РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.04.2026Справа № 910/14312/25

Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Головіної К. І., при секретарі судового засідання Батій О.В., розглянувши у порядку загального позовного провадження господарську справу

за позовом Акціонерного товариства «ІНФОРМАЦІЯ_1»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНФОРМАЦІЯ_2»

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - Акціонерне товариство «ІНФОРМАЦІЯ_3»

про стягнення ІНФОРМАЦІЯ_19

за участю представників:

від позивача: ОСОБА_1

від відповідача: не з`явився

від третьої особи: ОСОБА_2

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду міста Києва з позовом звернулося Акціонерне товариство «ІНФОРМАЦІЯ_1» (далі - АТ «ІНФОРМАЦІЯ_4», позивач) до Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНФОРМАЦІЯ_2» (далі - Інститут, відповідач) про стягнення заборгованості в сумі ІНФОРМАЦІЯ_5

Позов мотивований тим, що на виконання укладених сторонами правочинів позивач сплатив відповідачу попередню оплату за товар, однак, Інститут порушив свої зобов`язання, товар у визначений строк не поставив, а сплачені позивачем кошти повернув частково, у зв`язку з чим АТ «ІНФОРМАЦІЯ_4» просить стягнути з відповідача решту передоплати в сумі ІНФОРМАЦІЯ_6

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 03.12.2025 за вказаним позовом було відкрите провадження, справу вирішено розглядати в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання, сторонам надана можливість реалізувати свої процесуальні права та обов`язки. Цією ж ухвалою до розгляду справи була залучена третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - Акціонерне товариство «ІНФОРМАЦІЯ_3» (далі - АТ «ІНФОРМАЦІЯ_3», третя особа).

Відповідач у строк, встановлений законом, надав відзив на позов, в якому проти наявної заборгованості з попередньої оплати не заперечив, однак, вказав, що через скрутне матеріальне становище Інститут не має можливості одразу повернути зазначені кошти, та з цієї ж причини просив зменшити розмір штрафних санкцій на 80%. Також відповідач поставив позивачу запитання у порядку ст. 90 ГПК України.

У відповіді на відзив позивач наголосив на тому, що Інститут не надав будь-яких належних та допустимих доказів неплатоспроможності та скрутного становища останнього, що може бути підставою для зменшення розміру штрафних санкцій. Стосовно поставлених відповідачем запитань, то позивач відмовився від надання на них відповідей, оскільки питання не стосуються обставин, що мають значення для розгляду цієї справи.

За змістом ст. 90 ГПК України учасник справи має право поставити в першій заяві по суті справи не більше десяти запитань іншому учаснику справи про обставини, що мають значення для справи. Учасник справи, якому поставлено питання іншим учасником справи, зобов`язаний надати вичерпну відповідь окремо на кожне питання по суті, однак, якщо поставлене запитання не стосується обставин, що мають значення для справи, такий учасник має право відмовитися від надання відповіді на поставлені запитання.

Третя особа (АТ «ІНФОРМАЦІЯ_3») надала письмові пояснення по суті позову, в яких виклала свою позицію, аналогічну позиції позивача, та просила задовольнити позовні вимоги.

Ухвалою, занесеною до протоколу судового засідання від 29.01.2026, суд закрив підготовче провадження та призначив справу до розгляду по суті.

У судовому засіданні представники позивача та третьої особи заявлені вимоги підтримали та просили їх задовольнити.

Представник відповідача до суду повторно не з`явився, належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, відтак, на підставі ст. 202 ГПК України суд вирішив розглянути справу за його відсутності.

Розглянувши заяви учасників справи по суті спору, заслухавши пояснення представників, присутніх у судовому засіданні та дослідивши наявні у матеріалах справи докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з урахуванням наступного.

Установлено, що 28.05.2024 між АТ «НВКГ «ІНФОРМАЦІЯ_4» - «ІНФОРМАЦІЯ_7» (покупець) та ТОВ «ІНФОРМАЦІЯ_8» (постачальник) був укладений генеральний договір поставки товару № НОМЕР_1 (далі - генеральний договір), за умовами якого підписанням цього договору сторони підтверджують готовність до співпраці в майбутньому на підставі результатів конкурсів та умов укладених договорів про закупівлю, що укладатимуться у відповідності до цього договору за формою, визначеною у додатку до цього договору. У порядку та на умовах, визначених результатами конкурсів та укладеними договорами про закупівлю, постачальник зобов`язується поставляти покупцю у власність товар, найменування, кількість та ціна якого визначаються згідно з договорами про закупівлю, а покупець зобов`язується приймати і оплачувати належний і відповідний товар (п. 1.1 договору).

Згідно з п. 2.1 генерального договору покупець укладає договір про закупівлю відповідно до генерального договору з постачальником, який визнаний переможцем конкурсу, протягом строку дії його пропозиції та строку дії генерального договору. Договори про закупівлю є невід`ємними частинами цього гендоговору.

Пунктом 6.1 генерального договору визначено, що цей договір набуває чинності з моменту підписання обома сторонами і діє до 31.12.2029 - в частині можливості укладення та виконання договорів про закупівлю, а в частині розрахунків та гарантійних зобов`язань - до повного виконання зобов`язань за цим договором (включаючи договори про закупівлю).

Також судом встановлено, що 28.05.2024, в межах генерального договору, між АТ «НВКГ «ІНФОРМАЦІЯ_4» - «ІНФОРМАЦІЯ_7» (покупець) та ТОВ «ІНФОРМАЦІЯ_8» (постачальник) був укладений договір про закупівлю № НОМЕР_1/1 (далі - договір).

Відповідно до п. 1 вказаного договору постачальник зобов`язується передати у встановлений строк у власність покупця, а покупець зобов`язується прийняти і оплатити наступний товар - ІНФОРМАЦІЯ_9

Згідно з п. 2 договору загальна сума (ціна) цього договору становить: без ПДВ - ІНФОРМАЦІЯ_10 (п. 3, 4 договору).

Відповідно до п. 7 договору оплата товару здійснюється наступним чином: передоплата у розмірі 30% від ціни договору здійснюється покупцем протягом 5 банківських днів від дати отримання рахунку постачальника на оплату, який останній зобов`язаний надати протягом 2 календарних днів від дати підписання договору; остаточний розрахунок за фактично поставлений товар здійснюється покупцем не пізніше 15 банківських днів від дати поставки товару за результатом проведення вхідного контролю і здійснення постачальником реєстрації податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Згідно з п. 8 договору постачальник зобов`язаний поставити товар у строк до 90 календарних днів з дати отримання передоплати на умовах, передбачених договором (можлива дострокова поставка партіями). Допускається відхилення за вагою ± 10% від погодженої кількості на кожен вид товару, при цьому в разі поставки товару по кількості та вартості більшої або меншої погодженої, розрахунок здійснюється за фактично поставлений товар, зазначений у видатковій накладній, за результатом вхідного контролю покупця.

Пунктом 9 договору сторони визначили, що постачальник зобов`язується поставити товар на умовах поставки FCA, склад постачальника (Україна, м. Київ), відповідно до Офіційних правил тлумачення торговельних термінів «Incoterms» у редакції 2026 року (адреса місця поставки).

Відповідно до п. 12 договору даний договір набирає чинності з дати його підписання обома сторонами та діє до 31.12.2024. Закінчення строку дії даного договору не звільняє сторони від відповідальності за порушення зобов`язань (у тому числі гарантійних) за даним договором.

Цей договір є невід`ємною частиною генерального договору (п. 14 договору).

Згідно з ч. 1 ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (частина друга ст. 712 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною 1 ст. 663 ЦК України передбачено, що продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару. Договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов`язку передати товар.

Товар вважається наданим у розпорядження покупця, якщо у строк, встановлений договором, він готовий до передання покупцеві у належному місці і покупець поінформований про це. Готовий до передання товар повинен бути відповідним чином ідентифікований для цілей цього договору, зокрема шляхом маркування (ч. 1 ст. 664 ЦК України).

Згідно зі ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Із матеріалів справи вбачається, що на виконання умов договору позивач перерахував на рахунок відповідача кошти попередньої оплати в сумі ІНФОРМАЦІЯ_11

При цьому за умовами договору відповідач взяв на себе зобов`язання здійснити поставку товару протягом 90 календарних днів з моменту отримання передоплати, тобто до 02.09.2024.

Проте, як встановлено судом, відповідач поставку обумовленого товару не здійснив.

Листом № 03/09-1в від 03.09.2024 відповідач повідомив позивача про затримку поставки та просив збільшити строки постачання на 60 днів. Однак, позивач відхилив вказану пропозицію (лист № 09-527 від 10.09.2024).

Оскільки в обумовлені договором строки відповідач товар не поставив, АТ «ІНФОРМАЦІЯ_4» 20.01.2025 звернулося до Інституту з вимогою № 09-253 про повернення коштів передоплати в сумі 1 490 400,00 грн.

У відповідь на зазначену вимогу 27.01.2025 та 05.02.2025 позивач отримав листи відповідача з пропозицією поставити товар на безоплатній основі для проведення випробувань з можливістю подальшої поставки у разі позитивного результату.

Листом від 11.02.2025 № 09-95 АТ «ІНФОРМАЦІЯ_4» надало згоду на отримання від Інституту товару для проведення випробувань на запропонованих умовах.

Однак 26.02.2025 позивач повідомив відповідача (лист № 09-836) про те, що дослідна партія товару не пройшла випробування, а тому позивач заявив до відповідача вимогу про повернення передоплати у сумі 1 490 400,00 грн, яка також направлялася останньому листом від 02.04.2025 № 09-212 та претензією від 29.04.2025 № 10-2241.

22.05.2025 відповідач надіслав позивачу лист № 16/05-05 від 16.05.2025, яким гарантував повернення АТ «ІНФОРМАЦІЯ_4» коштів передоплати в сумі 1 490 400,00 грн у строк до 20.06.2025.

Водночас матеріали справи свідчать, що кошти попередньої оплати відповідач повернув частково, а саме - в сумі ІНФОРМАЦІЯ_14, що підтверджується платіжними інструкціями № 165 від 16.06.2025 на суму ІНФОРМАЦІЯ_12, наявними у справі.

Отже судом встановлено, що заборгованість відповідача з попередньої оплати за товар склала ІНФОРМАЦІЯ_13

Відповідно до ч. 2 ст. 693 ЦК України якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Статтями 525, 526 ЦК України унормовано, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається; зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

У матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували поставку відповідачем товару чи повернення позивачу оплати за непоставлений товар в сумі ІНФОРМАЦІЯ_15

За таких обставин, оскільки відповідач доказів належного виконання своїх зобов`язань за договором поставки не надав, суд дійшов висновку, що вимоги АТ «ІНФОРМАЦІЯ_4» про стягнення передплати в сумі ІНФОРМАЦІЯ_16 є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Щодо посилань відповідача на його скрутне фінансове становище, то суд їх приймає до уваги, але зазначає, що відповідно до ч. 2 ст. 617 ЦК України відсутність у відповідача необхідних коштів не є підставою для звільнення боржника від відповідальності за порушення зобов`язання, а за змістом статті 96 ЦК України - юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов`язаннями та несе всі ризики господарської діяльності.

Отже зазначені доводи є необґрунтованими та не свідчать про відсутність обов`язку постачальника нести відповідальність за неналежне виконання господарських зобов`язань.

Окрім стягнення попередньої оплати позивач просив стягнути з відповідача пеню в сумі ІНФОРМАЦІЯ_17 нараховані за порушення договірного зобов`язання.

Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Згідно з ч. 1 ст. 216 Господарського кодексу України (тут і далі - чинного на час спірних правовідносин) учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до ст. 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Приписами абз. 2 ч. 2 ст. 231 ГК України встановлено, що за порушення строків виконання зобов`язання, якщо порушено господарське зобов`язання, в якому хоча б одна сторона є суб`єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, або порушення пов`язане з виконанням державного контракту, або виконання зобов`язання фінансується за рахунок Державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту, стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості товарів (робіт, послуг), з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості.

Також пунктом 5.3 генерального договору, укладеного сторонами, визначено, що у випадку порушення строку поставки товару, визначеного у відповідних договорах про закупівлю, постачальник сплачує покупцеві пеню у розмірі 0,1 відсотка вартості товару, з якого допущено прострочення, за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять календарних днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості.

Зі змісту вказаного положення договору, на який посилається позивач, слідує, що ним встановлюється відповідальність постачальника за порушення строків поставки, допущене останнім при виконанні такого зобов`язання, а не в разі відмови від поставки товару.

Указане кореспондується з наступними положеннями того ж пункту 5.3 генерального договору, яким передбачено, що у випадку порушення строків поставки товару більш ніж на 30 календарних днів, покупець має право відмовитися від товару та його оплати. Також, якщо умовами гендоговору (включаючи договори про закупівлю) передбачено здійснення покупцем попередньої оплати (авансу) за товар, покупець у разі порушення постачальником строків поставки товару більш ніж на 30 календарних днів, має право вимагати повернення раніше сплачених коштів, які постачальник зобов`язаний повернути протягом трьох банківських днів з моменту одержання вимоги покупця.

Тобто заявлені позивачем штрафні санкції можуть бути застосовані лише у тому випадку, коли покупець не відмовляється від прийняття товару, а очікує на його належну поставку. Разом з тим у даному випадку однією з вимог позивача є повернення йому попередньої оплати та відмови покупця від подальшої поставки цього товару.

Отже позивач обрав такий варіант поведінки (повернення суми попередньої оплати за непоставлений товар), який не передбачає подальше дотримання умов договору щодо своєчасної поставки товару, відтак, відповідні умови цього договору в такому випадку не застосовуються.

З огляду на зазначене, характер правових відносин поставки виключає одночасне існування у постачальника обов`язків поставити товар та повернути попередню оплату. У цьому випадку наявність одного зобов`язання одночасно виключає наявність іншого (аналогічна правова позиція викладена у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 16.05.2024 у справі № 910/7012/23).

Таким чином установлені законом правові наслідки вимог про повернення попередньої оплати не передбачають відповідальності постачальника за порушення строків поставки, оскільки, вимагаючи повернення коштів попередньої оплати, покупець тим самим задовольнився, відмовився від поставки та прийняття товару, а також відмовився від подальшого виконання договору постачальником, що виключає обов`язок останнього своєчасно постачати товар та нести відповідальність за порушення строків поставки.

Враховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення пені в сумі ІНФОРМАЦІЯ_18 задоволенню не підлягають.

З огляду на вказане клопотання відповідача про зменшення розміру штрафних санкцій судом не розглядалося.

Отже позов АТ «ІНФОРМАЦІЯ_4» підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до положень ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст. 73-79, 129, 236-238 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Акціонерного товариства «ІНФОРМАЦІЯ_1» до Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНФОРМАЦІЯ_2», за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - Акціонерного товариства «ІНФОРМАЦІЯ_3» про стягнення ІНФОРМАЦІЯ_19 задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНФОРМАЦІЯ_2» (АДРЕСА_1) на користь Акціонерного товариства «ІНФОРМАЦІЯ_1» (АДРЕСА_2) попередню оплату в сумі ІНФОРМАЦІЯ_20

У решті позовних вимог - відмовити.

Скорочене рішення оголошене в судовому засіданні 09 квітня 2026 року.

Повне рішення складене 20 квітня 2026 року.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до суду апеляційної інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 20-денний строк з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Головіна К.І.