УХВАЛА

м. Київ

22.04.2026Справа № 910/4132/26

Суддя Господарського суду міста Києва Морозов С.М. розглянувши

позовну заяву Приватне акціонерне товариство «ДТЕК Павлоградвугілля», Дніпропетровська, м. Павлоград

до Акціонерного товариства «Українська залізниця», м. Київ

про визнання недійсним акту,

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство "ДТЕК ПАВЛОГРАДВУГІЛЛЯ" (позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Акціонерного товариства "Українська залізниця" (відповідач) про визнання недійсним комерційного акту №467004/63 від 20.04.2025, складеного АТ "Українська залізниця".

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що комерційний акт №467004/63 від 20.04.2025 підписано неуповноваженими особами, як наслідок, такий акт складений з порушенням п.10 Правил складання актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 28.05.2002 № 334, а отже не може бути дійсним.

21.04.2026 до суду від АТ "УКРЗАЛІЗНИЦЯ" надійшла заява про відмову у відкритті провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 175 Господарського процесуального кодексу України.

Вирішуючи питання про відкриття провадження у справі за позовом "ДТЕК ПАВЛОГРАДВУГІЛЛЯ", суд зазначає таке.

Згідно зі статтею 55 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Відповідно до вимог ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Статтею 16 Цивільного кодексу України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Наведеними положеннями визначено способи захисту прав та інтересів, і цей перелік не є вичерпним. Тобто, суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

Господарські суди розглядають справи у порядку позовного провадження, коли склад учасників спору відповідає приписам статті 4 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), а правовідносини, з яких виник спір, мають господарський характер.

Відповідно до пункту 10 частини 1 статті 20 ГПК України, господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема, справи у спорах щодо оскарження актів (рішень) суб`єктів господарювання та їх органів, посадових та службових осіб у сфері організації та здійснення господарської діяльності, крім актів (рішень) суб`єктів владних повноважень, прийнятих на виконання їхніх владних управлінських функцій, та спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем.

За змістом вказаної норми господарські суди розглядають на загальних підставах справи у спорах про визнання недійсними актів, прийнятих органами, які відповідно до закону чи установчих документів мають обов`язковий характер для учасників правовідносин, що виникають чи припиняються з прийняттям такого акту. Відповідний висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.11.2020 у справі № 917/1964/19, постановах Верховного Суду від 04.06.2019 у справі № 905/778/18, від 07.03.2018 у справі № 916/611/17.

Під юридичним спором загальноприйнято вважати юридичний конфлікт між учасниками правовідносин, який виникає внаслідок різного розуміння ними взаємних прав та обов`язків, що перешкоджає їх реалізації. Спори можуть виникати не лише на стадії реалізації правовідносин, а й до їх виникнення (переддоговірні спори) або припининення (відшкодування збитків) тощо.

Підстави виникнення цивільних прав та обов`язків передбачені ст. 11 ЦК України серед яких, зокрема є договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

З поданого позову вбачається, що відносини сторін виникли під час перевезення вантажу вугілля кам`яного та його контрольного зважування на підставі залізничної накладної № 45460719 від 20.04.2025.

Статтею 6 Статуту залізниць України визначено, що накладна - основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Накладна одночасно є договором на заставу вантажу для забезпечення гарантії внесення належної провізної плати та інших платежів за перевезення. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення.

Статтею 129 Статуту залізниць України визначено, що обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць. Комерційний акт складається для засвідчення таких обставин:

а) невідповідності найменування, маси і кількості місць вантажу, багажу чи вантажобагажу натурою з даними, зазначеними у транспортних документах;

б) у разі виявлення вантажу, багажу чи вантажобагажу без документів або документів без вантажу, багажу чи вантажобагажу;

в) псування, пошкодження вантажу, багажу і вантажобагажу;

г) повернення залізниці вкраденого вантажу, багажу або вантажобагажу.

Складені у процесі виконання угоди на перевезення вантажу документи, якими сторони фіксують стан виконання цієї угоди в розумінні вимог чинного законодавства не є правочинами, оскільки не встановлюють, не змінюють та не припиняють цивільні права та обов`язки сторін.

Такі документи є лише способом фіксації фактів, які можуть мати юридичне значення.

Тому спір про оскарження цих документів не є юридичним.

Вирішення судом питання про дійсність такого доказу можливе лише у ході вирішення спору про виконання договору.

Вимога про встановлення певних фактів не може бути самостійним предметом розгляду в господарському суді, оскільки до повноважень останнього не належить встановлення фактів, що мають юридичне значення. Господарські суди порушують провадження у справах за позовами, в основі яких правова вимога - спір про право, що виникає з матеріальних правовідносин (правовий висновок наведений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 11.09.2018 у справі №905/1926/16).

Суд наголошує, що комерційний акт, який є предметом поданого позову, за своєю правовою природою не належить до актів ненормативного характеру (індивідуальних актів), оскільки не породжує прав чи обов`язків для учасників перевезення.

За своєю суттю він є лише доказом, що фіксує невідповідність маси вантажу даним, вказаним у накладній.

Як наслідок, на цей спір не поширюється дія п. 10 ч. 1 ст. 20 ГПК України, що унеможливлює його розгляд у порядку господарського судочинства.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 175 ГПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду за правилами господарського судочинства.

Вказаний припис законодавства є застосовним і в тому разі, якщо у справі відсутній юридичний спір, а тому справа не може бути розглянута судами жодної юрисдикції. Відповідний висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.11.2020 у справі № 917/1964/19.

Оскільки подана позовна заява не підлягає розгляду в порядку господарського судочинства, суд відмовляє у відкритті провадження у справі відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 175 ГПК України.

Враховуючи викладене та керуючись п. 1 ч. 1 ст. 175, ст. 234 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Відмовити у відкритті провадження у справі за позовом Приватного акціонерного товариства "ДТЕК ПАВЛОГРАДВУГІЛЛЯ" до Акціонерного товариства "Українська залізниця" про визнання недійсним комерційного акту №467004/63 від 20.04.2025, складеного АТ "Українська залізниця".

2. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в порядку та строк, передбачені ст. ст. 254-256 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя C. МОРОЗОВ