ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

20.04.2026 м. ДніпроСправа № 904/2046/26

За заявою Фізичної особи - підприємця Остапенка Ігоря Володимировича, Дніпропетровська обл., Верхньодніпровський р-н, смт. Дніпровське

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Верхівцевський олійноекстракційний завод", Дніпропетровська область, Кам`янський район, м. Верхівцеве

про видачу судового наказу

Суддя Назаренко Н.Г.

Без участі (виклику) представників сторін

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду Дніпропетровської області надійшла заява Фізичної особи - підприємця Остапенка Ігоря Володимировича про видачу судового наказу про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Верхівцевський олійноекстракційний завод" заборгованості за договором № ВПАТ-107-ВОЕЗ на внутрішні перевезення вантажів автомобільним транспортом від 14.11.2023 року у сумі 75 415,40 грн. та витрат зі сплати судового збору у розмірі 266,24 грн. та витрат на правничу допомогу в розмірі 5 000,00 грн.

Водночас, розглянувши заяву та подані представником Фізичної особи - підприємця Остапенка Ігоря Володимировича докази, суд приходить до висновку про часткову відмову у прийнятті заяви про видачу судового наказу з таких підстав.

Відповідно до статті 12 Господарського процесуального кодексу України господарське судочинство здійснюється у порядку наказного провадження та позовного провадження (загального або спрощеного).

Відповідно до частин 1, 2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи, витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Згідно з частин 4-6 статті 126 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним, зокрема, із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно з пункту 7 частини 1 статті 155 Господарського процесуального кодексу України під час розгляду вимог у порядку наказного провадження та видачі судового наказу суд не розглядає обґрунтованість заявлених стягувачем вимог по суті.

У відповідності до частини 2 статті 12 Господарського процесуального кодексу України наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Разом з тим, зі змісту глави 8 "Судові витрати" Господарського процесуального кодексу України вбачається, що судові витрати на професійну правничу допомогу можуть бути предметом розгляду у позовному провадженні, де учасниками справи є сторони, які мають право доводити розмір витрат, а суд здійснює їх розподіл за результатами розгляду справи.

З врахуванням викладеного, у судовому наказі зазначаються виключно судові витрати у складі судового збору, який сплачується за подання такої заяви.

За таких обставин, у видачі судового наказу про стягнення витрат на професійну правничу допомогу в сумі 5 000,00 грн слід відмовити.

Відповідно до частини 3 статті 152 Господарського процесуального кодексу України, у разі якщо в заяві про видачу судового наказу містяться вимоги, частина з яких не підлягає розгляду в порядку наказного провадження, суд постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу лише в частині цих вимог.

Згідно із частиною 2 статті 152 Господарського процесуального кодексу України про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу.

При цьому, відповідно до положень частини 2 статті 153 Господарського процесуального кодексу України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3-6 частини першої статті 152 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

Керуючись ст.ст. 12, 147, 148, п. 3 ч. 1, ч. ч. 2, 3 ст. 152, ст.ст. 153, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити Фізичній особі - підприємцю Остапенку Ігорю Володимировичу у задоволенні заяви про видачу судового наказу про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Верхівцевський олійноекстракційний завод" витрат на правничу допомогу в розмірі 5 000,00 грн.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання -20.04.2026 та може бути оскаржена в порядку, передбаченому статтями 256, 257 Господарського процесуального кодексу України

Суддя Н.Г. Назаренко