УХВАЛА

21 квітня 2026 року

м. Київ

cправа № 906/69/25

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Рогач Л. І. - головуючої, Краснова Є. В., Мачульського Г. М.,

перевіривши матеріали касаційної скарги Житомирської обласної прокуратури

на рішення Господарського суду Житомирської області від 29.08.2025 та

на постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 03.12.2025

у справі за позовом заступника керівника Житомирської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Житомирської обласної ради

до 1) Горщиківської сільської ради, 2) Товариства з обмеженою відповідальністю "Омелянівський кар`єр",

треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача: 1) Дочірнє підприємство "Коростенський лісгосп АПК" Житомирського обласного комунального агролісогосподарського підприємства "Житомироблагроліс" Житомирської обласної ради, 2) Житомирське обласне комунальне агролісогосподарське підприємство "Житомироблагроліс" Житомирської обласної ради,

треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачів - Житомирська обласна державна адміністрація,

про витребування земельних ділянок,

ВСТАНОВИВ:

Заступник керівника Житомирської обласної прокуратури (далі - Прокурор, скаржник) в інтересах держави в особі Житомирської обласної ради (далі - позивач) звернувся до суду з позовом про витребування з незаконного володіння відповідачів у власність позивача земельних ділянок з кадастровими номерами :03:000:0085, :03:000:0084, :09:000:0062, :09:000:0061.

Позов обґрунтовано порушенням вимог статей 20, 21, 122 та 149 Земельного кодексу України, а саме незаконною зміною цільового призначення земельних ділянок лісогосподарського призначення з кадастровими номерами :09:000:0002, :03:000:0002, :09:000:0004, з яких сформовані спірні земельні ділянки, і їх незаконне вилучення у Дочірнього підприємства "Коростенський лісгосп АПК" Житомирського обласного комунального агролісогосподарського підприємства "Житомироблагроліс" Житомирської обласної ради шляхом припинення права постійного користування такими земельними ділянками.

Господарський суд Житомирської області рішенням від 29.08.2025, залишеним без змін Північно-західним апеляційним господарським судом у постанові від 03.12.2025, у задоволенні позову відмовив.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що спірні земельні ділянки належать на праві власності державі в особі Житомирської обласної державної адміністрації та не могли бути передані у комунальну власність Горщиківської сільської ради на підставі пункту 24 Перехідних положень Земельного кодексу України, оскільки є землями лісогосподарського призначення, а отже підпадають під виключення для застосування зазначеного пункту. Суд вказав, що Прокурор не довів наявність підстав для захисту інтересів держави у спірних правовідносинах в особі Житомирської обласної ради.

Суд апеляційної інстанції взяв до уваги те, що Господарський суд міста Києва розглядав справу № 910/19625/17 за позовом заступника прокурора Житомирської області в інтересах держави до Житомирської обласної державної адміністрації, треті особи без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: Дочірнє підприємство "Коростенський лісгосп АПК" Житомирського обласного комунального агролісогосподарського підприємства "Житомироблагроліс" Житомирської обласної ради, Житомирська обласна рада, про визнання незаконним та скасування розпорядження голови Житомирської обласної державної адміністрації від 31.08.2017 № 344 "Про реалізацію повноваження у сфері розпорядження землями".

Господарський суд міста Києва рішенням від 24.05.2018 у справі №910/19625/17 позов задовольнив. Північний апеляційний господарський суд постановою від 13.11.2018 вказане рішення Господарського суду міста Києва від 24.05.2018 скасував та ухвалив нове рішення, яким у задоволенні позову відмовив. Верховний Суд у постанові від 26.02.2019 залишив без змін постанову суду апеляційної інстанції від 13.11.2018.

Суд апеляційної інстанції, переглядаючи рішення суду першої інстанції, врахувавши висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 26.02.2019 у справі № 910/19625/17, згідно з яким земельні ділянки з кадастровими номерами :03:000:0002, :09:000:0004, :09:000:0002 лісогосподарського призначення перебувають у державній власності в особі Житомирської обласної державної адміністрації, погодився із висновком суду першої інстанції, що земельні ділянки, що є предметом розгляду цієї справи та були виділені із зазначених земельних ділянок, теж належать на праві власності державі в особі Житомирської обласної державної адміністрації та не могли бути передані у комунальну власність Горщиківської сільської ради на підставі пункту 24 Перехідних положень Земельного кодексу України, адже є землями лісогосподарського призначення.

Колегія суддів суду апеляційної інстанції також дійшла висновку, що Прокурор не довів підстави для захисту інтересів держави у спірних правовідносинах в особі Житомирської обласної ради. Звернення Прокурора в інтересах держави в особі неналежного позивача є самостійною підставою для відмови в задоволенні позовних вимог.

Від Прокурора 05.01.2026 засобами поштового зв`язку до Верховного Суду надійшла касаційна скарга на рішення Господарського суду Житомирської області від 29.08.2025 та постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 03.12.2025, у якій він просив, зокрема, оскаржувані судові рішення скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями касаційну скаргу передано на розгляд колегії суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду: Рогач Л. І. - головуюча, Краснов Є. В., Мачульський Г. М.

Верховний Суд ухвалою від 03.02.2026 вказану касаційну скаргу залишив без руху, а ухвалою від 01.04.2026 повернув касаційну скаргу на підставі частини четвертої статті 174, пункту 4 частини четвертої статті 292 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) з підстав того, що скаржник не усунув недоліки касаційної скарги та не обґрунтував належним чином підстав для оскарження рішення суду першої інстанції та постанови суду апеляційної інстанції.

Від Житомирської обласної прокуратури через підсистему "Електронний суд" з Електронного кабінету Прокурора 07.04.2026 до Верховного Суду повторно надійшла касаційна скарга на рішення Господарського суду Житомирської області від 29.08.2025 та постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 03.12.2025, у якій скаржник просить, зокрема, оскаржувані судові рішення скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог Прокурора, а також поновити строк на касаційне оскарження.

Обґрунтовуючи підстави для поновлення строку на касаційне оскарження, Прокурор вказує, що вперше касаційна скарга подана до Суду у межах строків на касаційне оскарження, ухвала про повернення касаційної скарги від 01.04.2026 отримана Прокурором 03.04.2026, при цьому при вирішенні питання про поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження Прокурор просить врахувати, що касаційну скаргу (вдруге) подано в найкоротший строк після того, як йому стало відомо про обставини її повернення.

Відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду касаційну скаргу передано на розгляд колегії суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду: Рогач Л. І. - головуюча, Краснов Є. В., Мачульський Г. М.

Верховний Суд дослідив доводи повторно поданої касаційної скарги та зазначає таке.

Верховний Суд перевірив дотримання строку подання касаційної скарги на відповідність вимогам статті 288 ГПК України та дійшов висновку про залишення її без руху з огляду на таке.

За частиною першою статті 288 ГПК України визначено, що касаційна скарга на судове рішення подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, що оскаржується, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повна постанова Північного апеляційного господарського суду від 03.12.2025 складена 15.12.2025 та відповідно до її резолютивної частини набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у строк та в порядку, встановленому статтями 287 - 289 ГПК України, а тому строк на її оскарження, передбачений частиною першою статті 288 ГПК України, закінчився 05.01.2026.

Згідно з частинами другою та третьою статті 288 ГПК України учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення, строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині четвертій статті 293 цього Кодексу.

Відповідно до частини шостої статті 242 ГПК України днем вручення судового рішення є, зокрема, день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи, а якщо судове рішення надіслано до електронного кабінету пізніше 17 години, судове рішення вважається врученим у робочий день, наступний за днем його відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про його доставлення.

Повна оскаржувана постанова суду апеляційної інстанції від 03.12.2025 в електронному вигляді доставлена в Електронний кабінет Прокурора 16.12.2025 о 17:54, а суд отримав повідомлення про доставлення 16.12.2025 о 17:56, що підтверджується довідкою з автоматизованої системи документообігу суду про доставку документа в кабінет Електронного суду, тому останнім днем для подання касаційної скарги є 06.01.2026. Від Прокурора до Верховного Суду вперше касаційна скарга на рішення Господарського суду Житомирської області від 29.08.2025 та постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 03.12.2025 надійшла в межах двадцяти днів із дня вручення йому повного судового рішення.

Вдруге касаційна скарга до Верховного Суду від Прокурора надійшла 07.04.2026, тобто поза межами встановленого ГПК строку на касаційне оскарження.

Водночас скаржник вказує, зокрема, що строк на касаційне оскарження пропущено з поважних причин, а касаційну скаргу подано у найкоротший строк після того, як Житомирській обласній прокуратурі стало відомо про обставини її повернення, реалізація повторного звернення до касаційного суду здійснена без суттєвих затримок та зайвих зволікань.

Відповідно до інформації комп`ютерної програми "Діловодство спеціалізованого суду" копія ухвали Верховного Суду від 01.04.2026 про повернення касаційної скарги Прокурора на рішення Господарського суду Житомирської області від 29.08.2025 та постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 03.12.2025 доставлена в його Електронний кабінет 03.04.2026 о 15:53 та о 15:39, повідомлення про що суд отримав 03.04.2026 о 16:17 та о 15:44.

Згідно з частиною першою статті 119 ГПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує судове рішення та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, що підтверджені належними доказами.

Зі змісту наведеної правової норми вбачається, що законодавець не передбачив обов`язок суду автоматично поновлювати пропущений строк за наявності відповідного клопотання заявника, оскільки в кожному випадку суд має чітко визначити, з якої саме поважної причини такий строк було пропущено та чи підлягає він поновленню.

Звернення з касаційною скаргою є суб`єктивною дією скаржника, який зацікавлений у касаційному перегляді судового рішення та залежить від його волевиявлення.

З метою виконання процесуального обов`язку дотримання строку на касаційне оскарження судових рішень особа, яка має намір подати касаційну скаргу, повинна вчиняти усі можливі та залежні від неї дії, в тому числі спрямовані на своєчасне одержання судових рішень, а також якісну підготовку касаційної скарги, яка за своїм змістом і формою буде відповідати усім вимогам процесуального закону.

Посилання скаржника на те, що наявні об`єктивні підстави для поновлення строку на касаційне оскарження тому, що реалізація повторного звернення до касаційного суду здійснена без суттєвих затримок та зайвих зволікань, не є безумовною підставою для поновлення пропущеного процесуального строку, оскільки для добросовісного користування своїми процесуальними правами він мав би подати первісну касаційну скаргу із дотриманням всіх вимог, встановлених статтями 287 та 290 ГПК України.

Можливість поновлення судом касаційної інстанції пропущеного строку не є необмеженою, а вирішення цього питання пов`язується з наявністю поважних причин пропуску строку звернення зі скаргою на судове рішення, у зв`язку з чим заявник має довести суду їх наявність та непереборність, оскільки в іншому випадку нівелюється значення чіткого окреслення законодавчо закріплених процесуальних строків.

Лише факт подання стороною заяви про поновлення строку не кореспондується з автоматичним обов`язком суду поновити цей строк, оскільки заява про поновлення строку для подання касаційної скарги з огляду на приписи статті 119 ГПК України повинна містити обґрунтування поважності причин пропуску цього строку.

ГПК України не пов`язує право суду відновити пропущений строк з певним колом обставин, що спричинили пропуск строку. Отже, в кожному випадку суд з урахуванням конкретних обставин пропуску строку оцінює докази, що наведені в обґрунтування клопотання про його відновлення, та робить мотивований висновок щодо поважності/неповажності причин пропуску строку.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частини третя, четверта статті 13 ГПК України).

Згідно з частиною першою статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до пункту 6 частини другої статті 42 ГПК України учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки.

Істинність твердження про те, що строк на касаційне оскарження пропущено з поважних причин, а касаційну скаргу подано у найкоротший строк після того, як Житомирській обласній прокуратурі стало відомо про обставини її повернення та реалізація повторного звернення до касаційного суду здійснена без суттєвих затримок та зайвих зволікань, з урахуванням отримання ухвали Верховного Суду від 01.04.2026 про повернення вперше поданої касаційної скарги у Електронному кабінеті 03.04.2026, має бути підтверджена доказами, які відповідають статям 76- 79 ГПК України щодо достовірності, належності і допустимості.

З огляду на викладене колегія суддів визнає неповажними підстави, наведені скаржником в обґрунтування поважності причин пропуску строку на касаційне оскарження рішення Господарського суду Житомирської області від 29.08.2025 та постанови Північно-західного апеляційного господарського суду від 03.12.2025 у справі.

У справі "Устименко проти України" (Рішення від 29.10.2015) Європейський суд з прав людини зазначив, що задовольнивши клопотання про поновлення процесуального строку, не посилаючись при цьому на жодні конкретні обставини справи, і просто обмежившись вказівкою на наявність у відповідача "поважних причин" для поновлення пропущеного строку оскарження, національним судом було порушено пункт 1 статті 6 Конвенції.

Відповідно до частини третьої статті 292 ГПК України касаційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 288 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, наведені нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строку або навести інші підстави для поновлення строку.

Таким чином, Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду вважає за необхідне надати скаржнику строк для надання клопотання (заяви) про поновлення строку на касаційне оскарження з наведенням інших підстав для поновлення строку та доданням відповідних доказів, зазначенням інших обставин, які могли бути непереборними для звернення до Верховного Суду, зокрема, безпосередньо після отримання копії ухвали Верховного Суду від 01.04.2026 у цій справі.

Якщо заяву (клопотання) не буде подано особою в зазначений строк або наведені підстави для поновлення строку на касаційне оскарження визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті касаційного провадження на підставі пункту 4 частини першої статті 293 цього Кодексу.

Керуючись статтями 119, 234, 235, 288, 290, 292 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

1. Касаційну скаргу Житомирської обласної прокуратури на рішення Господарського суду Житомирської області від 29.08.2025 та постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 03.12.2025 у справі № 906/69/25 залишити без руху.

2. Встановити строк для усунення недоліків касаційної скарги протягом десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

3. Заяву про усунення недоліків касаційної скарги з доданими документами направити іншим учасникам справи з урахуванням положень статті 42 Господарського процесуального кодексу України та надати до Верховного Суду докази про таке направлення.

4. Роз`яснити, що у разі невиконання вимог суду касаційна скарга у справі № 906/69/25 вважатиметься неподаною та буде повернута.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуюча Л. Рогач

Судді Є. Краснов

Г. Мачульський