ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову

"13" квітня 2026 р. Справа № 916/1331/26
Господарський суд Одеської області у складі судді Петренко Н.Д.

розглянувши заяву позивача Товариства з обмеженою відповідальністю Агроторг ЛТД про забезпечення позову /вх. № 2-676/26 від 09.04.2026/

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю Агроторг ЛТД /, адреса 27500, Кіровоградська обл., м. Світловодськ, вул. Ювілейна, буд. 1Д/

до відповідача: Приватного акціонерного товариства Одеський м`ясокомбінат /, адреса 65013, м. Одеса, вул. Чорноморського козацтва, буд. 80/

про стягнення 39 744 151,44 грн

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю Агроторг ЛТД звернулося до Господарського суду Одеської області з позовною заявою /вх. № 1367/26 від 08.04.2026/ до Приватного акціонерного товариства Одеський м`ясокомбінат, в якій просить:

- стягнути з Приватного акціонерного товариства Одеський м`ясокомбінат () на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Агроторг ЛТД () суму збільшення вартості об`єкта нерухомого майна - м`ясомолочного комплексу, що знаходиться за адресою: Одеська область, Любашівський район, смт Любашівка, вул. Заводська, буд. 20 внаслідок здійснених поліпшень у розмірі 36 000 000, 00 грн.;

- стягнути з Приватного акціонерного товариства Одеський м`ясокомбінат () на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Агроторг ЛТД () суму здійснених необхідних витрат на утримання та збереження майна, що знаходиться за адресою: Одеська область, Любашівський район, смт Любашівка, вул. Заводська, буд. 20 у розмірі 3 744 151,40 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 26.07.2018 між ТОВ Атрікс А (Продавець) та ТОВ Агроторг ЛТД (Покупець) було укладено договір купівлі-продажу №1, за яким позивач прийняв у власність частку, що складає одну другу ідеальної частки права власності на м`ясомолочний комплекс, що розташований за адресою: Одеська область, Любашівський район, смт. Любашівка, вулиця Заводська, будинок №20 (двадцять), загальною площею 5794,9 кв. м. Придбаний ТОВ Агроторг ЛТД у вказаний спосіб об`єкт нерухомого майна належав перед цим ПАТ Одеський м`ясокомбінат, котрий на підставі договору іпотеки від 26.11.2007 року, укладеним між АКБ УкрСиббанк передав вказаний об`єкт нерухомого майна в забезпечення виконання грошового зобов`язання перед Банком, яке, в свою чергу виникло, з кредитного договору 26.11.2007 №0, боржником за яким є ПАТ Одеський м`ясокомбінат. В результаті ряду переуступок прав вимоги, кредитором за зобов`язаннями, які виникли з договору іпотеки від 26.11.2007 року та кредитного договору 26.11.2007 р. №0 став ТОВ Атрікс А, котрий і звернув стягнення на іпотечне майно у порядку статті 38 Закону України Про іпотеку шляхом його продажу ТОВ Агроторг ЛТД. Після набуття права власності у наведений спосіб на спірний об`єкт нерухомого майна ТОВ Агроторг ЛТД вступило у добросовісне та відкрите володіння цим майном, внаслідок чого в подальшому протягом строку володіння цим майном ніс витрати на його утримання та поліпшення.

Рішенням суду від 19.01.2022 року у справі №916/2209/21, залишеним без змін постановами апеляційного та касаційного судів визнано недійсним договір купівлі-продажу № 1 від 26.07.2018 р., укладений між ТОВ Атрікс А та ТОВ Агроторг ЛТД, який був посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Михайленко Сергієм Анатолійовичем та зареєстрований в реєстрі за № 1362. Визнано недійсним договір купівлі-продажу № 2 від 26.07.2018 р., укладений між ТОВ Атрікс А та ТОВ Агроторг ЛТД, який був посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Михайленко Сергієм Анатолійовичем та зареєстрований в реєстрі за № 1363. Визнано недійсним договір іпотеки від 16.04.2019 р., укладений між ТОВ Агроторг ЛТД та ТОВ Атрікс А, який був посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Михайленко Сергієм Анатолійовичем та зареєстрований в реєстрі за № 647. Витребувано з володіння ТОВ Агроторг ЛТД на користь приватного акціонерного товариства "Одеський м`ясокомбінат" об`єкт нерухомого майна м`ясомолочний комплекс, що знаходиться за адресою: Одеська область, Любашівський район, смт Любашівка, вул. Заводська, буд. 20.

Позивач вказує, що підставою задоволення позовних вимог слугувала та обставина, що формулювання іпотечного застереження на переконання судів не дозволяло іпотекодержателю ТОВ Атрікс А звертати стягнення на нерухоме майно у позасудовий спосіб без укладення окремого договору з іпотекодержателем. Разом з тим, витребування із володіння ТОВ Агроторг ЛТД спірного об`єкта нерухомого майна без компенсації йому вартості понесених ним витрат на його утримання та поліпшення порушуються права ТОВ Агроторог ЛТД у зв`язку з чим позивач і звертається до суду з позовом до власника майна з позовом про відшкодування таких витрат.

Позов пред`явлено на підставі ст. ст. 11, 15, 16, 317, 319, 321, 386, 390 ЦК України.

Ухвалою суду від 13.04.2026 прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі № 916/1331/26. Постановлено справу розглядати за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на "05" травня 2026 р. на 12:15.

Разом з позовною заявою позивачем подано до суду заяву про забезпечення позову /вх. № 2-676/26/, в якій позивач просить вжити заходів забезпечення позову, а саме:

- накласти арешт на об`єкт нерухомого майна м`ясомолочний комплекс загальною площею 5 794,9 кв. м, розташований за адресою: Одеська область, смт Любашівка, вул. Заводська, 20, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 19995156.

- накласти арешт на об`єкт нерухомого майна м`ясомолочний комплекс, загальною площею (кв.м): 3039,1 (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 120, який розташований на земельній ділянці кадастровий номер :02:003:0258, реєстраційний номер 233, площею 2,836 га) за адресою: Одеська область, Подільський район, смт. Любашівка, вул. Заводська, будинок 20-А;

- накласти арешт на об`єкт нерухомого майна м`ясомолочного комплексу, загальною площа (кв.м): 3437,9 (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 120, який розташований на земельній ділянці кадастровий номер :02:003:0258, реєстраційний номер 233, площею 2,836 га) за адресою: Одеська область, Подільський район, смт. Любашівка, вул. Заводська, будинок 20.

- заборонити державним реєстраторам речових прав на нерухоме майно та органам державної реєстрації прав (в тому числі Міністерству юстиції України та його територіальним органам, виконавчим органам сільських, селищних та міських рад, Київській, Севастопольській міським, районним, районним у містах Києві і Севастополі державним адміністраціям, акредитованим суб`єктам, нотаріусам, іншим особам та органам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно відповідно до Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень) вчиняти будь-які реєстраційні дії, в тому числі, але не обмежуючись, державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень на нерухоме майно, скасування державної реєстрації речових прав та їх обтяжень на нерухоме майно, відкриття та/або закриття розділів в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, а також вносити до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно записи про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень, записи про скасування державної реєстрації речових прав та їх обтяжень, зміни до таких записів щодо об`єктів нерухомого майна:

- м`ясомолочного комплексу загальною площею 5 794,9 кв. м, розташованого за адресою: Одеська область, смт Любашівка, вул. Заводська, 20, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 19995156; м`ясомолочного комплексу, загальною площею (кв.м): 3039.1 (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 120, який розташований на земельній ділянці кадастровий номер :02:003:0258, реєстраційний номер 233, площею 2,836 га) за адресою: Одеська область, Подільський район, смт. Любашівка, вул. Заводська, будинок 20-А;

- м`ясомолочного комплексу, загальною площа (кв.м): 3437,9 (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 120, який розташований на земельній ділянці кадастровий номер :02:003:0258, реєстраційний номер 233, площею 2,836 га) за адресою: Одеська область, Подільський район, смт. Любашівка, вул. Заводська, будинок 20.

В обґрунтування заяви позивач посилається на те, що ТОВ Агроторг ЛТД до позовної заяви надає клопотання про призначення судової будівельно-оціночної експертизи, за результатами якої буде визначена вартість об`єкту нерухомості на момент витребування, а невжиття заходів забезпечення позову унеможливить виконання експертизи та рішення суду у цій справі в цілому.

Позивач вказує, що станом на дату звернення ТОВ «Агроторг ЛТД» до Господарського суду Одеської області в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно наявні два об`єкти нерухомого майна: №120, №120, які створені з одного 19995156 в результаті поділу його власником - ТОВ «Глойл», окрім того ці два об`єкти нерухомого майна перебувають в іпотеці у ТОВ «НВП Продагроком». В період володіння спірним об`єктом нерухомості, до 06.12.2022 року (дата винесення остаточного рішення по справі 916/2209/21), ТОВ «Агроторг ЛТД» ніс витрати на його утримання, а саме: ТОВ «Агроторг ЛТД» було сплачено за оренду землі, на якій знаходиться м`ясомолочний комплекс в розмірі 693 913,30 грн ТОВ «Агроторг ЛТД» сплачені послуги охорони об`єкта (м`ясомолочного комплексу) на суму 3 050 238,10 грн. Було здійснено ремонт та поліпшення Об`єкту, а саме:

- проведений капітальний ремонт нежитлових будівель;

- проведено модернізацію молочного цеху. Змонтовано додаткове обладнання та технологічні трубопроводи;

- модернізовані/замінені внутрішні та зовнішні інженерні мережі;

- відновлено будівлі охорони;

- змонтовано новий вузол обліку газу;

- реконструйовані очисні споруди та система каналізації;

- встановлено вентиляцію нежитлових приміщень;

- виконано бетонування території;

- встановлено стаціонарну огорожу;

- встановлено колючий дріт по всьому периметру огорожі;

- встановлено систему відеоспостереження;

- благоустрій території.

Отже, за твердженням позивача, ТОВ «Агроторг ЛТД» було вкладено грошові кошти з метою проведення ремонту придбаного об`єкту, здійснення поліпшень на об`єкті та території, на якій він розташований для підвищення ефективності виробництва.

До позовної заяви позивачем долучено клопотання про проведення судової будівельно-оціночної експертизи з переліком поставлених питань:

- Якою була дійсна ринкова вартість об`єкта нерухомого майна станом на момент набуття ТОВ «Агроторг ЛТД» права власності на нього 20.06.2018?

- Якою була дійсна ринкова вартість об`єкта нерухомого майна станом на день ухвалення рішення судом 06.12.2022 про витребування цього майна?

- Які невід`ємні поліпшення на об`єкті нерухомого майна були здійснені у період з 20.06.2018 року по 06.12.2022?

- На яку суму збільшилась вартість об`єкта нерухомого майна з урахуванням здійснених невід`ємних поліпшень?

Заява про забезпечення позову обґрунтована тим, що можливість виконання у майбутньому судового рішення про відшкодування витрат на утримання та здійснених поліпшень безпосередньо залежить від того, чи зберігатиметься на момент набрання ним законної сили правовий і фактичний статус об`єкта нерухомості. У разі зміни власника, обтяження чи іншого розпорядження майном позивач не зможе провести експертизу, а відповідач зможе продати майно третім особам, за ціною на власний розсуд, що суттєво ускладнить реалізацію рішення суду.

На переконання заявника вжиття вказаних заходів у сукупності є не лише пропорційним, а й єдиним способом ефективного тимчасового збереження об`єкта спору у стабільному правовому статусі, що забезпечить можливість реалізації судового захисту порушених прав іпотекодержателя у разі задоволення позову.

13.04.2026 судом отримано від ПрАТ «Одеський м`ясокомбінат» заперечення на клопотання про забезпечення позову /вх.№12482/26 від 13.04.2026/, в якому відповідач зазначає, що заява про забезпечення позову не містить доказів та об`єктивного обґрунтування того, що невжиття заходів забезпечення позову може у майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. У заяві зазначено про наявність власних припущень щодо майбутніх ускладнень, проте не зазначено, які саме, у чому вони полягають, які можливі наслідки та відсутні посилання на конкретні докази.

Відповідач звертає увагу суду, що даний об`єкт не перебуває у володінні відповідача, а право власності не зареєстровано за відповідачем, а тому відповідач на даний час не здатний вчинити жодної дії щодо спірного майна. Зі змісту рішень Господарського суду Одеської області у справах № 916/2209/21 та № 916/2027/23, які набули законної сили, вбачається неодноразова зміна власника майна та необґрунтований (безпідставний) поділ спірного майна відбулися за ініціативою саме позивача, ТОВ «Агроторг ЛТД», ТОВ «Глойл», які діяли недобросовісно з метою забезпечення вибуття м`ясомолочного комплексу із володіння ПрАТ «ОМК» не з його волі та унеможливлення виконання рішення суду № 916/2209/21. На момент подачі заяви у ДРРП відсутні відомості про існування м`ясомолочного комплексу загальною площею 5 794,9 кв. м, розташованого за адресою: Одеська область, смт Любашівка, вул. Заводська, 20, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 19995156. А право власності на м`ясомолочний комплекс, загальною площею (кв.м): 3039.1, розташований за адресою: Одеська область, Подільський район, смт. Любашівка, вул. Заводська, будинок 20-А, та м`ясомолочний комплекс, загальною площа (кв.м): 3437.9, розташований за адресою: Одеська область, Подільський район, смт. Любашівка, вул. Заводська, будинок 20 зареєстровано за ТОВ «Глойл», тобто наразі відсутня будь-яка можливість та ризики вчинення відповідачем будь-яких дій щодо спірного майна. Таким чином, за відсутності реальних ризиків та об`єктивної можливості у відповідача вчинити будь-які дії чим ускладнити виконання можливого рішення суду заява є необґрунтованою, безпідставною та ґрунтується на власних припущеннях заявника

Дослідивши заяву про забезпечення позову, суд приходить до наступного.

За приписами частини 1 статті 2 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Положеннями статті 136 ГПК України, передбачено, що господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Забезпечення позову застосовується господарським судом як гарантія реального виконання рішення суду.

Відповідно до частини 1 статті 137 Господарського процесуального кодексу України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Суд зазначає, що правові висновки щодо застосування статей 136, 137 ГПК України у контексті мети та сутності забезпечення позову є послідовними і сталими, викладені, зокрема, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 24.04.2024 у справі №754/5683/22, у постановах Верховного Суду від 08.07.2024 у справі №910/1686/24, від 26.08.2024 у справі №922/1454/24 тощо.

Суд зазначає, що метою заходу забезпечення є підтримання status quo, поки суд не визначиться щодо виправданості цього заходу. Тимчасовий захід спрямований на те, щоб протягом судового розгляду щодо суті спору суд залишався в змозі розглянути позов заявника за звичайною процедурою. Тимчасові забезпечувальні заходи мають на меті забезпечити протягом розгляду продовження існування стану, який є предметом спору (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі «Кюблер проти Німеччини»).

Здійснюючи аналіз норм права, які регулюють інститут забезпечення позову, Верховний Суд неодноразово висновував, що при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу (постанови Верховного Суду від 04.09.2024 у справі № 915/249/24, від 21.02.2024 у справі № 201/9686/23).

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Заходи забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвіднесення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду та наслідків від заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Здійснюючи аналіз вищенаведених норм процесуального права, Велика Палата Верховного Суду, Верховний Суд зазначали таке:

- розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам (постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 у справі № 381/4019/18, від 24.04.2024 у справі № 754/5683/22);

- як характер спору (майновий або немайновий), так і те, чи підлягає судове рішення у конкретній справі примусовому виконанню, не мають вирішального значення при дослідженні судом питання про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову. Ключовим є встановлення судом: 1) наявності спору між сторонами; 2) ризику незабезпечення ефективного захисту порушених прав позивача, який може проявлятися як через вплив на виконуваність рішення суду у конкретній справі, так і шляхом перешкоджання поновленню порушених чи оспорюваних прав позивача, за захистом яких він звернувся до суду; 3) співмірності обраного позивачем виду забезпечення позову з пред`явленими позовними вимогами та 4) дійсної мети звернення особи до суду з заявою про забезпечення позову, зокрема, чи не є таке звернення спрямованим на зловживання учасником справи своїми правами. Наявність або відсутність підстав для забезпечення позову суд вирішує в кожній конкретній справі з урахуванням установлених фактичних обставин такої справи та загальних передумов для вчинення відповідної процесуальної дії (постанова Великої Палати Верховного Суду від 24.04.2024 у справі № 754/5683/22);

- не існує універсального алгоритму застосування заходів забезпечення позову, оскільки їх вжиття (або відмова у такому) знаходиться у прямій залежності від фактичних обставин кожного конкретного господарського спору. Сторона, яка звертається із заявою про забезпечення позову, повинна обґрунтувати необхідність забезпечення позову, що полягає у доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення питання про забезпечення позову. Разом з тим законом не визначається перелік відповідних доказів, які повинна надати особа до суду під час звернення із заявою про забезпечення позову, а тому суди в кожному конкретному випадку повинні оцінювати їх на предмет належності, допустимості та достовірності (постанови Верховного Суду від 19.12.2024 у справі № 910/6192/24, від 04.09.2024 у справі № 915/249/24);

- під час вирішення питання про забезпечення позову обґрунтованість позову не досліджується, оскільки питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті, та не вирішується ним під час розгляду клопотання про забезпечення позову (див. постанови Верховного Суду від 21.03.2024 у справі № 910/15328/23, від 17.12.2018 у справі № 914/970/18, від 10.11.2020 у справі № 910/1200/20).

Згідно зі сталою практикою Верховного Суду законодавством покладено на заявника обов`язок обґрунтування підстав, які можуть утруднити чи унеможливити виконання судового рішення у разі задоволення позову або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів позивача. Близька за змістом правова позиція визначена у постановах Верховного Суду від 08.07.2024 у справі № 916/143/24, від 04.10.2024 у справі № 913/289/24.

Проаналізувавши доводи позивача, викладені в заяві про забезпечення позову, та доводи відповідача, викладені в запереченні, суд приходить до наступного.

Так, предметом позовних вимог у даній справі є вимога про стягнення суми збільшення вартості об`єкта нерухомого майна - м`ясомолочного комплексу, що знаходиться за адресою: Одеська область, Любашівський район, смт Любашівка, вул. Заводська, буд. 20 внаслідок здійснених поліпшень у розмірі 36 000 000, 00 грн, а також суми здійснених необхідних витрат на утримання та збереження зазначеного майна у розмірі 3 744 151,40 грн.

Суд приймає до уваги, що за інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна власником м`ясо-молочного комплексу, загальною площею 3039,1 кв.м, розташованого за адресою: Одеська обл., Подільський район, смт Любашівка, вул. Заводська, буд. 20-А, а також молочно-м`ясного комплексу загальною площею 3437,9 кв.м, розташованого за адресою: Одеська обл., Подільський район, смт Любашівка, вул. Заводська, буд. 20, є ТОВ «Глобал Ойл Логістик».

Суд приймає до уваги доводи сторони відповідача щодо того, що наразі відсутня будь-яка можливість та ризики вчинення відповідачем будь-яких дій щодо спірного майна, оскільки відповідач не є ані власником, ані володільцем зазначеного майна.

Таким чином, в ході розгляду заяви позивача про забезпечення позову судом не встановлено фактичних обставин, підтверджених належними та допустимими доказами, в розумінні статей 76, 77 ГПК України, які б свідчили про вчинення відповідачем дій спрямованих на ухилення від виконання судового рішення, а також імовірність утруднення або унеможливлення виконання в майбутньому судового рішення у разі невжиття заходів забезпечення позову.

Також суд враховує правову позицію Верховного суду, викладену в постанову КГС у складі ВС у справі № 916/3385/25, що самі лише твердження позивача про потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення у разі задоволення позову, з огляду на заявлені у цій конкретній справі предмет і підстави позову щодо неправомірності дій відповідача, без долучення відповідних доказів та обґрунтувань, не є достатньою підставою для задоволення заяви про забезпечення позову.

Згідно з ст. 140 ГПК України, залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення.

З урахуванням вказаного, проаналізувавши встановлені обставини, господарський суд не вбачає достатніх підстав для задоволення заяви позивача та вжиття заходів забезпечення позову, у зв`язку із чим, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні заяви позивача Товариства з обмеженою відповідальністю Агроторг ЛТД про забезпечення позову /вх. № 2-676/26 від 09.04.2026/.

Керуючись ст. ст. 136, 137, ч. 8 ст. 140, 141, 144, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви позивача Товариства з обмеженою відповідальністю Агроторг ЛТД про забезпечення позову /вх. № 2-676/26 від 09.04.2026/ відмовити.

Ухвала складена та підписана 13.04.2026.

Ухвала набрала законної сили 13.04.2026 та може бути оскаржена в порядку, встановленому ст. 254, 255 ГПК України.

Суддя Н.Д. Петренко