ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

(додаткова)

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" квітня 2026 р. Справа № 910/8929/25

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Алданової С.О.

суддів: Корсака В.А.

Шапрана В.В.

без виклику сторін,

розглянувши у письмовому провадженні заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю будівельно-монтажне управління "Енергоюжспецстрой" про ухвалення додаткового рішення

за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Укрнафта"

на рішення Господарського суду міста Києва від 18.11.2025

у справі № 910/8929/25 (суддя Шкурдова Л.М.)

за первісним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю будівельно-монтажне управління "Енергоюжспецстрой"

до Акціонерного товариства "Укрнафта"

про стягнення 859120,97 грн.,

та

за зустрічним позовом Акціонерного товариства "Укрнафта"

до Товариства з обмеженою відповідальністю будівельно-монтажне управління "Енергоюжспецстрой"

про стягнення коштів,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю будівельно-монтажне управління «Енергоюжспецстрой» (далі - позивач; ТОВ будівельно-монтажне управління «Енергоюжспецстрой»; заявник) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Акціонерного товариства «Укрнафта» (надалі - відповідач; АТ «Укрнафта»; апелянт; скаржник) про стягнення 848 497,32 грн заборгованості, 6 787,98 грн інфляційних втрат та 3 835,67 грн 3 % річних. У прохальній частині позову позивач просив суд зазначити у рішенні суду про нарахування 3% річних на суму 848 497,32 грн з 17.07.2025 до моменту виконання рішення суду відповідно до положень частини 10 статті 238 ГПК України.

У процесі розгляду справи судом першої інстанції, відповідач за первісним позовом (позивач за зустрічним позовом) подав зустрічний позов про стягнення з позивача за первісним позовом (відповідача за зустрічним позовом) 132 026,84 грн штрафу, передбаченого пунктом 9.2 договору за порушення строків виконання робіт.

Господарський суд міста Києва рішенням від 18.11.2025 закрив провадження у справі № 910/8929/25 за первісним позовом в частині стягнення основного боргу у сумі 150 000,00 грн.

Повернув Товариству з обмеженою відповідальністю будівельно-монтажне управління «Енергоюжспецстрой» з Державного бюджету України суму судового збору у розмірі 1 800,00 грн, сплачену згідно з платіжною інструкцією №485 від 17.07.2025.

Решту позовних вимог задовольнив частково.

Стягнув з Акціонерного товариства «Укрнафта» на користь ТОВ будівельно-монтажне управління «Енергоюжспецстрой» 698 497,32 грн основного боргу, 3 835,67 грн 3% річних, 5 077,41 грн інфляційних втрат, 8 488,92 грн витрат зі сплати судового збору.

У задоволенні решти позовних вимог за первісним позовом суд першої інстанції відмовив.

Позовні вимоги за зустрічним позовом суд першої інстанції задовольнив частково.

Стягнув з Товариства з обмеженою відповідальністю будівельно-монтажне управління «Енергоюжспецстрой» на користь Акціонерного товариства «Укрнафта» 124 457,78 грн штрафу та 2 283,52 грн витрат зі сплати судового збору.

У задоволенні решти позовних вимог за зустрічним позовом суд першої інстанції відмовив.

Вирішив провести зустрічне зарахування стягнутих сум та стягнути з Акціонерного товариства «Укрнафта» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю будівельно-монтажне управління «Енергоюжспецстрой» 574 039,54 грн основного боргу, 3 835,67 грн 3% річних, 5 077,41 грн інфляційних втрат, 6 205,40 грн витрат зі сплати судового збору. А органу (особі), що здійснюватиме примусове виконання рішення Господарського суду міста Києва у даній справі визначив, здійснювати нарахування 3% річних на суму основного боргу у розмірі 574 039,54 грн, починаючи з 17.07.2025 до моменту виконання судового рішення в частині погашення суми основного боргу. Розрахунок 3% річних здійснювати за формулою: С х 3 х Д : К : 100, де: С - несплачена сума основного боргу (станом на час ухвалення рішення суду - 574039,54 грн.); Д - кількість днів прострочення; К - кількість днів у році, в якому наявна непогашена заборгованість.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, АТ "Укрнафта" звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просив скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 18.11.2025 у справі № 910/8929/25 частково. Ухвалити нове, яким зменшити розмір заявлених ТОВ будівельно-монтажне управління "Енергоюжспецстрой" до стягнення з АТ "Укрнафта" сум інфляційних та 3% річних, а також застосувати вимоги ч. 10 ст. 238 ГПК України (нарахування 3% річних на залишкову суму боргу з 17.07.2025 до моменту виконання рішення суду). Задовольнити зустрічний позов АТ "Укрнафта" до ТОВ будівельно-монтажне управління "Енергоюжспецстрой" в повному обсязі. Стягнути з ТОВ будівельно-монтажне управління "Енергоюжспецстрой" на користь АТ "Укрнафта" штраф у розмірі 132 026,84 грн та понесені судові витрати.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.12.2025, апеляційна скарга в справі № 910/8929/25 передана на розгляд колегії суддів у складі: Алданова С.О. (головуючий), Корсак В.А., Шапран В.В.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 16.03.2026 апеляційну скаргу АТ "Укрнафта" на рішення Господарського суду міста Києва від 18.11.2025 у справі № 910/8929/25 залишено без задоволення. Рішення Господарського суду міста Києва від 18.11.2025 у справі № 910/8929/25 залишено без змін. Судові витрати за подання апеляційної скарги покладено на скаржника.

Представником ТОВ будівельно-монтажне управління «Енергоюжспецстрой» подано заяву про ухвалення додаткового рішення у справі про стягнення понесених витрат на професійну правничу допомогу. В заяві позивач просить стягнути з відповідача витрати на оплату професійної правничої допомоги у розмірі 20 000 грн. Заявник зазначає, що понесені ним витрати на правничу допомогу є обґрунтованими та такими, що підтверджені відповідними доказами.

Згідно протоколу передачі судової справи (апеляційної скарги, заяви, картки додаткових матеріалів) раніше визначеному головуючому судді від 23.03.2026, заява про ухвалення додаткового рішення у справі № 910/8929/25 передана на розгляд колегії суддів у складі: Алданова С.О. (головуючий), Корсак В.А., Шапран В.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 25.03.2026 прийнято до розгляду заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю будівельно-монтажне управління "Енергоюжспецстрой" щодо ухвалення додаткового рішення у справі № 910/8929/25 та постановлено здійснювати її розгляд без повідомлення учасників справи. Запропоновано Акціонерному товариству "Укрнафта" надати письмові пояснення щодо заяви про ухвалення додаткового рішення, протягом 5 днів з дня отримання даної ухвали.

Про апеляційний розгляд заяви представника позивача щодо ухвалення додаткового рішення сторони повідомлялись належним чином, що підтверджується наявними в матеріалах справи довідками від 26.03.2026 про доставку електронного документа до електронних кабінетів сторін.

До апеляційного господарського суду від відповідача надійшли письмові пояснення, в яких АТ «Укрнафта» вказує, що заявлені витрати на правничу допомогу є завищеними та неспівмірними із складністю справи, витраченим часом та зусиллями.

Також відповідач акцентує, що представником позивача всупереч установленим вимогам до закінчення судових дебатів не було заявлено про намір подати протягом визначеного законом п`ятиденного строку після ухвалення судового рішення відповідні докази понесення витрат на правничу допомогу. Натомість, позивач у відзиві на апеляційну скаргу зазначив, що на підставі укладеного 23.05.2024 з адвокатом Мироненко С.С. договору про надання правничої допомоги (юридичних послуг) № 23/1 його витрати на професійну правничу допомогу становлять орієнтовно 20 000,00 грн.

На думку апелянта, опис дій (аналіз поданих скаржником документів, зокрема апеляційної скарги без будь яких додаткових доказів і документів, аналіз ухваленого Господарським судом м. Києва судового рішення від 18.11.2025 та актуальної практики Верховного Суду, перевірка внесених змін до нормативно-правових актів) з яких складається підготовка фактично одного документа не є окремими послугами, а є нормальними складовими, необхідними для написання документів. Ймовірно, таке розшифрування було здійснено виключно для створення хибного уявлення про те, що ТОВ БМУ «Енергоюжспецстрой» було надано значний об`єм послуг (правничої допомоги) для свідомого завищення її вартості, в той час як насправді, підготовка таких документів є нормальною та звичною практикою, та не призводить до того, що вартість однієї заяви по суті справи звичайного розміру (відзив на апеляційну скаргу - 7 сторінок) буде становити 20 000,00 грн.

Окрім того, відповідач вважає, що зазначена у акті та рахунку складова правової (правничої) допомоги як «аналіз актуальної практики Верховного Суду» також не може підняти вартість правових послуг до 20 000,00 грн.

Відповідач зазначає й те, що спірні питання у даній справі є типовими у господарських правовідносинах, а дана справа не відноситься до категорії складних, не містить розрахунків, тобто підготовка відзиву на апеляційну скаргу, опрацювання нормативно-правових актів і узагальнення нової судової практики у даній та подібних справах, не потребує значного часу та, відповідно, не потребує значної вартості. Вирішення даної справи не впливає на репутацію сторони, публічного інтересу до справи не має. АТ «Укрнафта» має переконання, що для підготовки відзиву на апеляційну скаргу об`ємом 7 неповних сторінок (з урахуванням наданого вище опису змісту таких сторінок) необхідно не більше ніж 1-2 години.

Окрім того, відповідач звернув увагу, що при ухваленні додаткового рішення суд першої інстанції, враховуючи підготовку адвокатом більшого обсягу документів (позовної заяви, відповіді на відзив на позовну заяву, наявності розрахунків, складання клопотань та участь у двох судових засіданнях у цій справі), оцінив та стягнув 8 000 грн на користь ТОВ БМУ «Енергоюжспецстрой» як витрати на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції.

Згідно тверджень АТ «Укрнафта», реальний розмір витрат на правничу допомогу, понесених позивачем, не перевищує 2 000,00 грн.

Додатково до суду апеляційної інстанції відповідачем подані письмові пояснення, в яких останнім наведено тотожні за змістом аргументи, викладені в раніше поданих запереченнях. Відповідач також підкреслив, що враховуючи орієнтовний час та невелику складність цієї справи, з урахуванням усіх її аспектів, а також часу, який міг би витратити адвокат на вивчення матеріалів справи та підготовку відзиву на апеляційну скаргу як кваліфікований фахівець, а також сукупного часу, витраченого на аналіз ухваленого Господарським судом м. Києва 18.11.2025 рішення по справі та участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції тривалістю чотири хвилини, АТ «Укрнафта» вважає, що реальний розмір витрат на правничу допомогу, понесених позивачем у цій справі, не перевищує 2 000,00 грн.

За змістом статті 244 ГПК України додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати - без повідомлення учасників справи. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши докази, що долучені до матеріалів заяви про прийняття додаткового судового рішення, судова колегія дійшла висновку про наявність правових підстав для прийняття додаткової постанови про стягнення витрат на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції, з огляду на наступне.

Згідно зі статтею 123 ГПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до частин першої - третьої статті 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Одночасно, за змістом частини восьмої статті 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Таким чином, за змістом пункту 1 частини другої статті 126, частини восьмої статті 129 ГПК України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при поданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

При цьому витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх вартість уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.

Аналогічну правову позицію викладено у постановах об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 та від 22.11.2019 у справі № 910/906/18.

З урахуванням наведеного, судова колегія акцентує, що у відзиві на апеляційну скаргу позивач заявив про стягнення з відповідача судових витрат, орієнтовно в розмірі 20 000 грн, докази понесення яких будуть надані у встановлений ГПК України строк.

За ч.ч. 1, 4 ст. 116 ГПК України перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Якщо закінчення строку припадає на вихідний, святковий чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день.

Як вже зазначалось, постановою Північного апеляційного господарського суду від 16.03.2026 апеляційну скаргу АТ "Укрнафта" на рішення Господарського суду міста Києва від 18.11.2025 у справі № 910/8929/25 залишено без задоволення. Рішення Господарського суду міста Києва від 18.11.2025 у справі № 910/8929/25 залишено без змін.

Тобто, у строк до 23.03.2026 включно (з урахуванням вихідних днів) позивачу визначався строк для подання заяви про ухвалення додаткового рішення з відповідними доказами.

20.03.2026 позивач подав заяву про ухвалення додаткового рішення у справі про стягнення понесених витрат на професійну правничу допомогу, до якої долучив докази, що підтверджують понесення таких витрат.

За вказаного колегією суддів критично оцінюються заперечення відповідача про те, що представником позивача всупереч установленим вимогам до закінчення судових дебатів не було заявлено про намір подати протягом визначеного законом п`ятиденного строку після ухвалення судового рішення відповідні докази понесення витрат на правничу допомогу.

Відповідно до статті 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правничої допомоги.

Визначення договору про надання правничої допомоги міститься в статті першій Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", згідно з якою договір про надання правничої допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правничої допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правничої допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

За змістом частини третьої статті 27 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" до договору про надання правничої допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.

Договір про надання правничої допомоги за своєю правовою природою є договором про надання послуг та на нього поширює своє регулювання Глава 63 Цивільного кодексу України. Так, згідно зі статтею 903 Цивільного кодексу України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Глава 52 ЦК України передбачає загальні поняття та принципи будь-якого цивільного договору, включаючи договір про надання послуг. Відповідно до статті 632 Цивільного кодексу України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін, зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом, а якщо ціна у договорі не встановлена і не може бути визначена виходячи з його умов, вона визначається виходячи із звичайних цін, що склалися на аналогічні товари, роботи або послуги на момент укладення договору.

Водночас, згідно зі статтею 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правничої допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правничої допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Ціна договору, тобто розмір адвокатського гонорару, може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата, кожний з яких відрізняється порядком обчислення. При зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплати гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв.

Визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" (аналогічна правова позиція викладена в постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 26.11.2020 у справі № 922/1948/19, від 12.08.2020 у справі № 916/2598/19, від 30.07.2019 у справі № 911/1394/18).

У постанові від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що: "Неврахування судом умов договору про надання правничої допомоги щодо порядку обчислення гонорару не відповідає принципу свободи договору, закріпленому у статті 627 ЦК України".

У названій вище постанові від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що: "Гонорар може встановлюватися у формі фіксованого розміру, погодинної оплати. Ці форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки - підставою для виплати гонорару, який визначений у формі погодинної оплати, є кількість витрачених на надання послуги годин помножена на вартість такої (однієї) години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв. Оскільки до договору про надання правничої допомоги застосовують загальні вимоги договірного права, то гонорар адвоката, хоч і визначається частиною першою статті 30 Закону № 5076-VI як "форма винагороди адвоката", але в розумінні ЦК України становить ціну такого договору. Фіксований розмір гонорару у цьому контексті означає, що у разі настання визначених таким договором умов платежу - конкретний склад дій адвоката, що були вчинені на виконання цього договору й призвели до настання цих умов, не має жодного значення для визначення розміру адвокатського гонорару в конкретному випадку. Таким чином, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону № 5076-VI, враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу".

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18 зауважила, що: "Не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність". У цій же постанові Велика Палата Верховного Суду також зазначила, що чинне законодавство хоча і не містить визначення такого виду гонорару, як гонорар успіху, проте існує "гонорар успіху" як форма оплати винагороди адвокату, і визнала законність визначення між адвокатом та клієнтом у договорі про надання правничої допомоги такого виду винагороди, як "гонорар успіху", що відповідає принципу свободи договору та численній практиці Європейського суду з прав людини. При цьому Велика Палата Верховного Суду зазначила, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 13.03.2024 у справі № 910/15787/21.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правничу допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Подібна за своїм змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі № 826/1216/16, постановах Верховного Суду від 30.09.2020 у справі № 379/1418/18 та від 23.11.2020 у справі № 638/7748/18.

У постанові від 27.06.2018 у справі № 826/1216/16 Великою Палатою Верховного Суду зазначено, що: «До правничої допомоги належать й консультації та роз`яснення з правових питань; складання заяв, скарг та інших документів правового характеру; представництво у судах тощо».

З огляду на вказане щодо видів правничої допомоги, судовою колегією відхиляються, як безпідставні, твердження відповідача в тій частині, що правнича допомога як-то «аналіз актуальної практики Верховного Суду» не може впливати на кінцеву вартість правових послуг, визначену адвокатом та погоджену замовником таких послуг.

На підставі долучених до матеріалів справи документів, апеляційним господарським судом встановлено, що 23.05.2024 між адвокатом Мироненком С.С. (адвокат/виконавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю будівельно-монтажне управління "Енергоюжспецстрой" (клієнт/замовник) укладено договір про надання правової допомоги (юридичних послуг) № 23/1 (скорочено - договір).

Відповідно до п. 1.1 договору адвокат приймає доручення від клієнта здійснити у встановлені строки на умовах визначених договором про надання правової допомоги у всіх справах, судах будь-якої інстанції, територіальності та юрисдикції, а також в органах державної влади, місцевого самоврядування, підприємствах, установах та організаціях, незалежно від форми власності та підпорядкування з метою досягнення бажаного правового результату Клієнта.

Згідно п. 1.2 договору подальші доручення на вчинення юридичних дій в інтересах клієнта оформляються додатковою угодою.

28.01.2026 між сторонами було укладено додаткову угоду № 28 до договору про надання правової допомоги (юридичних послуг) № 23/1 від 23.05.2024, в якій адвокатом і клієнтом погоджено розмір та порядок оплати гонорару за надання послуг/виконання робіт.

17.03.2026 між сторонами було підписано акт наданих послуг за договором про надання правової допомоги (юридичних послуг) № 23/1 від 23.05.2024 відповідно до якого позивач прийняв наступний обсяг послуг:

«Складання відзиву на апеляційну скаргу, що включає в себе аналіз поданих скаржником документів, аналіз ухваленого судового рішення та актуальної практики Верховного Суду, перевірка внесених змін до нормативно-правових актів; участь у судових засіданнях (1 засідання)».

У свою чергу, відповідачем до апеляційного господарського суду подано письмові пояснення та заперечення щодо суми витрат на правничу допомогу. За викладених апелянтом обставин останній просить зменшити розмір правничої допомоги до 2 000 грн

Частиною 5 ст. 126 ГПК України встановлено, що у разі недотримання вимог ч. 4 ст. 126 ГПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 6 ст. 126 ГПК України).

Зокрема відповідно до ч. 5 ст. 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Колегія суддів, серед іншого, враховує, що при визначенні суми відшкодування, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява № 19336/04).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

При цьому, критерій розумної необхідності витрат на професійну правничу допомогу є оціночною категорією, яка у кожному конкретному випадку (у кожній конкретній справі) оцінюється судом за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні доказів, зокрема наданих на підтвердження обставин понесення таких витрат, надання послуг з професійної правничої допомоги, їх обсягу, вартості з урахуванням складності справи та витраченого адвокатом часу тощо.

Колегія суддів також акцентує, що правомірне очікування стороною, яка виграла справу, відшкодування своїх розумних, реальних та обґрунтованих витрат на професійну правничу допомогу не повинно обмежуватися з суто формалістичних причин відсутності в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги, у випадку домовленості між сторонами договору про встановлений фіксований розмір обчислення гонорару.

Учасник справи повинен деталізувати відповідний опис лише тією мірою, якою досягається його функціональне призначення - визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат. Надмірний формалізм при оцінці такого опису на предмет його деталізації, за відсутності визначених процесуальним законом чітких критеріїв оцінки, може призвести до порушення принципу верховенства права.

Аналогічний правовий висновок викладений в постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21.

Як вказано колегією суддів касаційного господарського суду у складі Верховного Суду в постанові від 30.11.2020 у справі № 922/2869/19, висновки судів про часткову відмову стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні витрат на професійну правничу допомогу адвоката з підстав не пов`язаності, необґрунтованості та непропорційності до предмета спору не свідчать про порушення норм процесуального законодавства, навіть, якщо відсутнє клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. У такому разі суди мають таке право відповідно до частини 5 статті 129 ГПК України та висновків об`єднаної палати про те, як саме повинна застосовуватися відповідна норма права.

Відповідна правова позиція Верховного Суду викладена також у постанові від 11.11.2021 у справі № 910/7520/20.

Також колегією суддів враховано правовий висновок, викладений в постанові Верховного Суду від 24.01.2022 у справі № 911/2737/17, згідно якого стягнення витрат на професійну правничу допомогу з боржника не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу.

Аналогічні правові висновки знаходять своє правозастосування в постановах Верховного Суду: від 15 грудня 2025 року в справі № 924/23/25; від 27 січня 2026 року в cправі № 916/166/23, 11 лютого 2026 року в cправі № 914/1493/24.

Згідно з рішеннями Європейського суду з прав людини у справах "Баришевський проти України", "Двойних проти України", заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У наведеному контексті судова колегія акцентує, що викладені позивачем у відзиві на апеляційну скаргу заперечення в межах оскарження рішення Господарського суду міста Києва від 18.11.2025 у справі № 910/8929/25 по суті дублюють зміст позову (а.с. 1 - 5 том. 1), а також відповідей на відзив на первісний позов (а.с. 223 - 224 т. 1) та на зустрічний позов (а.с. 235 - 236 т. 1) поданих до суду першої інстанції.

Крім того, правова позиція позивача у справі була незмінною та сформована ще при подачі позову до місцевого господарського суду.

Ця обставина вказує на те, що аргументація позивача ґрунтувалась на тотожних доводах та нормах матеріального права в судах першої та апеляційної інстанцій. Позивачем не наведено нових беззаперечних аргументів, окрім тих, що знайшли своє відображення у рішенні місцевого господарського суду. При цьому, встановлені місцевим господарським судом обставини, які були відображені в оскаржуваному рішенні, позивачем дублювались у відзиві на апеляційну скаргу.

Крім цього, за висновками колегії суддів, правнича допомога з аналізу поданих скаржником документів, аналізу ухваленого судового рішення по суті включає в себе правничу допомогу з підготовки відзиву на апеляційну скаргу.

З огляду на це судова колегія вважає, що час, витрачений представником позивача на підготовку відзиву на апеляційну скаргу на рішення Господарського суду міста Києва від 18.11.2025 у справі № 910/8929/25 не повною мірою відповідає обсягу наданих адвокатом послуг та є надмірним, враховуючи, зокрема, складність справи та фактичні обставини, на яких вона ґрунтується.

У межах вказаного колегія суддів вважає частково обґрунтованими твердження відповідача у відповідній площині заперечень останнього.

На підставі викладеного вище, дослідивши надані позивачем докази, встановивши фактичний обсяг наданих адвокатом послуг, з урахуванням критеріїв пропорційності та реальності адвокатських витрат, розумності їхнього розміру, з урахуванням клопотання відповідача про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, апеляційний господарський суд дійшов висновку про часткове задоволення заяви позивача та стягнення на його користь 8 000 грн витрат на професійну правничу допомогу за розгляд справи в суді апеляційної інстанції, що відповідатиме принципу співмірності таких витрат.

Отже, колегія суддів зазначає, що судові витрати на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції стягуються з відповідача на користь позивача в сумі 8 000,00 грн.

Керуючись ст.ст. 129, 244 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд, -

УХВАЛИВ:

1. Заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю будівельно-монтажне управління "Енергоюжспецстрой" про ухвалення додаткового рішення - задовольнити частково.

2. Стягнути з Акціонерного товариства «Укрнафта» (адреса: 04053, м. Київ, пров. Несторівський, буд. 3-5; ідентифікаційний код - 00135390) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю будівельно-монтажне управління "Енергоюжспецстрой" (адреса: 61022, Харківська обл., м. Харків, просп. Правди, буд. 10, кім. 27-Е; ідентифікаційний код - 32951760) судові витрати на професійну правничу допомогу, понесені в суді апеляційної інстанції - 8 000 грн (вісім тисяч гривень).

3. У задоволенні заяви у решті вимог щодо стягнення витрат на правничу допомогу, - відмовити.

4. Доручити Господарському суду міста Києва видати наказ на виконання додаткової постанови Північного апеляційного господарського суду.

5. Справу повернути до суду першої інстанції.

Додаткова постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строк, що передбачені ст.ст. 287, 288 ГПК України.

Головуючий суддя С.О. Алданова

Судді В.А. Корсак

В.В. Шапран