ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.04.2026м. ДніпроСправа № 926/4072/25

за позовом Квартирно-експлуатаційного відділу міста Чернівці, м. Чернівці

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Чернівцігаз збут", м. Дніпро

про визнання недійсним додаткової угоди до договору та стягнення коштів в розмірі 125 989, 07 грн.

за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Чернівцігаз збут", м.Дніпро

до Квартирно-експлуатаційного відділу міста Чернівці, м. Чернівці

про стягнення штрафу в розмірі 508 536,97 грн.

Суддя Ліпинський О.В.

Секретар судового засідання Перебийніс О.О.

Представники:

від позивача (за первісним позовом): Сідлецький Д.Ю.

від відповідача (за первісним позовом): Коробейник А.В.

ВСТАНОВИВ:

Квартирно-експлуатаційний відділ м. Чернівці звернувся до Господарського суду Чернівецької області з позовною заявою до Товариство з обмеженою відповідальністю Чернівцігаз збут" в якому просив суд:

- визнати недійсною додаткову угоду від 25.01.2021 року №3 до Договору на постачання природного газу для потреб споживачів, що не є побутовими від 01.10.021 року №41АВ587-533-21;

- стягнути з Відповідача на користь Позивача 125 989,07 грн. надмірно сплачених коштів.

Позов мотивовано тим, що Додаткова угода №3 від 25.01.2021 року суперечить п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону України «Про публічні закупівлі», що є підставою для визнання її недійсною, зі стягненням з Відповідача коштів, які одержані на підставі недійсної Додаткової угоди, тобто, без достатньої правової підстави.

Ухвалою Господарського суду Чернівецької області від 02.12.2025 року позовну заяву Квартирно-експлуатаційного відділу до Товариство з обмеженою відповідальністю «Чернівцігаз Збут» передано за підсудністю до Господарського суду Дніпропетровської області.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 24.12.2025 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

Відповідач у відзиві на позов проти задоволення заявлених вимог заперечував, посилаючись на те, що Договір був укладений сторонами без проведення процедури публічної закупівлі, а тому на дані правовідносини не розповсюджуються вимоги Закону України «Про публічні закупівлі».

Крім того Відповідач зазначив, що заявлена Позивачем сума грошових коштів у розмірі 125 989,07 грн., не може бути стягнута на підставі ст. 1212 ЦК України, оскільки дана норма не застосовується до відносин сторін, що врегульовані Договором.

06.01.2026 року Відповідач подав зустрічну позовну заяву про стягнення неустойки в розмірі 508 536,97 грн. Ухвалою суду від 19.01.2026 року зустрічний позов прийнято для спільного розгляду з первісним.

Зустрічний позов мотивовано недотриманням з боку Споживача дисципліни споживання природного газу протягом жовтня-листопада 2021 року. Зокрема, Позивач у зустрічному позові зазначає, що протягом спірного періоду, під час відбору газу у жовтні 2021 року відбулось перевищення запланованих обсягів споживання, а у листопаді 2021 року недобір запланованих обсягів, що підтверджується актами приймання-передачі природного газу. За доводами зустрічного позову, зазначені обставини є підставою для застосування до Споживача відповідальності, встановленої п. 6.2.2, 6.2.3 Договору.

Відповідач за зустрічним позовом просив відмовити в задоволенні відповідних вимог, посилаючись на відсутність жодного доказу в підтвердження того, що коливання обсягів споживання завдало Постачальнику реальних фінансових збитків.

Крім того, Відповідач за зустрічним позовом зазначив, що відхилення від планових обсягів було зумовлене саме діями ТОВ «ЧЕРНІВЦІГАЗ ЗБУТ», який ініціював незаконне підвищення ціни газу (що є предметом первісного позову). Це змусило бюджетну установу КЕВ міста Чернівці переглядати ліміти споживання. Також, Відповідач за зустрічним позовом просив суд застосувати спеціальний строк позовної давності щодо вимог про стягнення неустойки.

26.02.2026 року суд закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті в засіданні на 02.04.2026 року.

В засіданні 02.04.2026 року, після переходу до стадії ухвалення судового рішення, суд відклав проголошення рішення на 09.04.2026 року, про що повідомив сторін.

В порядку ст.ст. 233, 240 ГПК України, в судовому засіданні 09.04.2026 року оголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення, складання повного рішення відкладено на строк до десяти днів із дня закінчення розгляду справи.

Розглянувши матеріали справи у відкритому судовому засіданні, дослідивши подані докази, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2021 року Квартирно-експлуатаційним відділом міста Чернівці (далі за текстом - Замовник) проведено процедуру закупівлі UA-2021-09-14-005569-с, з предметом закупівлі: Газове паливо (природний газ).

Відповідно до звіту про результати проведення процедури закупівлі (№ UA-2021-09-14-005569-с (а.с.8), учасником процедури закупівлі, з яким укладено договір визначено ТОВ «Чернівцігаз Збут».

01.10.2021 року між Відповідачем (Постачальником) та Позивачем (Споживачем) укладено Договір на постачання природного газу для потреб споживачів, що не є побутовим №41AВ587-533-21 (далі Договір).

Згідно п. 1.1. Договору Постачальник взяв на себе зобов`язання передати у власність Споживачу природний газ код за Державним класифікацією продукції та послуг ДК 021:20І5 - 09120000-6 "Газове паливо" (Природний газ), а Споживач зобов`язався прийняти та оплатити вартість газу у розмірах, строках та порядку, що визначені Договором.

Відповідно до п. 2.3. Договору обсяг переданого (спожитого) газу за розрахунковий період, що підлягає оплаті споживачем, визначається на межі балансової належності між оператором ГРМ та споживачем на підставі даних комерційних вузлів обліку (лічильників газу), визначених в заяві-приєднанні до договору розподілу природного газу, укладеного між оператором ГРМ та споживачем.

Відповідно до п. 3.2 Договору ціна газу становить 23 333,33 грн. за 1000 куб.м. крім того ПДВ 4 666,67 грн., всього з ПДВ 28 000,00 грн.

Згідно п. 3.9. Договору загальна сума Договору складається із місячних сум вартості поставленого Споживачеві за даним Договором становить 5 558 280,00 грн. в тому числі ПДВ 926 380,00 грн.

Додатком № 1 до Договору сторони погодили договірні обсяги споживання природного газу на 2021 рік, зокрема, загальний обсяг споживання 198,510 тис.куб.м., в тому числі за місяцями: жовтень 12,0 тис.куб.м.; листопад - 110,0 тис.куб.м.; грудень 76,51 тис.куб.м.

08.10.2021 року сторони уклали Додаткову угоду №1, за змістом якої зменшили загальну суму Договору до 2 129 840,13 грн. в тому числі ПДВ 354 973,35 грн.

Пунктом 3 Додатково угоди № 1 сторони погодили, що згідно ч. 3 ст. 631 ЦК України, вона поширює свою дію на відносини Сторін, що склалися з 08.10.2021 року.

11.10.2021 року сторони уклали Додаткову угоду № 2, відповідно до змісту якої збільшили ціну газу до 25 665,83 грн. за 1000 куб.м. крім того ПДВ 5 133,17 грн., всього з ПДВ 30 790,00 грн.

Пунктом 3 Додаткової угоди № 2 сторони погодили, що згідно ч. 3 ст. 631 ЦК України дана угода поширює свою дію на відносини Сторін, що склалися з 01.10.2021 року.

Згідно укладеної сторонами додаткової угоди № 3 від 25.10.2021 року, сторони домовились про узгодження ціни на газ, починаючи з 20.10.2021 року в розмірі 28 050,00 грн. за 1000 куб.м. крім того ПДВ 5610,00грн., всього з ПДВ 33 660,00 грн.

Додатковою угодою № 4 від 09.11.2021 року сторони зменшили загальну суму Договору до 1 804 843,07 грн. в т.ч. ПДВ 300 807,18 грн. Додатковою угодою № 6 від 07.12.2021 року загальна сума договору зменшена сторонами до 1 789 759,68 грн., в т.ч. ПДВ 298 293,28 грн.

Як убачається з матеріалів справи, в період з жовтня по листопад 2021 року за Позивачем було спожито 54,02028 тис. куб.м., зокрема, згідно Акту від 10.11.2021 року №ЧЦ381018659 - 45 468,32 тис. куб.м., згідно Акту від 30.11.2021 року № ЧЦ381020258 - 8,55189 тис. куб. м.

Позивачем за спожитий природний газ сплачено 1 789 759,68 грн., в тому числі 10.11.2021 року суму 1 501 903,07 грн. та 08.12.2021 року суму 287 856,61 грн.

Звертаючись з даним позовом до суду, Позивач стверджує про невідповідність вимогам закону Додаткової угоди № 3 та просить визнати її недійсною, Крім того, Позивач зазначає, що через незаконність спірної додаткової угоди, відбулось зайве перерахування коштів на рахунок Відповідача за отриманий природний газ по цінах, які були підвищені без дотримання вимог п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону України «Про публічні закупівлі».

Здійснивши оцінку обґрунтованості вимог Позивача за первісним позовом, суд дійшов наступних висновків.

Законом України «Про публічні закупівлі» № 922-VIII (тут і в подальшому в редакції, чинній станом на момент укладання оспорюваної додаткової угоди) встановлено правові та економічні засади здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для забезпечення потреб держави та територіальної громади, метою якого є забезпечення ефективного та прозорого здійснення закупівель, створення конкурентного середовища у сфері публічних закупівель, запобігання проявам корупції у цій сфері, розвиток добросовісної конкуренції.

Згідно зі ст. 5 Закону, закупівлі здійснюються, у тому числі, за принципами максимальної економії, ефективності та пропорційності.

Договір про закупівлю укладається відповідно до норм Цивільного та Господарського кодексів України з урахуванням особливостей, визначених цим Законом (ч. 1 ст. 41 Закону України «Про публічні закупівлі»).

У відповідності до ст. 180 ГК України, зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов`язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов`язкові умови договору відповідно до законодавства.

Господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода. При укладенні господарського договору сторони зобов`язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору.

Ціна товару є істотною умовою договору про закупівлю.

Відповідно до пункту 8 частини 2 статті 22 Закону "Про публічні закупівлі", тендерна документація має містити проект договору про закупівлю з обов`язковим зазначенням порядку змін його умов.

Відповідно до ч. 4 ст. 41 Закону, умови договору про закупівлю не повинні відрізнятися від змісту тендерної пропозиції/пропозиції за результатами електронного аукціону (у тому числі ціни за одиницю товару) переможця процедури закупівлі/спрощеної закупівлі або узгодженої ціни пропозиції учасника у разі застосування переговорної процедури, крім випадків визначення грошового еквівалента зобов`язання в іноземній валюті та/або випадків перерахунку ціни за результатами електронного аукціону в бік зменшення ціни тендерної пропозиції/пропозиції учасника без зменшення обсягів закупівлі.

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином, зокрема відповідно до умов договору.

Частиною 1 ст. 525 ЦК встановлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ч. 2 ст. 632 ЦК України, зміна ціни після укладання договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом.

Відповідно до частини 1 статті 651 ЦК України, зміна договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Абзацом 2 частини 3 статті 6 ЦК України визначено, що сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами.

Так, частиною 5 статті 41 Закону встановлено, що істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадків:

1) зменшення обсягів закупівлі, зокрема з урахуванням фактичного обсягу видатків замовника;

2) збільшення ціни за одиницю товару до 10 відсотків пропорційно збільшенню ціни такого товару на ринку у разі коливання ціни такого товару на ринку за умови, що така зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю, - не частіше ніж один раз на 90 днів з моменту підписання договору про закупівлю. Обмеження щодо строків зміни ціни за одиницю товару не застосовується у випадках зміни умов договору про закупівлю бензину та дизельного пального, газу та електричної енергії;

3) покращення якості предмета закупівлі, за умови що таке покращення не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю;

4) продовження строку дії договору про закупівлю та строку виконання зобов`язань щодо передачі товару, виконання робіт, надання послуг у разі виникнення документально підтверджених об`єктивних обставин, що спричинили таке продовження, у тому числі обставин непереборної сили, затримки фінансування витрат замовника, за умови що такі зміни не призведуть до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю;

5) погодження зміни ціни в договорі про закупівлю в бік зменшення (без зміни кількості (обсягу) та якості товарів, робіт і послуг), у тому числі у разі коливання ціни товару на ринку;

6) зміни ціни в договорі про закупівлю у зв`язку зі зміною ставок податків і зборів та/або зміною умов щодо надання пільг з оподаткування - пропорційно до зміни таких ставок та/або пільг з оподаткування;

7) зміни встановленого згідно із законодавством органами державної статистики індексу споживчих цін, зміни курсу іноземної валюти, зміни біржових котирувань або показників Platts, ARGUS регульованих цін (тарифів) і нормативів, що застосовуються в договорі про закупівлю, у разі встановлення в договорі про закупівлю порядку зміни ціни;

8) зміни умов у зв`язку із застосуванням положень частини шостої цієї статті.

Отже, Закон України «Про публічні закупівлі» встановлює імперативну норму, згідно з якою зміна істотних умов договору про закупівлю може здійснюватися виключно у випадках, визначених ст. 41 цього Закону. Зокрема, у випадку коливання цін на ринку товару у сторону збільшення чи у сторону зменшення. Що надає сторонам право змінювати умови договору щодо ціни товару, разом з тим, не більше ніж на 10 % та не збільшуючи загальну суму договору.

В іншому випадку не досягається мета Закону № 922-VIII, яка полягає в забезпеченні ефективного та прозорого здійснення закупівель, створенні конкурентного середовища у сфері публічних закупівель, запобіганні проявам корупції в цій сфері та розвитку добросовісної конкуренції, оскільки продавці з метою перемоги можуть під час проведення процедури закупівлі пропонувати ціну товару, яка нижча за ринкову, а в подальшому, після укладення договору про закупівлю, вимагати збільшити цю ціну, мотивуючи коливаннями ціни такого товару на ринку.

Чинне законодавство не передбачає переліку документів, які можуть підтверджувати факт коливання цін. Верховний Суд неодноразово наголошував на тому, що частина п`ята статті 41 Закону України «Про публічні закупівлі» дає можливість змінити умови укладеного договору шляхом збільшення ціни за одиницю товару до 10 % та має на меті запобігання ситуаціям, коли внаслідок істотної зміни обставин укладений договір стає вочевидь невигідним для постачальника. Разом з тим ця норма застосовується, якщо відбувається значне коливання (зростання) ціни на ринку, яке робить для однієї сторони договору його виконання вочевидь невигідним і збитковим. Документи щодо коливання ціни повинні підтверджувати, чому відповідне підвищення цін на ринку зумовлює неможливість виконання договору за ціною, запропонованою замовнику на тендері та/або чому виконання укладеного договору стало для постачальника вочевидь невигідним (подібна за змістом позиція викладена у постановах Верховного Суду від 16.04.2019 у справі № 915/346/18, від 12.02.2020 у справі № 913/166/19, від 21.03.2019 у справі №912/898/18, від 25.06.2019 у справі № 913/308/18, від 12.09.2019 у справі № 915/1868/18, від 11 жовтня 2023 року у справі № 903/742/22).

У постановах Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 18 червня 2021 року у справі № 927/491/19, Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 липня 2021 року у справі № 922/2030/20 викладено правову позицію, що зміна істотних умов договору про закупівлю (збільшення ціни за одиницю товару) є правомірною виключно за таких умов: відбувається за згодою сторін; порядок зміни умов договору має бути визначений самим договором (відповідно до проекту, який входив до тендерної документації); підстава збільшення - коливання ціни такого товару на ринку (обґрунтоване і документально підтверджене постачальником); ціна за одиницю товару може збільшуватися не більше ніж на 10%; загальна сума (ціна) договору не повинна збільшуватися.

В рамках розгляду господарської справи № 922/2321/22 Великою Палатою Верховного Суду вирішувалось питання про те, чи дозволяють норми пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону №922-VIII збільшувати ціну товару більш ніж на 10 % від початково встановленої ціни в договорі про закупівлю. Відповідаючи на це питання, Велика Палата Верховного Суду в п. 56 постанови від 24 січня 2024 року у справі № 922/2321/22 виклала наступний правовий висновок: «у будь-якому разі ціна за одиницю товару не може бути збільшена більше ніж на 10 % від тієї ціни товару, яка була визначена сторонами в договорі за результатами процедури закупівлі, незалежно від кількості та строків зміни ціни протягом строку дії договору. Тобто, під час дії договору про закупівлю сторони можуть неодноразово змінювати ціну товару в бік збільшення за наявності умов, встановлених у статті 652 ЦК України та пункті 2 частини п`ятої статті 41 Закону № 922-VIII, проте загальне збільшення такої ціни не повинно перевищувати 10 % від тієї ціни товару, яка була визначена сторонами при укладенні договору за результатами процедури закупівлі.

Як убачається з матеріалів справи, внаслідок укладення сторонами спірної Додаткової угоди № 3 від 25.10.2021 року, ціна газу збільшилась на 20,21% порівняно з ціною, яка визначена в договорі за результатами процедури закупівлі.

За викладених обставин, суд приходить до висновку, що Додаткова угода № 3 від 25.10.2021 року до Договору на постачання природного газу для потреб споживачів, що не є побутовим №41AВ587-533-21 від 01.10.2021 року, яка призвела до збільшення ціни товару більш ніж на 10 % від тієї ціни, яка була визначена сторонами в договорі за результатами процедури закупівлі, укладена з порушенням вимог ч. 5 статті 41 Закону України «Про публічні закупівлі», що є підставою для визнання її недійсною в судовому порядку.

Відповідно до частини першої статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Згідно з частиною першою статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частиною першою статті 203 цього Кодексу.

Частиною третьою статті 215 ЦК України передбачено, що якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Згідно з частиною першою статті 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Відповідно до частини першої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Згідно з пунктом 1 частини третьої статті 1212 ЦК України положення цієї глави застосовуються також до вимог про повернення виконаного за недійсним правочином.

Оскільки Додаткова угода № 3 є недійсною та не породжує правових наслідків, правовідносини між сторонами щодо ціни природного газу, поставленого за договором, мали регулюватися з урахуванням умов Додаткової угоди № 2 від 11.10.2021 року, яка не суперечить вимогам закону, і за якою ціна газу з урахуванням ПДВ становить 30 799,00 грн. за тис.куб.м.

Як вище встановлено судом, в рамках укладеного договору Позивачем було спожито природний газ в загальному обсязі 54,02028 тис.куб.м., в тому числі, згідно Акту від 10.11.2021 року - 45 468,32 тис.куб.м., згідно Акту від 30.11.2021 року - 8,55189 тис. куб. м.

З урахуванням чинних умов договору щодо ціни газу в 30 799,00 грн. за тис.куб.м. (Додаткова угода № 2), за спожитий обсяг газу Позивач мав сплатити суму 1 663 770,60 грн. (54,02028 тис.куб.м. х 30 799,00 грн. = 1 663 770,60 грн.)

Згідно наданих у справу доказів, фактична сума сплачених Позивачем коштів, склала 1 789 759,68 грн.

Таким чином, грошові кошти в сумі 125 989,07 грн. (1 789 759,68 1 663 770,60) є такими, що були безпідставно одержані Відповідачем, підстава їх набуття відпала, а тому, останній зобов`язаний повернути їх Позивачу, що відповідає приписам статей 216, 1212 ЦК України.

Аналогічні правові висновки викладені Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 24.01.2024 у справі №922/2321/22 (п.70-72, 82).

За вищевикладеного, первісний позов про визнання недійсною Додаткової угоди № 3 та стягнення 125 989,07 грн. безпідставно одержаних коштів, підлягають задоволенню в повному обсязі.

Щодо зустрічного позову суд зазначає наступне.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Чернівцігаз збут» звернулось до суду з зустрічним позовом до Квартирно-експлуатаційного відділу міста Чернівці про стягнення штрафних санкцій в розмірі 508 536,97 грн.

Звертаючись із зустрічним позовом, ТОВ «Чернівцігаз збут» стверджує про недотримання Споживачем дисципліни відбору природного газу. Так, Позивач у зустрічному позові зазначає, що Споживачем допущено відхилення від споживання запланованих обсягів газу, визначених у Додатку № 1 до договору на жовтень та листопад 2021 року.

Так, за доводами Позивача Додатком № 1 від 01.10.2021 року сторони погодили договірні обсяги постачання природного газу на 2021 рік в кількості 198,510 тис.куб.м., в тому числі на жовтень місць - 12,0 тис.куб.м., на листопад місяць - 110,0 тис.куб.м., на грудень 76,51 тис.куб.м.

Фактичний обсяг споживання Відповідача в спірному періоді склали: жовтень 45 468,39 тис.куб.м., листопад 8 551,89 тис.куб.м.

Отже, за доводами Позивача у жовтні 2021 року Споживач допустив перевищення запланованих обсягів, а у листопаді 2021 року відбувся недобір запланованих обсягів.

Відповідно до п. 6.2.2 Договору, якщо за підсумками розрахункового періоду фактичний об`єм (обсяг) споживання газу за Договором буде менший від підтвердженого обсягу газу (за умови, що підтверджений обсяг відповідав замовленому Споживачем), Споживач зобов`язується сплатити Постачальнику неустойку у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від вартості недовикористаного обсягу газу за розрахунковий період.

Пунктом 3.2.3 Договору сторони передбачили, якщо за підсумками розрахункового періоду фактичний обсяг поставленого Споживачеві газу буде перевищувати підтверджений обсяг газу на цей період (за умови, що підтверджений обсяг відповідав замовленому Споживачем), Споживач сплачує Постачальнику штраф за перевищення обсягу постання газу, що розраховується за формулою:

В = (Vф Vп) х Ц х К, де:

Vф - обсяг фактично поставленого газу Споживачу протягом розрахункового періоду;

Vп - підтверджений обсяг газу на розрахунковий період;

Ц - вартість газу за Договором;

К коефіцієнт, який дорівнює 0,5.

З урахуванням наведених вище обставин, посилаючись на приписи п.п. 3.2.2. та 3.2.3. Договору, Позивач за зустрічним позовом розрахував та просить стягнути з Відповідача неустойку в розмірі 508 536,97 грн., з яких: 85 899,42 грн. - штраф за перевищення обсягу спожитого газу, 422 637,55 грн. неустойка за недовикористаний обсяг газу.

Як убачається з матеріалів справи, доводи Позивача щодо порушення Споживачем дисципліни споживання природного газу, а також розрахунок штрафних санкцій (а.с. 74) базуються на тому, що підтверджений обсяг газу на відповідний період (Vп у розрахунку), погоджений сторонами в Додатком № 1 до Договору.

Водночас, як вище встановлено судом, Додатковими угодами № 1 та № 2 до Договору, з 01.10.2021 року сторони збільшили ціну газу до 30 799,00 грн. за тис.куб.м. та відповідно зменшили загальну суму Договору до 2 129 840,13 грн., що в свою чергу призвело до фактичного зменшення договірного обсягу постачання природного газу з визначених в Додатку № 1 до Договору 198,510 тис.куб.м. до 69,152 тис.куб.м. (2 129 840,13 / 30799,00 =69,152). При цьому, відповідних угод щодо зміни Додатку № 1 із визначенням розподілу договірного обсягу по місцях (розрахункових періодах), сторони не укладали, доказів суду не надано.

За викладених вище обставин, доводи Позивача відносно порушення Споживачем дисципліни споживання газу, та відповідно розрахунок заявлених до стягнення санкцій, в основу яких покладено визначені Додатком № 1 помісячні договірні обсяги постачання (Vп), які не відповідають фактично замовленим Споживачем (з урахуванням Додаткових угод № 1 та № 2) не можуть бути визнані судом обґрунтованими, в зв`язку з чим, позовні вимоги за зустрічним позовом підлягають відхиленню в повному обсязі.

Щодо витрат по сплаті судового збору за первісним позовом суд зазначає наступне.

Приписами частини третьої статті 4 Закону України «Про судовий збір» встановлено коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору у разі подання до суду процесуальних документів в електронній формі.

Як убачається з матеріалів справи, під час звернення з даним позовом до суду в електронній формі, Позивачем сплачено судовий збір у розмірі 6056,00 грн., однак з урахуванням визначеного законом понижуючого коефіцієнту 0,8, розмір судового збору мав складати суму - 4 844,80 грн.

З огляду на викладене, суд роз`яснює Позивачу, що зайво сплачений судовий збір в розмірі 1 211,20 грн. може бути повернений за клопотанням останнього, яке має бути подано до Господарського суду Чернівецької області, як суду, на рахунки якого сплачувався відповідний судовий збір.

За загальним правилом ч. 1 ст. 129 ГПК України, судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та інших підстав, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Разом із тим, згідно положень ч. 9 ст. 129 ГПК України, у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

З урахуванням обставин справи, суд приходить до висновку, що причиною виникнення спору в його немайновій частині вимог, в рівних частинах стали неправильні дії Позивача та Відповідача у справі, які допустили укладення спірної додаткової угоди, яка суперечить вимогам закону.

За викладених обставин, суд вважає за необхідне здійснити розподіл судових витрат у спосіб, визначений ч. 9 ст. 129 ГПК України, зокрема, витрати зі сплати судового збору в частині немайнових вимог (2 422,40 грн.) в рівних частинах покласти на Позивача та Відповідача, незалежно від результатів вирішення спору. Судові витрати в частині майнових вимог, слід покласти на Відповідача.

Щодо витрат по сплаті судового збору за зустрічним позовом, відповідно до приписів статті 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по сплаті судового збору за зустрічним позовом покладаються на позивача за зустрічним позовом.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75-79, 129, 202, 233, 238, 236-241, 326 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

В И Р І Ш И В:

Первісний позов задовольнити в повному обсязі.

Визнати недійсною Додаткову угоду №3 від 25.01.2021 року до Договору на постачання природного газу для потреб споживачів, що не є побутовими від 01.10.021 року №41АВ587-533-21.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Чернівцігаз збут» (49038, місто Дніпро, вул. Ольги княгині, будинок 22, оф. 144, ) на користь Квартирно-експлуатаційного відділу міста Чернівці (58000, м. Чернівці, вул. Українська, буд. 43, ) 125 989, 07 грн. надмірно сплачених коштів, 3 633,60 грн. витрат зі сплати судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

В задоволенні зустрічного позову відмовити.

Рішення набирає законної сили у відповідності до ст. 241 ГПК України та може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 20.04.2026

Суддя О.В. Ліпинський