 6.1 постанови об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19, що під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу. Суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Разом з цим, за наслідками здійсненої оцінки розміру судових витрат, понесених позивачем на правничу допомогу у зв`язку з розглядом справи, через призму критеріїв, встановлених частиною четвертою статті 126 та частиною п`ятою статті 129 ГПК України, та враховуючи обсяг виконаних адвокатами Адвокатського бюро «Миколи Бляшина» робіт, послуг, предмет позову, суд доходить висновку про наявність підстав для не покладення на відповідача усіх витрат на професійну правничу допомогу позивача, на користь якого ухвалено судове рішення.

Підставою для цього суд вважає непропорційність розміру цих витрат до предмета спору з урахуванням ціни позову, відсутність заперечень відповідача, а відтак і їх необґрунтованість, не співмірність і нерозумність.

З огляду на викладене суд дійшов висновку про покладення на Товариство з обмеженою відповідальністю «Імпекстранс Логістик» судових витрат Товариства з обмеженою відповідальністю «А-Бетон Україна» на професійну правничу допомогу у справі № 925/184/26 частково у розмірі 10000 грн., про що ухвалює додаткове рішення.

Керуючись ст.ст. 123, 124, 126, 129, 221, 236-240, 244, 256 ГПК України, господарський суд,

ВИРІШИВ:

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «А-Бетон Україна» про розподіл судових витрат вх. № 5397/26 від 31.03.2026 задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Імпекстранс Логістик», ідентифікаційний код юридичної особи 45903668, місцезнаходження: 18001, м. Черкаси, вул. Шулежко Праведниці, 100, офіс 1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «А-Бетон Україна», ідентифікаційний код юридичної особи 42571539, місцезнаходження: 35360, Рівненська обл., с. Велика Омеляна, вул. Присадибна, буд. 9Б 10000 грн. судових витрат на професійну правничу допомогу адвоката.

У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «А-Бетон Україна» в частині вимог про стягнення 40000 грн. судових витрат на професійну правничу допомогу адвоката відмовити.

Додаткове рішення може бути оскаржене до Північного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне додаткове рішення складене 22.04.2026.

Суддя В.М. Грачов