РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

13.04.2026Справа № 910/15876/25

Господарський суд міста Києва у складі судді Маринченка Я.В. розглянувши матеріали справи

за позовом Відкритого акціонерного товариства «Меридіан» ім. С.П. Корольова

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Апекс-Інфо»

про стягнення 490357,64 грн

Без виклику представників сторін

ВСТАНОВИВ:

Відкрите акціонерне товариство «Меридіан» ім. С.П. Корольова звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Апекс-Інфо» про стягнення 490357,64 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем порушено умови укладеного між сторонами Договору оренди нерухомого майна від 06.02.2017 в частині повної та своєчасної найомної плати, внаслідок чого за відповідачем утворилась заборгованість з орендної плати у розмірі 330133,12 грн. Окрім того, позивачем нараховано та заявлено до стягнення інфляційні втрати у розмірі 77284,43 грн, 3% річних у розмірі 23408,06 грн, пеню у розмірі 59532,03 грн.

Відповідач не заперечив щодо наявності заборгованості на суму 251803,20 згідно рахунків-фактури №86/01/08 від 01.08.2020 та №86/01/02 від 01.02.2022, в той же час відповідач заперечив проти заборгованості згідно рахунків-фактури №4770 від 01.07.2023, №86/01/07 від 26.06.2023, №86/01/08 від 01.08.2023, №86/01/01 від 01.01.2025, №86/01/02 від 01.02.2025, №86/01/07 від 01.07.2025, №86/01/08 від 01.08.2025 вказавши, що позивачем не доведено обов`язку відповідача відшкодовувати податок на землю та 07.02.2023 між сторонами укладено угоду щодо зміни вартості оренди, а також надані позивачем акти надання послуг не підписані відповідачем та не містять доказів їх направлення.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.12.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 06.02.2017 між позивачем (далі - Наймодавець) та відповідачем (далі - наймач) укладено Договір оренди нерухомого майна (далі - Договір) відповідно до умов якого Наймодавець передає, а Наймач бере у тимчасове платне користування приміщення за адресою: 03124, м. Київ, бульвар Вацлава Гавела, 8 загальною площею 1390 кв.м. (п.1 Договору)

Термін дії Договору складає з 06.02.2017 по 06.02.2020. (п.4.1. Договору)

У разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення Договору до закінчення терміну його дії, Договір вважається пролонгованим на той самий термін і на тих самих умовах. (п.4.2. Договору)

Відповідно до п.5.1. Договору розмір найомної плати за приміщення складає 72 грн з урахуванням ПДВ за 1 кв.м. Всього сума по Договору в місяць за використання приміщення становить 100080 грн з урахуванням ПДВ.

Найомна плата нараховується з дати прийняття Наймачем приміщення, що наймається, за актом здачі-приймання. (п.5.2. Договору)

Згідно з п.5.3. Договору найомна плата сплачується в безготівкову порядку на поточний рахунок Наймодавця наперед, не пізніше п`ятого числа кожного поточного місяця.

Місячний розмір найомної плати, що підлягає сплаті в поточному місяця, визначається шляхом коригування найомної плати, встановленої п.5.1. цього Договору на індекс інфляції після повідомлення Держкомстатом України, при цьому розмір найомної плати визначений п.5.1. Договору залишається не змінним.

Як вбачається з матеріалів справи, 06.04.2017 Наймодавець здав, а Наймач прийняв згідно Договору в найомне користування приміщення під розміщення авторської студії одягу в корпусі №9 площею 1390 кв.м. 1-й поверх площею 470 кв.м., 2-й поверх площею 920 кв..м, за адресою: м. Київ, бульвар Вацлава Гавела, 8.

В подальшому, 29.08.2019 між сторонами укладено Додаткову угоду №1 до Договору (далі - додаткова угода №1), якою сторони, зокрема, продовжили термін дії Договору до 06.02.2023 та виклали п.4.1. в наступній редакції: «Термін дії договору складає з 06.02.2017 по 06.02.2023».

Пунктом 2 Додаткової угоди №1 передбачено, що з 01.02.2020 збільшено розмір найомної плати за приміщення, шляхом внесення змін до п.5.1. Договору, який викладено в наступній редакції: «З 01.02.2020, розмір найомної плати за приміщення складає: 1-й поверх площею 470 кв.м. складає 120 грн х ПДВ з 1 кв.м., сума з ПДВ за місяць - 56400 грн; 2-й поверх площею 920 кв.м. складає 75 грн з ПДВ за 1 кв.м. за місяць, сума з ПДВ за місяць - 69000 грн. А всього сума по договору в місяць з урахуванням ПДВ становить - 125400 грн, з яких ПДВ становить 25080 грн.

01.06.2022 між сторонами було укладено Додаткову угоду №2 до Договору (далі - додаткова угода №2 від 01.06.2022).

Відповідно до п.1. Додаткової угоди №2 в період з 01.04.2022 до прийняття Указу про скасування воєнного стану на всій території України та/або в місті Києві, застосовувати редакцію п.5.1. Договору, наступного змісту: «Розмірі найомної плати за приміщення складає: 1-й поверх площею 40 кв.м. - 120 грн (без ПДВ) за 1 кв.м.; 2-й поверх площею 920 к.в.м - 75 грн (без ПДВ) за 1 кв.м., а всього сума по Договору в місяць становить 125400 грн (без ПДВ).

Дія пункту 1 даної Додаткової угоди, втрачає свою силу, з наступного дня з дати затвердження Указу Президента України про скасування воєнного стану на всій території України та/або в місті Києві.

Пунктом 2 Додаткової угоди №2 визначено, що з 01.03.2022 по 31.05.2022 зменшено розмір найомної плати на 90% від суми нарахування.

З 01.06.2022 зменшено розмір найомної плати на 80% від суми нарахування до прийняття Указу про скасування воєнного стану на всій території України та/або в місті Києві.

З наступного дня з дати затвердження Указу про скасування воєнного стану на всій території України та/або в місті Києві, шляхом прийняття Верховною радою України відповідного Закону, нарахування найомної плати проводиться в повному обсязі з урахуванням індексу інфляції.

Крім того, 07.02.2023 між сторонами складено та підписано Угоду про зміни та доповнення (Доповнення до Договору оренди) (далі - Угода від 07.02.2023).

Пунктом 1 Угоди від 07.02.2023 сторони узгодили, що з 07.02.2023 зменшено розмірі найомної плати на 70% від суми нарахування до прийняття Указу про скасування воєнного стану на всій території України та/або в місті Києві.

З наступного дня з дати затвердження Указу про скасування воєнного стану на всій території України та/або в місті Києві, шляхом прийняття Верховною радою України відповідного Закону, нарахування найомної плати проводиться в повному обсязі з урахуванням індексу інфляції.

В подальшому, 10.07.2023 між сторонами складено та підписано Угоду про доповнення та зміни (Доповнення до Договору оренди) (далі - Угода від 10.07.2023), відповідно до умов якої на виконання рішення правління від 24.05.2023 (протокол №988(7/1), сторони дійшли згоди, що Додаткова угода укладена між сторонами 01.06.2022 до Договору оренди нерухомого майна від 06.02.2017 вважається такою, що втратила чинність. Решта умов діє згідно Договору оренди нерухомого майна від 06.02.2017.

Статтею 759 Цивільного кодексу України визначено, що за договором оренди наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

За приписами ст. 762 Цивільного кодексу України, за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за найм (оренду) майна вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Згідно ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Як вбачається з матеріалів справи та пояснень позивача, відповідачем оплата за Договором здійснювалось частково.

На підтвердження наявності заборгованості у розмірі 330133,12 грн, позивачем надано суду, зокрема, рахунки фактури №86/01/08 від 01.08.2020, №86/01/02 від 01.02.2022, №4770 від 01.07.2023, №86/01/07 від 26.06.2023, №86/01/08 від 01.08.2023, №86/01/01 від 01.01.2025, №86/01/02 від 01.02.2025, №86/01/07 від 01.07.2025, №86/01/08 від 01.08.2025, а також оборотно-сальдові відомості за період з 06.02.2017 по 31.12.2022 та з 01.01.2023 по 12.11.2025.

Відповідачем наявність заборгованості згідно рахунків №86/01/08 від 01.08.2020 та №86/01/02 від 01.02.2022 не заперечується.

В той же час, як вбачається з матеріалів справи, позивачем нарахування орендної плати згідно рахунків №86/01/07 від 26.06.2023 (за липень 2023 року), №86/01/08 від 01.08.2023, №86/01/01 від 01.01.2025, №86/01/02 від 01.02.2025, №86/01/07 від 01.07.2025, №86/01/08 від 01.08.2025 здійснювалось без врахування Угоди від 07.02.2023 якою передбачено, що з 07.02.2023 зменшено розмірі найомної плати на 70% від суми нарахування до прийняття Указу про скасування воєнного стану на всій території України та/або в місті Києві.

Суд зазначає, що доказів скасування воєнного стану на всій території України та/або в місті Києві матеріали справи не містять, так само як і не містять доказів визнання сторонами вказаної Угоди від 07.02.2023 такою, що втратила чинність.

Крім того, як вбачається з виставлених рахунків №86/01/01 від 01.01.2025, №86/01/02 від 01.02.2025, №86/01/07 від 01.07.2025, №86/01/08 від 01.08.2025 відповідачем окрім орендної плати було нараховано суми компенсації податку на землю.

Відповідно до статті 269 Податкового кодексу України платниками плати за землю є: власники земельних ділянок, земельних часток (паїв); землекористувачі, яким відповідно до закону надані у користування земельні ділянки державної та комунальної власності на правах постійного користування; платники орендної плати - землекористувачі (орендарі) земельних ділянок державної та комунальної власності на умовах оренди.

Умовами укладеного між сторонами Договору, в тому числі додатковими угодами до нього не передбачено покладення на відповідача обов`язку із відшкодування позивачу податку на землю.

Таким чином, підстави включення до сплати відповідачем компенсації податку на землю у позивача відсутні.

З огляду на встановлені обставини, враховуючи наявні в матеріалах справи докази та здійснивши власних розрахунок сум орендної плати, які належали до сплати у спірні періоди, суд приходить до висновку про наявність у відповідача заборгованості у розмірі 118865,96 грн.

Доказів сплати відповідачем заборгованості у вказаному розмірі матеріали справи не містять.

Так враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову та стягнення з відповідача заборгованості з орендної плати у розмірі 118865,96 грн

Щодо заявлених позивачем до стягнення інфляційних втрат, 3% річних та пені, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Частиною 1 статті 546 ЦК України передбачено, що виконання зобов`язання, зокрема, може забезпечуватися неустойкою.

За змістом частини 1 статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. (частина 3 статті 549 ЦК України).

Згідно з п.9.1.1. Договору у випадку прострочення сплати найомних платежів - пеня у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми боргу за кожний день прострочення.

Суд зазначає, що оскільки відповідачем здійснювались сплати орендної плати за спірний період, нарахування інфляційних втрат, 3% річних та пені має відбуватися на фактичний залишок основного боргу, що залишався після кожної проведеної оплати, за відповідні проміжки часу.

При цьому, матеріали справи не містять доказів, зокрема, платіжних документів, з яких було б за можливе встановити точні дати та суми проведених відповідачем платежів, а отже - визначити базу нарахування та тривалість періодів прострочення.

Відтак суд позбавлений можливості перевірити правильність та здійснити власні розрахунки інфляційних втрат, 3% річних та пені, у зв`язку з чим, позовні вимоги в частині стягнення інфляційних втрат у розмірі 77284,43 грн, 3% річних у розмірі 23408,06 грн, пені у розмірі 59532,03 грн не підлягають задоволенню.

Твердження відповідача про те, що 07 лютого 2023 року сторони підписали угоду, якою визначили вартість оренди на рівні 37620 (тридцяти семи тисяч шістсот двадцяти) гривень за один календарний місяць користування приміщенням, судом відхиляються, оскільки наявна в матеріалах справи угода від 07.02.2023 не містить таких умов та сум.

Доводи відповідача щодо відсутності доказів направлення позивачем відповідачу Актів наданих послуг, а також відсутність на вказаних актах підпису відповідача, судом відхиляються, оскільки умови Договору не містять умов щодо обов`язку складання та підписання актів надання послуг та їх направлення. Крім того, пунктом 5.3. Договору чітко встановлено строк та порядок сплати орендної плати відповідачем (наперед, не пізніше 5 числа кожного поточного місяця).

Інші доводи сторін судом розглянуто та відхилено, оскільки вони не спростовують встановлених судом обставин та не впливають на результат вирішення спору.

Згідно із ч.2-3 ст.13 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Частиною 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч.1 ст.73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч.1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч.1 ст.77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч.1 ст.86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З урахуванням положень ст.129 Господарського процесуального кодексу України, витрати на сплату судового збору покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись ст.ст.13, 73, 74, 76, 77, 86, 129, ст.ст.232, 233, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Апекс-Інфо» (03124, м. Київ, бульвар Вацлава Гавела, буд. 8, ідентифікаційний код: 40126068) на користь Відкритого акціонерного товариства « Меридіан» ім. С.П. Корольова (03124, м. Київ, бульвар Вацлава Гавела, буд. 8, ідентифікаційний код: 14312973) заборгованість у розмірі 118865 (сто вісімнадцять тисяч вісімсот шістдесят п`ять) грн 96 коп., а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 1782 (одна тисяча сімсот вісімдесят дві) грн 99 коп.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено: 13.04.2026

Суддя Я.В. Маринченко