ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.04.2026 м. Дніпро Справа № 904/5492/25

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Андрейчука Л.В. (доповідач)

суддів: Віннікова С.В., Демчини Т.Ю.

при секретарі судового засідання Мошинець Ю.О.

Представники сторін:

від позивача (апелянта): Яковченко Р.Г. (поза межами приміщення суду, власні засоби EasyCon) на підставі довіреності від 25.11.2025

від відповідача: Козак Т.В. (поза межами приміщення суду, власні засоби EasyCon) на підставі довіреності № 160/2025 від 31.03.2025

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "УКРЕНЕРГО" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 05.02.2026 (суддя Татарчук В.О.) в частині відстрочення виконання рішення у справі № 904/5492/25

за позовом: Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "УКРЕНЕРГО", м. Київ

до відповідача: Акціонерного товариства "ДТЕК Дніпровські електромережі, м. Дніпро

про стягнення заборгованості

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог та рішення суду першої інстанції

Приватне акціонерне товариство "Національна енергетична компанія "УКРЕНЕРГО" (далі НЕК «Укренерго», позивач) звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Акціонерного товариства "ДТЕК Дніпровські електромережі" (далі АТ «ДТЕК Дніпровські електромережі», відповідач) про стягнення заборгованості, що виникла у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за договором про надання послуг з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління з датою акцептування 01.01.2024 та ідентифікатором № 0534-03041-ПД. Позовні вимоги включали стягнення основного боргу у розмірі 172 626 049, 09 грн, інфляційних втрат у розмірі 5 039 137, 97 грн та 3% річних у розмірі 5 017 966, 54 грн.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 05.02.2026 позов НЕК «Укренерго» задоволено частково. Стягнуто з Акціонерного товариства "ДТЕК Дніпровські електромережі" на користь Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "УКРЕНЕРГО" 5 039 137, 97 грн інфляційних втрат, 5 017 966, 54 грн 3% річних та 46 675, 43 грн витрат по сплаті судового збору; закрито провадження в частині стягнення 172 626 049, 09 грн основного боргу. Задоволено заяву АТ "ДТЕК Дніпровські електромережі" про відстрочення виконання рішення суду на 12 місяців, відстрочено виконання рішення суду до 05 лютого 2027 року.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Не погоджуючись з рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 05.02.2026 у справі № 904/5492/25 в частині відстрочення виконання рішення на 12 місяців до 05 лютого 2027 року, Приватне акціонерне товариство "Національна енергетична компанія "УКРЕНЕРГО" подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції в зазначеній частині та ухвалити в цій частині нове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви АТ «ДТЕК Дніпровські електромережі» про відстрочення виконання рішення суду на 12 місяців. Рішення суду першої інстанції апелянт оскаржує виключно в частині відстрочення виконання рішення.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Приватне акціонерне товариство "Національна енергетична компанія "УКРЕНЕРГО" зазначає, що суд першої інстанції задовольнив клопотання відповідача від 22.01.2026 про відстрочення виконання рішення, хоча взагалі не мав підстав для його розгляду. Підготовче провадження у справі № 904/5492/25 було закрито ухвалою від 30.12.2025, а відповідно до ч. 2 ст. 207 ГПК України суд залишає без розгляду заяви та клопотання, які без поважних причин не були заявлені в підготовчому провадженні або в інший строк, визначений судом. У клопотанні відповідача не зазначено жодних причин, з яких це клопотання не було заявлене у підготовчому провадженні. Таким чином, згідно з імперативною нормою ч. 2 ст. 207 ГПК України клопотання відповідача мало бути залишене без розгляду, а його розгляд та врахування зазначених у ньому тверджень означає очевидне порушення норм процесуального права. В оскаржуваному рішенні суд не навів жодних мотивів, з яких він допускає порушення вимог ст. 207 ГПК України.

Скаржник вказує, що суд в оскаржуваному рішенні виклав доводи відповідача із заяви від 22.01.2026, проте не навів свою власну позицію і мотиви які саме з доводів відповідача суд вважає підтвердженими і такими, що є підставою для відстрочки виконання рішення. Щодо детальних заперечень позивача від 02.02.2026 суд не викладав доводів позивача, а обмежився зауваженням про те, що позивачем не надано будь-яких доказів завдання йому збитків внаслідок порушення відповідачем строків виконання грошового зобов`язання. Апелянт вважає таку позицію суду дискримінаційною, оскільки до заперечення позивача від 02.02.2026 було додано докази щодо фінансового стану сторін, у тому числі наявності у відповідача понад 1,339 млрд грн коштів, проте суд ігнорує ці доводи і не дає їм жодної оцінки. Закон не зобов`язує позивача доводити заподіяння відповідачем будь-яких інших збитків, окрім знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів, на компенсацію яких мають бути стягнені 3% річних та інфляційні втрати. Суд відстрочив виконання рішення на максимально можливий строк (1 рік) виключно в інтересах відповідача, що суперечить принципам рівності учасників судового процесу, змагальності сторін та обов`язковості судового рішення (п. 2, 4, 7 ч. 3 ст. 2, ст. 7, 13, 18 ГПК України). Судом порушено вимоги п. 3-5 ч. 4 ст. 238 ГПК України щодо належного викладу мотивів рішення.

Апелянт наголошує, що відповідно до ч. 3 ст. 331 ГПК України підставою для відстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, проте відповідач не довів факт неможливості виконання рішення чи його істотне ускладнення. По-перше, відповідач не надав доказів відсутності на його рахунках коштів для виконання рішення (банківських довідок, виписок тощо) і у жодному рядку своєї заяви не стверджує, що в нього на сьогодні відсутні кошти. По-друге, за даними публічно доступної фінансової звітності відповідача залишок коштів на його рахунках складає понад 1,339 мільярда гривень, тобто у 133 рази більше, ніж сума інфляційних втрат і 3% річних, що підлягає сплаті у справі. По-третє, відповідач просить суд врахувати його «фінансовий стан», але не надав жодної фінансової звітності, яка б підтверджувала тяжкий фінансовий стан. Відповідач і під час воєнного стану продовжує отримувати прибутки: за 2024 рік чистий прибуток склав понад 793 млн грн, за 9 місяців 2025 року понад 439 млн грн. По-четверте, згідно з публічно доступними даними Єдиного реєстру боржників відповідач не є боржником у жодному виконавчому провадженні.

Апелянт зазначає, що обставини, на які посилався відповідач у клопотанні від 22.01.2026 (ведення бойових дій, заборгованість клієнтів, падіння обсягу розподіленої електроенергії, стягнення коштів з боржників у судовому порядку, наявність інших справ за позовами ПрАТ НЕК «Укренерго», виконані роботи з відновлення об`єктів електричних мереж, рішення ЄСПЛ у справах з неподібними обставинами), мають загальний характер і стосуються функціонування ринку електричної енергії в цілому, а не лише відповідача. Ці твердження самі по собі не свідчать про неможливість виконання судового рішення і не підтверджені належними доказами. Зокрема, pdf-файл на 336 сторінках з переліком виконаних заходів з відновлення електропостачання складений невідомими особами і не підтверджений жодними доказами, а «довідки» про стан дебіторської заборгованості, виконавчих проваджень та обсягів розподіленої електроенергії складені самим відповідачем і не підтверджені первинними документами. Між наданою відповідачем інформацією і предметом клопотання немає жодного зв`язку.

Приватне акціонерне товариство "Національна енергетична компанія "УКРЕНЕРГО" звертає увагу, що вплив обставин воєнного часу на ринок електричної енергії вже враховано законодавцем: відповідно до пп. 14 п. 1 постанови НКРЕКП від 25.02.2022 № 332 відповідач фактично звільнений від сплати пені і штрафу під час дії воєнного стану, тому надання ще й відстрочки виконання рішення є очевидним порушенням балансу інтересів сторін.

Скаржник вказує на виключну роль та тяжке становище позивача. ПрАТ НЕК «Укренерго» є єдиним в Україні оператором системи передачі, включеним до переліку об`єктів державної власності, що мають стратегічне значення для економіки і безпеки держави. Численні пошкодження об`єктів Об`єднаної енергетичної системи України внаслідок бойових дій вимагають додаткових витрат для аварійних ремонтних робіт. З об`єктивних причин протягом тривалого часу ПрАТ НЕК «Укренерго» отримувало збитки: збиток за 2024 рік склав біля 38 мільярдів гривень, непокритий збиток на кінець 2024 року понад 60 мільярдів гривень, поточні зобов`язання зросли до 143 мільярдів гривень, за 9 місяців 2025 року чистий збиток склав понад 8 млрд грн. Відстрочення виконання судового рішення шкодить виконанню функцій позивача як оператора системи передачі та поглиблює кризу неплатежів на ринку.

Апелянт посилається на практику Європейського суду з прав людини, зокрема рішення у справі "Horsby v. Greece" від 19.03.1997 та рішення від 17.05.2005 у справі "Чижов проти України" (заява № 6962/02), відповідно до яких право на суд було б ілюзорним, якби остаточне судове рішення залишалося невиконаним, а на державу покладено позитивне зобов`язання гарантувати виконання без жодних невиправданих затримок.

Апелянт підсумовує, що суд першої інстанції не з`ясував обставини, що мають значення для справи, зокрема наявність у відповідача коштів у сумі понад 1,339 мільярда гривень; зробив висновки, що не відповідають обставинам справи; посилався на доводи відповідача, які не віднесені ГПК України до підстав для відстрочення виконання рішення, чим порушив норми процесуального права, у тому числі положення ст. 331 ГПК України, принципи обов`язковості судового рішення, рівності учасників судового процесу, змагальності сторін, передбачені ст. 7, 13, 18 ГПК України. Допущені порушення є підставою для скасування судового рішення і ухвалення нового рішення у відповідній частині відповідно до ст. 277 ГПК України.

Узагальнений виклад позиції інших учасників справи

Акціонерне товариство "ДТЕК Дніпровські електромережі" подало відзив на апеляційну скаргу, згідно якого заперечує проти апеляційної скарги ПрАТ «НЕК «Укренерго» та вважає її безпідставною, необґрунтованою та такою, що має бути залишеною без задоволення, посилаючись на наступне:

Відповідач зазначає, що позивач посилається на ч. 2 ст. 207 ГПК України, відповідно до якої суд залишає без розгляду заяви та клопотання, які без поважних причин не були заявлені в підготовчому провадженні. Водночас відповідач наголошує, що відповідно до ч. 1 ст. 207 ГПК України під час відкриття розгляду справи по суті головуючий з`ясовує, чи мають учасники справи заяви чи клопотання, пов`язані з розглядом справи, які не були заявлені з поважних причин. Розгляд справи по суті відбувся за матеріалами та доказами, поданими виключно в підготовчому провадженні, а клопотання про відстрочку виконання рішення суду не пов`язане і не впливало на результати розгляду справи по суті. Відповідно до п. 2 ч. 6 ст. 238, ч. 1 ст. 239 ГПК України суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочити виконання рішення, про що зазначає в рішенні. Тому, прийнявши клопотання відповідача про відстрочку під час розгляду справи по суті, суд першої інстанції не порушив жодної процесуальної норми.

Акціонерне товариство "ДТЕК Дніпровські електромережі" не погоджується з доводами позивача про недостатність доказів, поданих в обґрунтування клопотання. Відповідач посилається на усталену практику Верховного Суду щодо стандарту більшої переконливості (постанови Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13-ц, від 16.11.2021 у справі № 904/2104/19, постанови Касаційного господарського суду від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі № 902/761/18, від 04.12.2019 у справі № 917/2101/17, від 18.01.2021 у справі № 915/646/18) та зазначає, що ГПК України не визначає переліку обставин, які свідчать про неможливість виконання рішення чи утруднюють його виконання, а суд оцінює докази за правилами ст. 73-74 ГПК України. Визначальним фактором є не тільки винятковість цих випадків, а й їх об`єктивний вплив на виконання судового рішення. При вирішенні питання про надання відстрочки суд має враховувати дотримання балансу інтересів як боржника, так і кредитора.

Відповідач зазначає, що суд першої інстанції об`єктивно оцінив обставини справи, прийнявши до уваги підстави для відстрочення, виходячи із загальних засад справедливості, добросовісності та розумності (ст. 3 ЦК України), а саме: основний борг у сумі 172 626 049,09 грн, на який нараховані інфляційні втрати та 3% річних, погашений відповідачем у добровільному порядку та в повному обсязі, що суд оцінив як прояв добросовісної поведінки; діяльність енергетичної інфраструктури відповідача є надзвичайно важливою для держави в умовах масованих атак на енергетичні об`єкти; основним джерелом доходів відповідача є споживачі, здебільшого населення Дніпропетровської області, яка піддається регулярним ворожим обстрілам; на півдні та на сході Дніпропетровська область межує з окупованими територіями, з яких щодня ведеться артилерійський обстріл, що наносить суттєву шкоду як населенню, так і енергетичній інфраструктурі; клопотання відповідача направлене на фактичне та повне виконання рішення суду, а дії відповідача підтверджують, що він не ухиляється від виконання свого обов`язку.

Відповідач вказує, що заборгованість споживачів перед АТ «ДТЕК Дніпровські електромережі» станом на 01.01.2026 складає 917 802 213, 97 грн, сума невиконаних грошових зобов`язань за виконавчими провадженнями та у справах про банкрутство станом на 01.01.2026 становить 628 096 301, 27 грн, а загальна сума заборгованості у справах, що перебувають на розгляді господарських судів, становить 399 021 888, 14 грн. Залишок заборгованості з інфляційних втрат та 3% річних відповідач планує погасити після отримання коштів від виконання судових рішень у справах, які зараз перебувають на розгляді в судах.

Відповідач додатково звертає увагу, що позивачем не доведено понесення збитків у зв`язку з простроченням відповідача чи інших негативних наслідків, а ймовірні збитки позивача від знецінення грошових коштів достатньою мірою покриті задоволеними до стягнення сумами інфляційних втрат у сумі 5 039 137, 97 грн та відсотків річних у сумі 5 017 966,54 грн.

Рух справи в суді апеляційної інстанції

12.03.2026 Приватне акціонерне товариство "Національна енергетична компанія "УКРЕНЕРГО" подало апеляційну скаргу на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 05.02.2026 у справі № 904/5492/25 в частині відстрочення виконання рішення на 12 місяців.

Згідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.03.2026 для розгляду справи визначена колегія суддів у складі: головуючий, доповідач суддя Андрейчук Л.В., судді: Вінніков С.В., Демчина Т.Ю.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 13.03.2026 (головуючий суддя Андрейчук Л.В.) апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "УКРЕНЕРГО" залишено без руху, надано апелянту строк для усунення недоліків апеляційної скарги, а саме надати докази сплати судового збору у сумі 2 662, 40 грн.

Вказану ухвалу апелянтом отримано 13.03.2026 о 15:14 годині, що підтверджується довідкою суду про доставку процесуального документу до електронного кабінету скаржника в ЄСІТС.

18.03.2026 до Центрального апеляційного господарського суду від скаржника надійшла заява про усунення недоліків, до якої додано платіжну інструкцію № AU.GV-7809 від 16.03.2026 на суму 2 662,40 грн. Недоліки апеляційної скарги усунені у визначений судом строк.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 23.03.2026 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "УКРЕНЕРГО" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 05.02.2026 в частині відстрочення виконання рішення у справі № 904/5492/25. Розгляд справи призначено у судовому засіданні на 16.04.2026 о 11:00 годин. Витребувано матеріали справи № 904/5492/25 у Господарського суду Дніпропетровської області.

25.03.2026 від Акціонерного товариства "ДТЕК Дніпровські електромережі" надійшов відзив на апеляційну скаргу та клопотання про участь представника відповідача адвоката Козак Тетяни Вікторівни у судових засіданнях, призначених по справі № 904/5492/25, в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за допомогою підсистеми відеоконференцзв`язку «ЄСІТС» з використанням власних технічних засобів. Клопотання обґрунтоване введенням воєнного стану в Україні з 24.02.2022, регулярними оповіщеннями про потенційну можливість ракетно-бомбових ударів на території Дніпропетровської області та необхідністю забезпечення ефективної реалізації права відповідача на професійну правничу допомогу.

30.03.2026 матеріали справи № 904/5492/25 надійшли на адресу до Центрального апеляційного господарського суду.

02.04.2026 від Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "УКРЕНЕРГО" було подано заяву про участь представника позивача адвоката Яковченка Романа Григоровича у судовому засіданні, призначеному на 16.04.2026 об 11:00, а також в усіх подальших засіданнях у справі № 904/5492/25, в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів в підсистемі відеоконференцзв`язку ЄСІТС.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 07.04.2026 (головуючий суддя Андрейчук Л.В.) заяву Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "УКРЕНЕРГО" про участь представника у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів задоволено.

16.04.2026 у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину постанови Центрального апеляційного господарського суду.

Обставини справи, встановлені судом апеляційної інстанції та оцінка апеляційним господарським судом доводів учасників провадження у справі і висновків суду першої інстанції:

Заслухавши доповідь судді-доповідача щодо змісту судового рішення, перевіривши повноту встановлення господарським судом обставин справи та докази у справі на їх підтвердження, їх юридичну оцінку, а також доводи апеляційної скарги в межах вимог, передбачених статтею 269 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів апеляційного господарського суду встановила, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню в силу наступного:

Предметом апеляційного оскарження є рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 05.02.2026 у справі № 904/5492/25 в частині задоволення заяви АТ «ДТЕК Дніпровські електромережі» про відстрочення виконання рішення суду на 12 місяців до 05 лютого 2027 року.

Апелянт вважає оскаржуване рішення в частині відстрочення його виконання незаконним і необґрунтованим, посилаючись на: безпідставний розгляд судом клопотання, поданого після закінчення підготовчого провадження без поважних причин, у порушення ч. 2 ст. 207 ГПК України; відсутність в оскаржуваному рішенні мотивованої оцінки аргументів сторін, що порушує вимоги п. 3-5 ч. 4 ст. 238 ГПК України; відсутність перешкод для виконання судового рішення, зокрема наявність у відповідача коштів у сумі понад 1,339 мільярда гривень; невідповідність обставин, на які посилався відповідач у клопотанні, підставам для відстрочення виконання рішення, передбаченим ч. 3 ст. 331 ГПК України; порушення балансу інтересів сторін з урахуванням тяжкого фінансового становища позивача та його виключної ролі як єдиного оператора системи передачі.

Відповідач заперечує проти апеляційної скарги, посилаючись на те, що клопотання про відстрочку виконання рішення не пов`язане з розглядом справи по суті і суд мав право його розглянути відповідно до п. 2 ч. 6 ст. 238, ч. 1 ст. 239 ГПК України; суд першої інстанції об`єктивно оцінив обставини справи, врахувавши добровільне погашення відповідачем основного боргу, важливість енергетичної інфраструктури відповідача для держави в умовах воєнного стану, значну заборгованість споживачів перед відповідачем; позивачем не доведено понесення збитків у зв`язку з простроченням.

З урахуванням доводів і вимог апеляційної скарги, в порядку частини 1 статті 269 Господарського процесуального кодексу України, колегією суддів не перевіряється правильність висновків суду першої інстанції в частині неоспорюваних сторонами обставин справи відносно того, що між ПрАТ НЕК «Укренерго» (оператор системи передачі) та АТ «ДТЕК Дніпровські електромережі» (користувач) укладено договір про надання послуг з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління з датою акцептування 01.01.2024 та ідентифікатором № 0534-03041-ПД; відповідач не здійснював своєчасну оплату послуг за вказаним договором; основний борг у сумі 172 626 049, 09 грн погашений відповідачем у добровільному порядку та в повному обсязі, у зв`язку з чим провадження в цій частині закрито; з відповідача підлягають стягненню 5 039 137, 97 грн інфляційних втрат, 5 017 966, 54 грн 3% річних та 46 675, 43 грн витрат по сплаті судового збору зазначена частина рішення суду першої інстанції сторонами не оскаржується.

Оцінка аргументів учасників справи і висновків суду першої інстанції

Перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів зазначає наступне.

Апелянт зазначає про те, що суд першої інстанції в порушення вимог ч. 2 ст. 207 ГПК України розглянув клопотання про відстрочення виконання рішення, яке було подане відповідачем 22.01.2026 тобто вже після закриття підготовчого провадження (30.12.2025). Скаржник наполягає, що оскільки відповідач не вказав поважних причин несвоєчасного подання клопотання, суд мав залишити його без розгляду.

Проте, колегія суддів вважає ці доводи помилковими, виходячи з наступного:

Відповідно до положень п. 2 ч. 6 ст. 238 та ч. 1 ст. 239 ГПК України, суд, який ухвалив рішення, має право безпосередньо в його тексті визначити порядок виконання рішення, надати відстрочення або розстрочення виконання. Ці норми є спеціальними щодо змісту рішення суду та наділяють суд правом вирішувати питання виконання саме на стадії ухвалення рішення по суті.

Колегія суддів погоджується з аргументом відповідача, що клопотання про відстрочку виконання за своєю правовою природою не є заявою, пов`язаною з розглядом справи по суті. Вимоги ч. 2 ст. 207 ГПК України спрямовані на те, щоб сторони вчасно розкривали докази та аргументи щодо предмета спору (наявності боргу, правомірності вимог тощо). Питання ж відстрочення стосується лише способу реалізації вже встановленого обов`язку боржника і не впливає на встановлення фактичних обставин спору.

Надання суду права вирішувати питання відстрочки безпосередньо при прийнятті рішення (ст. 238 ГПК України) спрямоване на забезпечення принципу процесуальної економії. Оскільки закон дозволяє суду за власною ініціативою або за заявою сторони встановити порядок виконання рішення в самому рішенні, подання такого клопотання після підготовчого провадження, не може розцінюватися як порушення, що тягне за собою обов`язкове залишення заяви без розгляду.

Позиція суду першої інстанції щодо прийняття клопотання до розгляду на стадії розгляду справи по суті відповідає загальним засадам господарського судочинства. Вирішення питання про відстрочення саме в рішенні дозволяє суду врахувати всі встановлені під час засідання обставини, зокрема й ті, що виникли безпосередньо перед ухваленням рішення.

Таким чином, розгляд судом першої інстанції клопотання відповідача від 22.01.2026 не є порушенням імперативних норм процесуального права та не може бути підставою для скасування рішення в цій частині.

Приватне акціонерне товариство "Національна енергетична компанія "УКРЕНЕРГО" стверджує, що суд першої інстанції порушив вимоги п. 3-5 ч. 4 ст. 238 ГПК України, оскільки обмежився лише переказом доводів відповідача, не навів власної позиції щодо їх підтвердження та проігнорував детальні заперечення позивача від 02.02.2026.

Колегія суддів вважає ці твердження необґрунтованими з огляду на наступне:

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини (справа «Проніна проти України»), пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Суд першої інстанції, задовольняючи клопотання, чітко визначив фактори, які стали визначальними для надання відстрочки, зокрема: добровільне погашення основного боргу (172 626 049,09 грн), стратегічне значення енергетичної інфраструктури відповідача та об`єктивні фінансові труднощі, зумовлені війною.

Твердження апелянта про те, що суд проігнорував його заперечення, спростовується змістом самого рішення. Суд першої інстанції надав оцінку аргументам позивача, зазначивши, що НЕК «Укренерго» не надало доказів завдання йому критичних збитків саме внаслідок відстрочення стягнення компенсаційних сум (3% річних та інфляційних втрат), які вже самі по собі є мірою цивільно-правової відповідальності та засобом захисту від знецінення коштів.

При розгляді заяви про відстрочку суд керувався положеннями ст. 3 Цивільного кодексу України щодо справедливості, добросовісності та розумності. У даному випадку суд застосував стандарт «більшої переконливості» (вірогідності доказів), за яким обставини, наведені відповідачем (зокрема, борг споживачів у 917 млн грн та постійні обстріли мереж), були визнані більш вірогідними та значущими для вирішення питання порядку виконання рішення, ніж формальні заперечення позивача.

Колегія суддів відхиляє твердження апелянта про те, що суд першої інстанції діяв виключно в інтересах відповідача. Відповідно до ст. 331 ГПК України, вирішуючи питання про відстрочку, суд повинен забезпечити баланс інтересів сторін. У даному випадку цей баланс було досягнуто через врахування того факту, що відповідач у добровільному порядку вже виконав основне зобов`язання, сплативши 172 626 049, 09 грн основного боргу. Оскаржувана відстрочка стосується лише компенсаційних виплат (інфляційних втрат та 3% річних), які за своєю природою спрямовані на покриття знецінення коштів, а не на задоволення основної господарської вимоги. Таким чином, надання відповідачу часового коридору для сплати цих сум (близько 10 млн грн) на фоні вже повернутих позивачу 172 млн грн є пропорційним заходом, який не порушує суті права позивача на виконання судового рішення, але водночас дозволяє критично важливому підприємству енергетичної сфери зберегти операційну спроможність у прифронтовому регіоні

Отже, оскаржуване рішення містить достатній виклад мотивів, за якими суд прийшов до висновку про наявність підстав для відстрочки, що відповідає вимогам ст. 238 ГПК України.

Апелянт наголошує, що згідно з даними публічної фінансової звітності (балансу за 9 місяців 2025 року), залишок коштів на рахунках АТ «ДТЕК Дніпровські електромережі» становить 1, 339 млрд грн, що у 133 рази перевищує суму стягнення у даній справі. Апелянт вважає, що це свідчить про повну можливість негайного виконання рішення та відсутність будь-яких обставин, що ускладнюють виконання в розумінні ст. 331 ГПК України.

Колегія суддів зазначає, що сама по собі наявність грошових показників у балансі підприємства або залишків на рахунках не є безумовним свідченням відсутності перешкод для виконання рішення. Для суб`єкта критичної інфраструктури, що здійснює діяльність у прифронтовому регіоні (Дніпропетровська область), наявність ліквідних коштів є критичною умовою для підтримання операційної діяльності, виплати заробітної плати та, перш за все, проведення екстрених аварійно-відновлювальних робіт на об`єктах, що постійно зазнають руйнувань внаслідок артилерійських та ракетних обстрілів.

Суд бере до уваги, що попри наявність залишку коштів, дебіторська заборгованість споживачів (здебільшого населення області) перед відповідачем станом на 01.01.2026 складає 917 802 213, 97 грн, а сума невиконаних зобов`язань перед відповідачем за виконавчими провадженнями 628 096 301, 27 грн. Такий стан розрахунків свідчить про те, що фінансовий стан підприємства є напруженим, а наявні на рахунках кошти фактично є єдиним ресурсом для забезпечення безперебійної роботи енергосистеми регіону в умовах війни.

Вирішальним фактором для суду апеляційної інстанції є те, що відповідач виявив максимальну добросовісність, добровільно та в повному обсязі сплативши основний борг у сумі 172 626 049,09 грн. Предметом відстрочки є лише суми інфляційних втрат (5 039 137,97 грн) та 3% річних (5 017 966,54 грн), які згідно зі ст. 625 ЦК України є компенсацією за знецінення коштів. Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що надання відстрочки на ці компенсаційні суми терміном на 12 місяців не завдає позивачу критичної шкоди, оскільки основний капітал уже повернуто в його обіг, натомість негайне вилучення додаткових коштів у відповідача може негативно вплинути на темпи відновлення енергомереж.

Твердження апелянта про отримання Відповідачем прибутків (793 млн грн за 2024 рік) не спростовує факту істотного ускладнення виконання рішення. Прибуток як бухгалтерська категорія відображає фінансовий результат за період, але не гарантує наявності вільних грошових активів, не обтяжених зобов`язаннями щодо підтримання технологічного циклу критичної інфраструктури в умовах збройної агресії.

Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції обґрунтовано визнав доводи відповідача про фінансові труднощі та необхідність пріоритетного фінансування відновлювальних робіт більш вірогідними, ніж аргументи позивача про формальну наявність коштів на рахунках боржника

Приватне акціонерне товариство "Національна енергетична компанія "УКРЕНЕРГО" зазначає, що наведені відповідачем обставини (обстріли, дебіторська заборгованість, відновлювальні роботи) мають загальний характер, а надані докази зокрема перелік заходів на 336 сторінках та довідки про заборгованість є неналежними, оскільки складені самим відповідачем без надання первинної документації.

Колегія суддів відхиляє ці доводи, ґрунтуючись на наступних нормах права та актах:

Відповідно до ст. 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Колегія суддів зазначає, що для вирішення питання про відстрочку виконання рішення (на відміну від розгляду спору по суті) предметом доказування є наявність ускладнень у фінансово-господарській діяльності боржника. Надані Відповідачем довідки про стан дебіторської заборгованості у розмірі 917 802 213,97 грн та детальний звіт про відновлення об`єктів на 336 сторінках є належними доказами, оскільки вони виходять від суб`єкта критичної інфраструктури та відображають специфіку його діяльності у прифронтовому регіоні. Позивачем не було надано доказів, які б спростовували ці дані (концепція негативного доказу).

Скаржник наголошує на відсутності первинних документів, проте згідно зі ст. 79 ГПК України, наявність обставини вважається доведеною, якщо висновок про її існування є більш вірогідним, ніж протилежний. Суд першої інстанції обґрунтовано застосував цей стандарт, оскільки в умовах воєнного стану та постійних обстрілів вимога про надання тисяч первинних актів та накладних для обґрунтування заяви про відстрочку була б надмірним процесуальним тягарем, що суперечило б засадам розумності.

Згідно зі ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд першої інстанції, дослідивши надані матеріали, встановив логічний зв`язок між щоденними артилерійськими обстрілами Дніпропетровщини (факт, що межує з загальновідомим для цього регіону) та фінансовими ускладненнями Відповідача, що проявляються у зростанні боргів споживачів та необхідності термінових витрат на ремонт мереж.

Апелянт посилається на те, що війна стосується всього ринку. Проте, відповідно до принципу індивідуалізації юридичної відповідальності та ст. 236 ГПК України (щодо обґрунтованості рішення), суд має враховувати конкретний вплив форс-мажорних обставин на боржника. Близькість об`єктів відповідача до лінії фронту та щоденні удари по його інфраструктурі є специфічними обставинами, які відрізняють його становище від суб`єктів, що працюють у тилових регіонах.

Колегія суддів враховує, що наявність 35 судових справ за позовами Відповідача на суму 399 021 888, 14 грн підтверджує його активні наміри щодо покращення фінансового стану. Це відповідає вимогам ст. 13 ГПК України щодо змагальності та обов`язку сторін сприяти суду у встановленні обставин справи.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про те, що наведені відповідачем обставини у своїй сукупності та взаємозв`язку є винятковими та такими, що об`єктивно підпадають під критерій «істотного ускладнення виконання рішення», передбачений ч. 3 ст. 331 ГПК України. Надані відповідачем докази, оцінені судом за правилами статей 79 та 86 ГПК України у контексті специфіки діяльності підприємства в прифронтовому регіоні, є достатніми та переконливими для підтвердження неможливості миттєвого відволікання коштів без загрози для енергетичної безпеки області. Відтак, доводи апелянта про загальний чи недоведений характер цих обставин не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду.

Апелянт наголошує на своїй виключній ролі як єдиного в Україні оператора системи передачі (ОСП), що має стратегічне значення для економіки та безпеки держави. Скаржник зазначає, що внаслідок бойових дій він зазнав збитків на суму понад 70 млрд грн, а його чистий збиток за 2024 рік склав близько 38 млрд грн. На думку апелянта, відстрочення виконання рішення поглиблює кризу неплатежів та шкодить виконанню його державних функцій.

Розглянувши ці доводи, суд зазначає наступне:

Колегія суддів визнає, що ПрАТ «НЕК «Укренерго» виконує функції оператора системи передачі, що закріплено у п. 55 ч. 1 ст. 1, ст. 31, 33 Закону України «Про ринок електричної енергії». Позивач є об`єктом державної власності, що має стратегічне значення для економіки і безпеки держави (згідно з постановою КМУ від 04.03.2015 № 83), та виконує життєво важливу функцію енергозабезпечення, порушення якої несе загрозу національній безпеці відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону України «Про критичну інфраструктуру». Крім того, на позивача покладено спеціальні обов`язки (PSO) щодо забезпечення збільшення частки енергії з альтернативних джерел (ст. 62, 65 Закону України «Про ринок електричної енергії»).

Апелянт обґрунтовано вказує на власні значні збитки, які за 2024 рік склали близько 38 млрд грн, а загальний непокритий збиток понад 60 млрд грн. Водночас, колегія суддів зазначає, що відповідач (АТ «ДТЕК Дніпровські електромережі») також є суб`єктом критичної інфраструктури оператором системи розподілу, чия діяльність у прифронтовому регіоні є не менш важливою для підтримання життєдіяльності держави в умовах війни.

При вирішенні питання про відстрочку суд керується засадами справедливості, добросовісності та розумності (ст. 3 ЦК України). Колегія суддів вважає, що баланс інтересів у даній справі дотримано з огляду на характер стягнутих сум. Оскільки відповідач добровільно сплатив 172 626 049,09 грн основного боргу, предметом відстрочки залишилися лише суми, передбачені ст. 625 ЦК України (інфляційні втрати та 3% річних). Ці виплати за своєю правовою природою є компенсаційними санкціями за знецінення коштів. Надання відстрочки на ці суми терміном на 12 місяців не позбавляє позивача права на їх отримання, але дозволяє відповідачу акумулювати ресурси для негайного відновлення пошкоджених мереж у Дніпропетровській області.

Скаржник посилається на рішення у справах «Горнсбі проти Греції» та «Чижов проти України», вказуючи, що право на суд стає ілюзорним у разі невиконання рішення. Проте, як зазначено у справі «Чижов проти України», затримка у виконанні рішення не повинна бути такою, що порушує саму сутність права. Суд апеляційної інстанції вважає, що встановлена судом першої інстанції відстрочка є обмеженою у часі (до 05.02.2027), базується на імперативній нормі ст. 331 ГПК України та зумовлена винятковими обставинами воєнного стану, що не свідчить про ілюзорність права позивача на задоволення вимог.

Суд першої інстанції, надавши відстрочку лише щодо компенсаційних нарахувань за наявності сплаченого основного боргу, забезпечив дотримання принципу рівності учасників процесу перед законом. Доводи апелянта про «дискримінаційний підхід» спростовуються тим, що суд врахував реальну можливість відповідача виконувати свої технологічні функції у зоні бойових дій, що в кінцевому результаті сприяє стабільності всієї енергосистеми, оператором якої є сам позивач.

Враховуючи виконання Акціонерним товариством "ДТЕК Дніпровські електромережі" основного зобов`язання (сплату основної заборгованості), беручи до уваги наведені вище обставини, а також несвоєчасні розрахунки споживачів та збитки від воєнних дій, а також намір Акціонерного товариства "ДТЕК Дніпровські електромережі" виконувати рішення, суд першої інстанції дійшов висновку за можливе відстрочити виконання рішення суду у справі № 904/2357/25 на 12 місяців до 05.02.2027 включно. При цьому, суд врахував, що основну суму боргу, яка складала значну суму, відповідачем сплачено під час розгляду справи, залишок заборгованості складається із 3 % річних та інфляційних втрат, що є незначним порівняно зі сплаченою сумою та суттєво не вплине на майновий стан позивача.

З огляду на вищенаведені обставини в сукупності, враховуючи фінансовий стан сторін, погашення відповідачем значної суми заборгованості перед позивачем та наявність наміру відповідача здійснити добровільне погашення решти суми заборгованості за поставлену позивачем електричну енергію за договором та приймаючи до уваги здійснення відповідачем господарської діяльності щодо постачання електричної енергії, що надасть можливість здійснити погашення залишку заборгованості, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що відстрочення виконання рішення в даній справі на 12 місяців не порушить баланс інтересів сторін, а саме досягнення мети виконання судового рішення при максимальному дотриманні співмірності негативних наслідків для боржника з інтересом кредитора. Одночасно відстрочення виконання судового рішення не сприятиме ухиленню від його виконання та не вплине на фінансовий стан позивача.

Беручи до уваги те, що вирішення питання щодо відстрочення виконання рішення перебуває в межах повноважень господарського суду, який в рішенні навів відповідні та достатні підстави в обґрунтування свого висновку про відстрочення виконання рішення на 12 місяців у цій справі, і в цьому випадку не вбачається, що суд використав свої повноваження з порушенням вимог чинного законодавства або з недотриманням "справедливого балансу" між сторонами, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про можливість відстрочення виконання рішення суду шляхом сплати відповідачем стягнутої суми через 12 місяців, у зв`язку з чим апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржуване судове рішення у відповідній частині - без змін.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

У справі "Руїз Торіха проти Іспанії", ЄСПЛ вказав, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватися у світлі обставин кожної справи.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судовому рішенні, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" ( Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006).

Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

У даній справі суд дійшов висновку, що скаржникові було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.

З огляду на приписи ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини від 23.02.2006" Конвенція застосовується судами України як частина національного законодавства, а практика ЄСПЛ, через рішення якого відбувається практичне застосування Конвенції, застосовується судами як джерело права.

Отже, доводи заявника апеляційної скарги про порушення норм матеріального та процесуального права судом попередньої інстанцій під час прийняття судового процесуального документу в оскаржуваній частині не знайшли свого підтвердження.

За змістом ст. 236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Згідно із ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин та з урахуванням меж розгляду апеляційної скарги в порядку ст. 269 ГПК України, апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а рішення суду в оскаржуваній частині підлягає залишенню без змін.

Розподіл судових витрат:

Витрати зі сплати судового збору, пов`язаного з розглядом апеляційної скарги, з огляду на висновок суду апеляційної інстанції у відповідності до вимог статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на скаржника.

Керуючись ст. ст. 129, 269, 275, 276, 281, 282 Господарського процесуального кодексу України, Центральний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства Національна енергетична компанія Укренерго на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 05.02.2026 у справі № 904/5492/25 в частині відстрочення виконання рішення у справі № 904/5492/25 - залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 05.02.2026 у справі № 904/5492/25 в частині відстрочення виконання рішення у справі № 904/5492/25 - залишити без змін.

Витрати з оплати судового збору, понесені у суді апеляційної інстанції, віднести на Приватне акціонерне товариство Національна енергетична компанія Укренерго.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена у касаційному порядку в строки передбачені ст. 288 Господарсько процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено та підписано 27.04.2026

Головуючий суддя Л.В. Андрейчук

Суддя С.В. Вінніков

Суддя Т.Ю. Демчина