УХВАЛА

м. Київ

20.04.2026Справа № 910/4257/26
Суддя Господарського суду міста Києва Карабань Я.А., розглянувши матеріали

за позовом фізичної особи-підприємця Харитончука Олексія Миколайовича

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Бест Лізинг»

про визнання недійсними пунктів договору та стягнення 504 139, 87 грн,

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець Харитончука Олексій Миколайович (надалі - позивач) звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Бест Лізинг», у якому просить суд:

- визнати недійсним пункт 2.2. договору фінансового лізингу № 210525-1/ФЛ-Ф-А від 25.05.2021 такого змісту: «При цьому Сторони погодили, що такі лізингові платежі за цим Договором не містять покупної ціни, передбаченої цим Договором і, у сукупності, є платою за користування Предметом лізингу»;

- визнати недійсним пункт 6.7. договору фінансового лізингу № 210525-1/ФЛ-Ф-А від 25.05.2021 такого змісту: «У випадку вилучення Предмета лізингу, припинення або розірвання Договору, з причин зазначених у даному Договорі та/або законодавстві України, усі раніше сплачені Лізингоодержувачем лізингові платежі поверненню не підлягають»;

- стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Бест Лізинг» на користь фізичної особи-підприємця Харитончука Олексія Миколайовича 504 139,87 грн, з яких: 370 572,43 грн сплачені лізингові платежі в частині відшкодування вартості предмета лізингу, 104 510, 50 грн сума індексу інфляції, 29 056,94 грн сума 3 % річних.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Згідно із ч. 2 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України, в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Суд зазначає, що позовну заяву подано без додержання вимог ст.162 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з п.4 ч.2 ст.162 Господарського процесуального кодексу України позовна заява повинна містити: зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них.

Суд звертає увагу на те, що Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04.07.2023 у справі №233/4365/18 зауважила, що у кожній справі за змістом обґрунтувань позовних вимог, наданих позивачем пояснень тощо суд має встановити, якого саме результату хоче досягнути позивач унаслідок вирішення спору. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим кодексом. Виконання такого обов`язку пов`язане, зокрема, з тим, що суд має надавати позовним вимогам належну інтерпретацію, а не тлумачити їх лише буквально [див., наприклад, постанови Великої Палати Верховного Суду від 30.06.2021 у справі №9901/172/20 (пункти 1, 80-81, 83), від 01.07.2021 у справі №9901/381/20 (пункти 1, 43-47), від 26.10.2021 у справі №766/20797/18 (пункти 6, 20-26, 101, 102), від 01.02.2022 у справі №750/3192/14 (пункти 4, 26, 47), від 22.09.2022 у справі №462/5368/16-ц (пункти 4, 36)].

Отже, предмет позову повинен бути чітко визначений позивачем у прохальній частині позовної заяви, оскільки, резолютивна частина рішення суду, по суті, відображає позовні вимоги, викладені у прохальній частині позовної заяви, та повинна викладатися чітко й безумовно.

Суд зазначає, що позивач просить в прохальній частині позову просить визнати недійсним пункт 2.2. договору фінансового лізингу № 210525-1/ФЛ-Ф-А від 25.05.2021 такого змісту: «При цьому Сторони погодили, що такі лізингові платежі за цим Договором не містять покупної ціни, передбаченої цим Договором і, у сукупності, є платою за користування Предметом лізингу».

Разом із тим, із змісту самого договору фінансового лізингу № 210525-1/ФЛ-Ф-А від 25.05.2021, долученого до позовної заяви, убачається, що пункт 2.2. договору викладений у значно ширшій редакції, а саме: «Усі платежі за Договором Лізингоодержувач зобов`язаний здійснювати у Число сплати, в національній валюті України (гривні) відповідно до Графіку та Загальних умов, а також інших положень цього Договору та/або чинного законодавства шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Лізингодавця. Лізингові платежі включають: платежі по відшкодуванню (компенсації) частини вартості Предмета лізингу (з врахуванням коригування, вказаного в пунктах 2.5., 2.6. Загальних умов); винагороду (комісію) Лізингодавцю за отриманий у лізинг Предмет лізингу з врахуванням коригування, вказаного в пунктах 2.7.-2.9., 3.5. Загальних умов (далі - «Винагорода»). При цьому Сторони погодили, що такі лізингові платежі за цим Договором не містять покупної ціни, передбаченої цим Договором і, у сукупності, є платою за користування Предметом лізингу».

Відтак, позовна заява та прохальна частина не містять чіткого визначення того, що саме позивач просить визнати недійсним: весь пункт 2.2. договору чи його окрему частину, що позбавляє суд можливості встановити точні межі заявлених позовних вимог та предмет судового розгляд.

Отже, позивачу потрібно надати заяву з уточненням прохальної частини позову із конкретизуванням вимоги щодо визнання недійсним пункту 2.2. договору фінансового лізингу № 210525-1/ФЛ-Ф-А від 25.05.2021.

Крім цього, відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 162 Господарського процесуального кодексу України позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; правові підстави позову.

Предметом позову є певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення, яка опосередковується відповідним способом захисту прав або інтересів.

Підстави позову - це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Тобто правові підстави позову - це зазначена в позовній заяві нормативно-правова кваліфікація обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги.

Реалізуючи передбачене статтею 55 Конституції України, статтею 4 Господарського процесуального кодексу України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та наводить відповідне правове і фактичне обґрунтування необхідності в його судовому захисті.

Звертаючись до суду і реалізуючи принцип диспозитивності господарського судового процесу, позивач самостійно визначає у позовній заяві, яке його право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред`явлено позов, та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права. Зі свого боку суд має перевірити доводи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, у тому числі щодо матеріально-правового інтересу у спірних відносинах.

Оцінку заявленого позову як наслідок наявності підстав для захисту порушеного права позивача, про яке ним зазначається в позовній заяві, здійснює суд, на розгляд якого передано спір, крізь призму оцінки спірних правовідносин та підстав (юридичних фактів і чинного нормативно-правового регулювання спірних правовідносин), якими позивач обґрунтовує заявлені вимоги.

Однак, суд звертає увагу, що посилаючись на імперативний характер частини 2 статті 693 Цивільного кодексу України, загальні положення статей 203, 215, 217 Цивільного кодексу України, а також правові позиції Верховного Суду, позивач не навів конкретизованого обґрунтування недійсності кожного із оспорюваних пунктів договору окремо. Зокрема, не наведено, у чому саме полягає конкретна невідповідність закону кожному із спірних пунктів договору (п. 2.2. та п. 6.7.), не визначено, які саме положення або елементи змісту кожного окремого пункту суперечать нормам цивільного законодавства, зокрема статтям 628, 655, 692, 693, 806 Цивільного кодексу України, на які посилається позивач у позові, не зазначено яким чином кожний оспорюваний пункт у відповідності до вимог статті 215 Цивільного кодексу України окремо порушує вимоги статті 203 Цивільного кодексу України, зокрема, щодо змісту правочину та спрямованості його на реальні правові наслідки.

Отже, позивачу потрібно надати заяву з уточненням викладу обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо визнання недійсними пунктів 2.2. та 6.7. договору фінансового лізингу № 210525-1/ФЛ-Ф-А від 25.05.2021, з правовим обґрунтуванням підстав недійсності кожного із оспорюваних пунктів договору.

Враховуючи викладене, позовна заява фізичної особи-підприємця Харитончука Олексія Миколайовича підлягає залишенню без руху.

Суд звертає увагу позивача на те, що відповідно до ч.4 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із позовною заявою.

Керуючись ст. 164, 174, 233, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Позовну заяву фізичної особи-підприємця Харитончука Олексія Миколайовича залишити без руху.

2. Встановити фізичній особі-підприємцю Харитончуку Олексію Миколайовичу строк для усунення недоліків позовної заяви протягом п`яти днів з дня вручення даної ухвали.

3. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

Суддя Я.А.Карабань