ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2026 року

м. Київ

cправа № 910/866/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Погребняка В.Я. - головуючого, Васьковського О.В., Огородніка К.М.,

за участі секретаря судового засідання Громак О.В.

учасники справи:

боржник - Приватне акціонерне товариство "Ініціатор+"

представник боржника - не з`явився,

кредитор (скаржник) - Приватне підприємство "Косіба",

представник скаржника - Мороз І.М., адвокат за ордером,

кредитор - Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фінтакт",

представник кредитора - Джас І.В., адвокат за довіреністю,

кредитор - Товариство з обмеженою відповідальністю "Максі Капітал Груп",

представник кредитора - Пата С.П., адвокат за довіреністю,

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу

Приватного підприємства "Косіба"

на ухвалу Господарського суду міста Києва (щодо відмови у задоволенні заяви про визнання кредиторських вимог)

від 03.04.2025

у складі судді: Чеберяка П.П.,

та постанову Північного апеляційного господарського суду

від 03.12.2025

у складі колегії суддів: Доманської М.Л., (головуючий), Козир Т.П.,

Пантелієнка В.О.,

у справі за заявою

Товариства з обмеженою відповідальністю "Хімреактив"

до Приватного акціонерного товариства "Ініціатор+"

про банкрутство,-

ВСТАНОВИВ:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст вимог

1. Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.06.2020 відкрито провадження у справі про банкрутство Приватного акціонерного товариства "Ініціатор+" (ідентифікаційний код 32862717; далі - ПрАТ "Ініціатор+") та призначено розпорядником майна боржника арбітражного керуючого.

2. 09.04.2021 до Господарського суду міста Києва надійшла заява Приватного підприємства "Косіба" (далі - ПП "Косіба", скаржник) про визнання кредиторських вимог в розмірі 3 000 000,00 грн.

Обставини справи, встановлені судами попередніх інстанцій

3. 28.04.2006 між ПП "Косіба" та ЗАТ "Ініціатор+" (01.02.2012 змінено організаційно-правову форму на Приватне акціонерне товариство) було укладено договір на виконання поточних будівельних робіт, відповідно до п.1 договору передбачено поетапне виконання поточних будівельних робіт, згідно додатку 1, за адресою м. Київ, вул. Саксаганського 34, з надбудовою поверху та мансарди, орієнтовною площею 1500 кв. м. Вартість робіт визначена у розмірі 3 835 000 грн. (п. 2 Договору).

4. На виконання Договору від 28.04.2006 між ЗАТ "Ініціатор+" (Замовник) та ПП "Косіба" (Генеральний підрядчик) були укладені додаткові угоди:

- від 01.06.2006 про ремонтно-будівельні роботи по розгортанню будівництва та виконанню аварійних робіт будинку по вул. Саксаганського, 34 в м. Києві;

- від 18.08.2006 про ремонтно-будівельні роботи з укріплення існуючих фундаментів будинку по вул. Саксаганського, 34 в м. Києві;

- від 24.11.2006 про виконання комплексу ремонтно-будівельних робіт та монтажних робіт в існуючому будинку по вул. Саксаганського, 34 в м. Києві;

- від 16.02.2007 на виконання комплексу робіт з укріплення фундаментів сумісних будинків, які знаходяться поряд та будівництво сховища по вул. Саксаганського, 34 в м. Києві;

- від 17.05.2007 на виконання робіт по влаштуванню монолітної плити, встановлення паль методом буріння з організацією технологічних прорізів та під`їзних шляхів по вул. Саксаганського, 34 в м. Києві;

- від 27.07.2007 на виконання комплексу робіт з надбудови поверху та мансарди будинку по вул. Саксаганського, 34 в м. Києві.

5. Додатковими угодами було визначено, що вартість робіт визначається згідно протоколу договірної ціни та затверджується Замовником (п.2), а розрахунок за виконані роботи проводиться не пізніше 5-ти календарних днів, після підписання акту виконаних робіт, шляхом перерахунку коштів Замовником на розрахунковий рахунок Підрядника. Весь обсяг робіт, передбачений додатковими угодами, було виконано ПП "Косіба2 відповідно до протоколів договірної ціни, що підтверджено актами приймання передачі виконаних робіт, копії яких додано до матеріалів заяви, а саме:

- за додатковою угодою від 01.06.2006 - Акт від 31.07.2006 на суму 80 000 грн;

- за додатковою угодою від 18.08.2006 - Акт від 31.10.2006 на суму 120 000 грн;

- за додатковою угодою від 24.11.2006 - Акт від 31.03.2007 на суму 1 000 000 грн;

- за додатковою угодою від 16.02.2007 - Акт від 30.04.2007 на суму 100 000 грн;

- за додатковою угодою від 17.05.2007 - Акт від 31.10.2007 на суму 200 000 грн;

- за додатковою угодою від 27.07.2007 - Акт від 31.05.2008 на суму 1 500 000 грн.

6. Строк виконання за договірними відносинами (в частині розрахунку за виконані роботи) сплинув 06.06.2008.

Короткий зміст ухвали місцевого суду

7. Ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.04.2025 в задоволенні заяви ПП "Косіба" з кредиторськими вимогами до боржника на суму 3 000 000,00 грн. відмовлено.

8. Місцевий господарський суд встанови та зазначив, що грошові вимоги до боржника в розмірі 3 000 000,00 грн. виникли до відкриття провадження у справі про банкрутство (22.06.2020), а тому є конкурсними;

- арбітражним керуючим Донкова С.В. заявлені кредитором вимоги не визнані з підстав їх заявлення із пропуском строку позовної давності;

- перебіг позовної давності, в межах якого ПП "Косіба" могло звернутися до суду з вимогою про стягнення з ПрАТ "Ініціатор+" 3 000 000,00 грн., розпочався 06.06.2008, а закінчився 06.06.2011, тоді як із заявою про визнання кредиторських вимог до боржника ПП "Косіба" звернулось до суду лише 09.04.2021.

Короткий зміст постанови апеляційного суду

9. Постановою Північного апеляційного господарського суду від 03.12.2025 апеляційну скаргу ПП "Косіба" залишено без задоволення;

ухвалу Господарського суду міста Києва від 03.04.2025 у справі №910/866/20 залишено без змін (про відмову у задоволенні заяви ПП "Косіба" з кредиторськими вимогами до боржника на суму 3 000 000,00 грн).

10. Апеляційний господарський суд зазначив, що, оскільки кредиторські вимоги до боржника в розмірі 3 000 000,00 грн. заявлені з пропуском строку позовної давності, суд першої інстанції правильно погодився з позицією розпорядника майна боржника щодо відсутності правових підстав для їх визнання.

12. Суд апеляційної інстанції відхилив доводи скаржника про те, що суд першої інстанції не встановив, чи продовжували сторони виконувати свої зобов`язання за договором від 28.04.2006 після зазначених в оскаржуваній ухвалі строків 06.06.2008, 06.06.2011, а також чи проводилися між ними акти звіряння розрахунків, звіряння суми боргу, зміну строків проведення розрахунків, тощо.

13. Апеляційний господарський суд зазначив, що в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження переривання строку позовної давності до спливу цього строку, в тому числі докази визнання боргу боржником до спливу цього строку, на що посилається скаржник, не надавши до суду доказів на підтвердження своїх доводів.

14. Водночас, подання позову у справі № 910/866/20 (910/9458/19) здійснено заявником вже після спливу строку позовної давності, тобто такі дії не переривають строку позовної давності.

15. Також апеляційний господарський суд відхилив доводи скаржника щодо порядку розрахунків між сторонами, оскільки додатковими угодами до договору від 28.04.2006 сторони погодили, що замовник розраховується з підрядником за виконані роботи шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок не пізніше 5-ти календарних днів після підписання акту виконаних робіт (п. 3 додаткових угод до вказаного договору).

КАСАЦІЙНЕ ПРОВАДЖЕННЯ

17. ПП "Косіба" 02.01.2026 звернулось з касаційною скаргою до Верховного Суду на ухвалу Господарського суду м. Києва від 03.04.2025 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 03.12.2025 у справі №910/866/20.

18. Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи №910/866/20 було визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя - Погребняк В.Я., суддя - Васьковський О.В., суддя - Огороднік К.М., що підтверджується протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.01.2026.

19. Ухвалою Верховного Суду від 26.01.2026 касаційну скаргу залишено без руху, надано строк на усунення недоліків протягом десяти днів з дня вручення ухвали.

20. 05.02.2026 від заявника надійшла заява про усунення недоліків касаційної скарги, разом з доказами сплати судового збору на суму 7 264, 00 грн.

21. Ухвалою Верховного Суду від 23.02.2026 відкрито касаційне провадження у справі № 910/866/20 за касаційною скаргою ПП "Косіба" на ухвалу Господарського суду м. Києва від 03.04.2025 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 03.12.2025;

повідомлено учасників справи, що розгляд касаційної скарги ПП "Косіба" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 03.04.2025 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 03.12.2025 відбудеться 07.04.2026 о 11:30.

22. Від керуючого санацією ПрАТ "Ініціатор+" Гусака Ю.М. надійшов відзив на касаційною скаргу, в якій арбітражний керуючий просив відмовити у задоволенні касаційної скарги ПП "Косіба" від 25.04.2025 на ухвалу Господарського суду міста Києва від 03.04.2025 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 03.12.2025 у справі №910/866/20; ухвалу Господарського суду міста Києва від 03.04.2025 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 03.12.2025 у справі №910/866/20 залишити без змін.

23. У відзиві зазначено, що судом комплексно досліджено докази, представлені заявником ПП "Косіба" на обґрунтування зобов`язання боржника перед ним, яке виникло ще у 2006-2008 роках, й також враховані аргументи розпорядника майна. Відтак, суд прийняв законне та обґрунтоване рішення щодо відсутності правових підстав для визнання грошових вимог у розмірі 3 000 000,00 грн.

24. У судове засідання 07.04.2026 з`явилися уповноважені представники ТОВ "ФК "Фінтакт", ТОВ "Максі Капітал Груп", ПП "Косіба", які надали пояснення та заперечення щодо вимог і доводів касаційної скарги.

25. Враховуючи положення Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" (затвердженого Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022 № 2102-IX), Указу Президента України від 12.01.2026 № 40/2026 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" (затвердженого Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" від 14.01.2026 № 4757-IX), Верховний Суд розглядає справу № 910/866/20 у розумний строк, тобто такий, що є об`єктивно необхідним для забезпечення можливості реалізації учасниками справи відповідних процесуальних прав.

УЗАГАЛЬНЕНІ ДОВОДИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Доводи ПП "Косіба"

26. В обґрунтування підстав касаційного оскарження, заявник посилається на положення пунктів 1, 4 частини другої статті 287 та пункту 4 частини другої статті 287 ГПК України, а також про неврахування правових позицій Верховного Суду, викладених у постанові від 04.04.2021 у справі № 916/1349/21.

27. Також, на думку представника скаржника, суди попередніх інстанцій не дослідили всі доказів у справі № 910/866/20 та необґрунтовано відмовили у клопотанні скаржника щодо витребування та дослідження апеляційним судом матеріалів справи № 910/9458/19.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Щодо меж розгляду справи судом касаційної інстанції

28. Відповідно до статті 300 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

29. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, передбачені пунктами 1, 3, 4, 8 частини першої статті 310, частиною другою статті 313 цього Кодексу, а також у разі необхідності врахування висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду після подання касаційної скарги.

30. З урахуванням повноважень касаційного суду відповідно до статті 300 ГПК України, Верховний Суд вважає прийнятними касаційну скаргу щодо доводів скаржника, зазначених в пунктах 26 -27 описової частини цієї постанови.

Оцінка аргументів учасників справи і висновків судів першої та апеляційної інстанцій

Щодо застосування норм матеріального та процесуального права та мотивів прийняття (відхилення) доводів касаційної скарги

31. Предметом розгляду у цій справі є питання щодо наявності/відсутності підстав для визнання кредиторських вимог ініціюючого кредитора до боржника.

32. Аналізуючи правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваних судових рішень, оцінивши доводи касаційної скарги та позиції інших учасників справи, Верховний Суд дійшов таких висновків.

33. За змістом статті 1 Кодексу України з процедур банкрутства (далі - КУзПБ) грошовим зобов`язанням є зобов`язання боржника сплатити кредитору певну грошову суму відповідно до цивільно-правового правочину (договору) та на інших підставах, передбачених законодавством України. Зокрема до грошових зобов`язань належать зобов`язання щодо сплати податків, зборів (обов`язкових платежів), страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне та інше соціальне страхування; кредитор - юридична або фізична особа, а також контролюючий орган, уповноважений відповідно до Податкового кодексу України здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у межах своїх повноважень, та інші державні органи, які мають вимоги щодо грошових зобов`язань до боржника; конкурсні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, що виникли до відкриття провадження у справі про банкрутство і виконання яких не забезпечено заставою майна боржника.

34. Порядок звернення кредиторів із вимогами до боржника у справі про банкрутство (після відкриття провадження) та порядок розгляду судом відповідних заяв визначені, зокрема статтями 45 - 47 КУзПБ.

35. Забезпечені кредитори зобов`язані подати заяву з грошовими вимогами до боржника під час провадження у справі про банкрутство в частині вимог, що є незабезпеченими, або за умови відмови від забезпечення. Забезпечені кредитори можуть повністю або частково відмовитися від забезпечення. Якщо вартості застави недостатньо для покриття всієї вимоги, кредитор повинен розглядатися як забезпечений лише в частині вартості предмета застави. Залишок вимог вважається незабезпеченим (частина друга статті 45 КУзПБ).

36. Заяви з вимогами конкурсних кредиторів або забезпечених кредиторів, подані в межах 30-денного строку, визначеного частиною першою статті 45 КУзПБ, розглядаються господарським судом у попередньому засіданні суду.

37. Крім того, розпорядник майна зобов`язаний окремо повідомити господарський суд про вимоги кредиторів, які забезпечені заставою майна боржника, згідно з їхніми заявами, а за відсутності таких заяв - згідно з даними обліку боржника, а також внести окремо до реєстру відомості про майно боржника, яке є предметом застави згідно з відповідним державним реєстром (частина восьма статті 45 КУзПБ).

38. З аналізу наведених приписів КУзПБ вбачається, що законодавець не встановив обов`язку забезпеченого кредитора подати заяву про визнання його грошових вимог, забезпечених заставою майна боржника, для їх задоволення у справі про банкрутство, проте передбачив для забезпеченого кредитора можливість подати таку заяву стосовно забезпечених вимог, а також право на заявлення грошових вимог, які незабезпечені заставою або за відмови від забезпечення, що у цих двох випадках мають бути заявлені кредитором та розглянуті судом за загальними правилами для конкурсних або поточних вимог до боржника.

39. Водночас, у разі подання такої заяви забезпеченим кредитором саме ухвала про визнання його грошових вимог, забезпечених заставою майна боржника, є підставою для внесення остаточних відомостей щодо розміру цих вимог та предмета забезпечення до реєстру вимог кредиторів боржника, адже за змістом абзаців 4, 5 частини шостої статті 45 КУзПБ спеціальний закон, за загальним правилом, пов`язує внесення відомостей до реєстру вимог кредиторів саме з ухвалою про визнання (повністю або частково) вимог кредиторів за результатами розгляду їх заяв. Подібний за змістом висновок викладений, зокрема, у постанові Верховного Суду у складі судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду від 23.09.2021 у справі № 904/4455/19.

40. При цьому, відповідно до усталеної практики Верховного Суду (зокрема, викладеної в постановах від 26.02.2019 у справі №908/710/18, від 15.10.2019 у справі № 908/2189/17) у справі про банкрутство господарський суд не розглядає по суті спори стосовно заявлених до боржника грошових вимог, а лише встановлює наявність або відсутність відповідного грошового зобов`язання боржника шляхом дослідження первинних документів (договорів, накладних, актів тощо) та (або) рішення юрисдикційного органу, до компетенції якого віднесено вирішення відповідного спору.

41. Заявник сам визначає докази, які на його думку підтверджують заявлені вимоги. Проте обов`язок надання правового аналізу поданих кредиторських вимог, підстав виникнення грошових вимог кредиторів до боржника, їх характеру, встановлення розміру та моменту виникнення цих грошових вимог, покладений на господарський суд, який здійснює розгляд справи про банкрутство вимоги.

42. Під час розгляду заявлених грошових вимог суд користується правами та повноваженнями, наданими йому процесуальним законом. Суд самостійно розглядає кожну заявлену грошову вимогу, перевіряє її відповідність чинному законодавству та за результатами такого розгляду визнає або відхиляє частково чи повністю грошові вимоги кредитора.

43. Отже, під час розгляду заявлених до боржника кредиторських вимог, суд, у відповідності до наведених вище норм, має з`ясовувати правову природу таких вимог, надати правову оцінку доказам поданим заявником на підтвердження його вимог до боржника, аргументам та запереченням боржника чи інших кредиторів щодо задоволення таких вимог, перевірити дійсність заявлених вимог, з урахуванням чого встановити наявність підстав для їх визнання чи відхилення (повністю або частково).

Щодо розгляду касаційної скарги по суті

44. За змістом оскаржуваних судових рішень вбачається, що суди попередніх інстанцій, відмовляючи у визнанні кредиторських вимог, виходили з того, що заявник звернувся із вимогами до боржника із пропущеним строком позовної давності.

45. Колегія суддів погоджується з висновками суду апеляційної інстанції з огляду на наступне.

46. Відповідно до положень статей 256, 257 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

47. Позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Термін позовної давності виконує кілька завдань, у тому числі забезпечує юридичну визначеність та остаточність, запобігаючи порушенню прав відповідачів, які можуть трапитись у разі прийняття судом рішення на підставі доказів, що стали неповними через сплив часу.

48. Для обчислення позовної давності застосовують загальні положення про обчислення строків, що містяться в статтях 252-255 ЦК України.

49. Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

50. Європейський суд з прав людини вказав, що інститут позовної давності є спільною рисою правових систем Держав-учасниць і має на меті гарантувати: юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, спростувати які може виявитися нелегким завданням, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що які відбули у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із спливом часу (STUBBINGS AND OTHERS v. THE UNITED KINGDOM, № 22083/93, № 22095/93, § 51, ЄСПЛ, від 22.10.1996; ZOLOTAS v. GREECE (No. 2), № 66610/09, § 43, ЄСПЛ, від 29.01.2013).

51. Суд звертає увагу на те, що встановлення початкового моменту перебігу позовної давності має важливе значення, оскільки від нього залежить і застосування судом матеріального права, і правила обчислення позовної давності, і захист порушеного права. Аналогічний правовий висновок викладено у пункті 34 постанови Верховного Суду від 05.02.2019 у справі № 911/479/18.

52. В цій справі суди попередніх інстанцій встановили, що перебіг позовної давності, в межах якого ПП "Косіба" могло звернутися до суду з вимогою про стягнення з ПрАТ "Ініціатор+" 3 000 000,00 грн, розпочався 06.06.2008, а закінчився 06.06.2011, тоді як із заявою про визнання кредиторських вимог до боржника ПП "Косіба" звернулось до суду лише 09.04.2021.

53. Відповідно до частини першої статті 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку.

54. При дослідженні обставин, пов`язаних із вчиненням зобов`язаною особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку, господарському суду необхідно у кожному випадку встановлювати, коли конкретно вчинені боржником відповідні дії, маючи на увазі, що переривання перебігу позовної давності може мати місце лише в межах позовної давності, а не після її спливу (аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 26.10.2021 у справі № 907/553/16).

55. Разом з тим, суди попередніх інстанцій не встановили обставин переривання строку позовної давності до спливу цього строку, а подання позову у справі № 910/866/20 (910/9458/19) здійснено заявником вже після спливу відповідного строку.

56. Відтак, колегія суддів дійшла висновку про те, що доводи скаржника щодо відмови судів попередніх інстанцій у задоволенні клопотання про витребування матеріалів справи № 910/9458/19 не є підставою для скасування судових рішень у цій справі, оскільки позовні вимоги ПП "Косіба" щодо неналежного виконанням ПрАТ "Ініціатор +" своїх зобов`язань за Договором на виконання поточних будівельних робіт від 28.04.2006 в частині здійснення оплати виконаних будівельних робіт було подано скаржником 24.10.2019.

57. За наявною в Єдиному державному реєстрі судових рішень інформацією вбачається, що рішення по суті у справі № 910/9458/19 в частині вимог ПП "Косіба" не прийнято, відтак, питання в частині наявності/відсутності підстав для застосування позовної давності не досліджувалося.

58. При цьому колегія суддів враховує, що суди попередніх інстанцій встановили обставини укладення додаткових угод, змістом яких було визначено вартість робіт, а розрахунок за виконані роботи повинен був здійснений не пізніше 5-ти календарних днів, після підписання акту виконаних робіт. Весь обсяг робіт, передбачений додатковими угодами, було виконано ПП "Косіба2 відповідно до протоколів договірної ціни, що підтверджено актами приймання передачі виконаних робіт, копії яких додано до матеріалів заяви, а саме:

- за додатковою угодою від 01.06.2006 - Акт від 31.07.2006 на суму 80 000 грн;

- за додатковою угодою від 18.08.2006 - Акт від 31.10.2006 на суму 120 000 грн;

- за додатковою угодою від 24.11.2006 - Акт від 31.03.2007 на суму 1 000 000 грн;

- за додатковою угодою від 16.02.2007 - Акт віл 30.04.2007 на суму 100 000 грн;

- за додатковою угодою від 17.05.2007 - Акт від 31.10.2007 на суму 200 000 грн;

- за додатковою угодою від 27.07.2007 - Акт від 31.05.2008 на суму 1 500 000 грн.

59. Верховний Суд виходить із правової природи статті 854 ЦК України, яка встановлює загальне правило: у разі, якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або її окремих етапів, замовник зобов`язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи, за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, достроково. Ця норма є чіткою та не потребує додаткового тлумачення, оскільки її застосування зумовлюється конкретними умовами договору та фактичними обставинами кожної справи.

60. Правова конструкція статті 854 ЦК України заснована на принципі диспозитивності, відповідно до якого сторони мають право врегулювати порядок розрахунків на власний розсуд. Якщо договором передбачено поетапну оплату на підставі проміжних актів здачі-приймання виконаних робіт, такі акти мають самостійне правове значення. У такому випадку належне оформлення актів здачі-приймання є достатньою підставою для виникнення у замовника зобов`язання щодо оплати вартості виконаного етапу, незалежно від моменту остаточного завершення всіх робіт за договором.

61. Ураховуючи викладене та зміст Договору від 28.04.2006 щодо обумовленого сторонами порядку розрахунку, суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку, що підтверджене актами здачі-приймання виконаних робіт виконання окремих етапів підрядних робіт в цьому випадку є самостійною та достатньою підставою для виникнення у замовника обов`язку з їх оплати.

62. Водночас, колегія суддів звертає увагу, що позовна давність застосовується лише у випадках, коли право дійсно порушено, але строк на звернення до суду пропущено.

63. Тобто, застосувавши позовну давність до кредиторських вимог ПП "Косіба" до ПрАТ "Ініціатор +" у цій справі, суди попередніх інстанцій фактично визнали обґрунтованість доводів скаржника щодо порушення його права на оплату виконаних будівельних робіт за Договором на виконання поточних будівельних робіт від 28.04.2006 в розмірі 3 000 000 грн.

64. При цьому, скаржник у порядку, визначеному положеннями статей 74, 76 - 77 ГПК України не спростував під час розгляду кредиторських вимог судами попередніх інстанцій про те, що такі вимоги подано в межах визначеної позовної давності, та не довів, що він звертався до боржника в межах відповідного строку до боржника з метою отримання відповідної оплати та не обґрунтував причини звернення до лише 24.10.2019, тобто через понад 10 років після виконання відповідних робіт.

65. Враховуючи викладене вище, а також встановлені обставини, колегія суддів погоджується з висновком судів попередніх інстанцій про наявність підстав для відмови у задоволенні кредиторських вимог ПП "Косіба" до ПрАТ "Ініціатор +" у цій справі.

66. Інші доводи скаржника, зазначені у касаційній скарзі, зокрема щодо правильності встановлення розмірів земельних ділянок, зводяться до необхідності надання оцінки та переоцінки доказів, дослідження та встановлення обставин справи, що відповідно до положень частин другої, третьої статті 300 ГПК України, не входить у межі розгляду справи судом касаційної інстанції. Колегія суддів наголошує, що суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази (частина друга статті 300 ГПК України).

67. З огляду на зазначене колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга ПП "Косіба" не підлягає задоволенню, а оскаржувані судові рішення не підлягають скасуванню.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

68. Відповідно до пункту другого частини першої статті 308 ГПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій повністю або частково і передати справу повністю або частково на новий розгляд, зокрема за встановленою підсудністю або для продовження розгляду.

69. Суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 300 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права (частина перша статті 309 ГПК України). Згідно з частиною другою статті 309 ГПК України не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

70. З огляду на зазначене, Верховний Суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги та залишення оскаржуваних судових рішень без змін.

Щодо судових витрат

71. Враховуючи положення статті 129 ГПК України та відмову у задоволенні касаційної скарги, сплата судового збору покладається на скаржника.

На підставі викладеного та керуючись статтями 240, 300, 308, 309, 315, 317, 326 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Приватного підприємства "Косіба" залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду міста Києва (щодо відмови у задоволенні заяви про визнання кредиторських вимог) від 03.04.2025 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 03.12.2025 № 910/866/20 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий В.Я. Погребняк

Судді О.В. Васьковський

К.М. Огороднік