номер провадження справи 22/6/26
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
16.04.2026 Справа № 908/139/26
м. Запоріжжя Запорізької області
Господарський суд Запорізької області у складі судді Ярешко О.В.,
розглянувши без виклику учасників справи матеріали клопотання (вих. № б/н від 03.04.2026) Товариства з обмеженою відповідальністю Елтранс Україна про стягнення витрат на правничу допомогу у справі № 908/139/26
про стягнення 16 387 008,82 грн.
Рішенням Господарського суду Запорізької області від 31.03.2026 у справі № 908/139/26 позов задоволений частково. Стягнуто з Акціонерного товариства Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом в особі Філії Відокремлений підрозділ Запорізька атомна електрична станція на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Елтранс Україна 8 694 873,90 грн. заборгованості, 991 215,63 грн. 3% річних, 4 307 626,07 грн. інфляційних втрат, 167 924,59 грн. судового збору. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

06.04.2026 від Товариства з обмеженою відповідальністю Елтранс Україна через систему Електронний суд (сформовано у системі 03.04.2026) надійшло клопотання (вих. № б/н від 03.04.2026) про стягнення витрат на правничу допомогу, згідно якої просив стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 120000,00 грн.

Згідно з протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 06.04.2026, заяву визначено для розгляду судді Ярешко О.В.

Ухвалою суду від 07.04.2026 суддею Ярешко О.В. прийнято заяву до розгляду. Встановлено відповідачу строк до 11.04.2026 для подання заперечення на клопотання.

Ухвала доставлена до електронних кабінетів сторін 08.04.2026, що підтверджується довідками про доставку електронних листів.

Згідно ч. 3 ст. 233 ГПК України, суд може вирішити питання розподілу судових витрат у додатковому рішенні після ухвалення рішення за результатами розгляду справи по суті.

Відповідно ч.ч. 1, 3, 4 ст. 244 Господарського процесуального кодексу України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати - без повідомлення учасників справи. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Оскільки заява про ухвалення додаткового судового рішення стосується лише питання про судові витрати, суд визнав можливим ухвалити додаткове судове рішення без повідомлення (виклику) учасників справи.

Згідно ч.ч. 1, 3 ст. 123 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Частиною 8 ст. 129 ГПК України передбачено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Згідно ч. 1 ст. 221 Господарського процесуального кодексу України, якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

У позовній заяві позивачем було викладено попередньо розрахований розмір витрат на професійну правничу допомогу; у відповіді на відзив зазначено, що заява про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу буде подано після ухвалення судового рішення. Про подання такої заяви повідомив представник позивача також у судовому засіданні 31.03.2026 до закінчення судових дебатів у справі.

Докази щодо понесення таких витрат подані позивачем після ухвалення судового рішення у цій справі протягом п`яти днів, тобто у встановлений ч. 8 ст. 129 ГПК України строк, долучені судом до матеріалів справи та прийняті до розгляду.

Як слідує з матеріалів справи, між Товариством з обмеженою відповідальністю Елтранс Україна (клієнт за договором) та Адвокатом Хілько А.В. було укладено договір про надання правової допомоги № 153 від 14.01.2026, предметом якого є зобов`язання Адвоката надавати клієнту правову допомогу, пов`язану з захистом його прав і законних інтересів в судах всіх інстанцій, що діють в системі судоустрою України, на підприємствах, установах і організаціях усіх форм власності незалежно від підпорядкування у справі про стягнення заборгованості, інфляційних втрат та 3% річних за договором поставки № 53-121-01-21-10720 від 27.09.2021, укладеним між Державним підприємством "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі Відокремленого підрозділу "Запорізька атомна електрична станція" Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" та Товариством з обмеженою відповідальністю Елтранс Україна (п. 1.1). Остаточна вартість та ціна послуг визначається у детальному описі робіт (п. 4.2). Відповідно до п.п. 4.3, 4.4, вартість робіт визначається у фіксованому розмірі ціни послуг без врахування часу роботи адвоката. Оплата за даним договором здійснюється шляхом 100% попередньої оплати на підставі рахунку та попереднього (орієнтовного) опису робіт. Згідно п. 4.6, за результатами наданих послуг складається акт приймання-передачі послуг.

Позивачем долучено до матеріалів справи ордер АР № 1289689, виданий 14.01.2026 позивачу Адвокатом Хілько А.В. на підставі вказаного договору; свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії ЗП № 002415, виданого Хілько А.В.

14.01.2026 Адвокатом Хілько А.В. був виставлений рахунок фактура № 15301 на загальну суму 120000,00грн., який був оплачений позивачем згідно платіжного доручення № 3240 від 16.01.2026.

Між ТОВ Елтранс Україна та Адвокатом Хілько А.В. підписано акт від 01.04.2026 приймання-передачі наданих послуг, згідно якого Адвокатом якісно та у повному обсязі надано юридичні послуги згідно з договором у справі № 908/139/26 про стягнення заборгованості, інфляційних втрат та 3% річних за договором поставки № 53-121-01-21-10720 від 27.09.2021. Вартість послуг Адвоката становить 120000,00 грн.

Згідно детального опису робіт (наданих послуг) та здійснених витрат, виконаних адвокатом, необхідних для надання правничої допомоги у справі, що є додатком до вказаного акту, відповідно до договору № 153 від 14.01.2026 адвокатом повинні бути надані наступні послуги: 1. Підготовка позовної заяви з додатками 50000,00 грн.; 2. Відповідь на відзив 10000,00 грн.; 3. Клопотання/заява 10000,00 грн.; 4. Участь у судових засіданнях 50000,00 грн.; разом: 120000,00 грн. Як зазначено в описі, ціна позову у справі 16387008,82 грн., розмір витрат на правову допомогу у сумі 120000,00 грн. становить 0,73% від ціни позову.

Положеннями статті 59 Конституції України встановлено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини 3 статті 2 Господарського процесуального кодексу України).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права у суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Відповідно до ст. 131 Конституції України, для надання професійної правничої допомоги в Україні діє адвокатура.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (ст. 16 ГПК України).

Згідно європейських стандартів, зокрема, пункту 14 Рекомендацій № R(81)7 Комітету Міністрів Ради Європи (КМРЄ) «Щодо шляхів полегшення доступу до правосуддя» (on measures facilitating access to justice), за винятком особливих обставин, сторона, яка виграла справу, повинна в принципі отримувати від сторони, що програла, відшкодування зборів і витрат, у тому числі, гонорари адвокатів, які вона обґрунтовано понесла у зв`язку з розглядом.

Також, у пункті 4 цих Рекомендацій зазначено, що жодна зі сторін не повинна бути позбавлена можливості користуватися послугами адвоката.

Відповідно ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", договір про надання правничої допомоги це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правничої допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правничої допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Таким чином, беручи на себе обов`язок щодо здійснення представництва інтересів клієнта у суді, адвокат бере на себе відповідальність не лише за якусь одну дію, наприклад написання процесуального документу чи виступ у суді, а бере на себе обов`язок по вчиненню комплексу дій, метою яких є забезпечення реалізації та захисту прав і обов`язків клієнта.

Відповідно до статті 19 зазначеного Закону, видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Статтею 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" визначено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правничої допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правничої допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Адвокатський гонорар може існувати у двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплати гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката у залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв (аналогічну правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 07.09.2020 у справі № 910/4201/19).

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини (пункт 28 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц; пункт 19 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 у справі № 910/12876/19).

У постанові Верховного Суду від 20.11.2020 у справі № 910/13071/19 вказано, що втручання суду у договірні відносини між адвокатом та його клієнтом у частині визначення розміру гонорару або зменшення розміру стягнення такого гонорару з відповідної сторони на підставі положень частини четвертої статті 126 ГПК України можливе лише за умови обґрунтованості та наявності доказів на підтвердження невідповідності таких витрат фактично наданим послугам. В іншому випадку, таке втручання суперечитиме принципу свободи договору, закріпленому в положеннях статті 627 ЦК України, принципу pacta sunt servanda та принципу захисту права працівника або іншої особи на оплату та своєчасність оплати за виконану працю, закріпленому у статті 43 Конституції України.

Відповідно ст. 126 ГПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Критерії оцінки поданих заявником доказів суд встановлює самостійно в кожній конкретній справі, виходячи з принципів верховенства права та пропорційності, з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, що суди застосовують як джерело права згідно зі статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини».

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та критерію розумності їхнього розміру, з урахуванням конкретних обставин справи та доводів сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited" проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначається, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими (необхідними), а їхній розмір - обґрунтованим.

У розумінні положень частин п`ятої та шостої статті 126 ГПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Вказана правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21.

07.04.2026 та 08.04.2026 через систему «Електронний суд» від відповідача надійшло заперечення щодо стягнення витрат на правничу допомогу аналогічного змісту. Не погоджуючись із розміром витрат на професійну правничу допомогу, відповідач зазначив про відсутність розрахункового документу що підтверджує факт здійснення господарської операції між юридичною особою та адвокатом. Не надано докази економічного обґрунтування чи затвердження вартості послуг, їх складових, затвердження певних тарифів, обґрунтованості цін на послуги адвоката. Матеріали справи не містять детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом. Відповідь на відзив позивачем не складалася, кількість судових засідань не визначена. Вважає розмір витрат позивача на правничу допомогу не відповідає критеріям співмірності, реальності витрат та розумності їх розміру. Поданий позов не є складним і не потребує значного часу виконання як юридичної, так і технічної роботи, оскільки не вимагає додаткового вивчення й аналізу законодавства України і судової практики. Справа не обтяжена значною кількістю доказів, публічний інтерес до справи відсутній, спір у цій справі стосується лише її сторін. Позивачем подано до суду 3 ідентичних позови, відповідачем за якими є одна юридична особа - АТ «НАЕК «Енергоатом», за ідентичними договорами та з ідентичними вимогами. За можливості об`єднання ідентичних вимог за справами, вимоги пред`явлені окремо. Вимоги щодо стягнення правничої допомоги за ідентичними справами варіюються від 8000,00 грн. до 120000,00 грн. Вказана обставина свідчить про штучне збільшення витрат на правничу допомогу. Вважає, що витрати на правничу допомогу не підтвердженні належними та достатніми доказами, не відповідають критерію розумності оскільки не мають характеру необхідних, без понесення яких у позивача буде відсутня можливість захистити свої права та законні інтереси, є завищеними. Необхідним є врахування, що АТ «НАЕК «Енергоатом» належить до державного сектора економіки та до об`єктів критичної інфраструктури, знаходиться у складному фінансовому становищі. Просив: відмовити у задоволенні вимог про стягнення витрат на правничу допомогу; зменшити заявлений розмір витрат, у разі задоволення заяви позивача, до мінімально можливого розміру за вказаних обставин.

Щодо заперечень відповідача, суд зазначає таке.

За умовами договору № 153 від 14.01.2026, орієнтовна вартість та ціна послуг вказуються у попередньому (орієнтовному) описі робіт (п. 4.1); остаточна вартість та ціна послуг визначається у детальному описі робіт (п. 4.2).

Так, у попередньому описі робіт (наданих послуг) та здійснених витрат, виконаних адвокатом, необхідних для надання правничої допомоги у справі від 14.01.2026, що є додатком до вказаного договору № 153 від 14.01.2026, адвокатом повинні бути надані наступні послуги: 1. Підготовка позовної заяви з додатками 50000,00 грн.; 2. Відповідь на відзив 10000,00 грн.; 3. Клопотання/заява 10000,00 грн.; 4. Участь у судових засіданнях 50000,00 грн.; разом: 120000,00 грн.

Згідно детального опису робіт (наданих послуг) та здійснених витрат, виконаних адвокатом, необхідних для надання правничої допомоги у справі, відповідно до договору № 153 від 14.01.2026 адвокатом повинні бути надані наступні послуги: 1. Підготовка позовної заяви з додатками 50000,00 грн.; 2. Відповідь на відзив 10000,00 грн.; 3. Клопотання/заява 10000,00 грн.; 4. Участь у судових засіданнях 50000,00 грн.; разом: 120000,00 грн.

У цій справі представником позивача Адвокатом Хілько А.В. були складені позовна заява та відповідь на відзив, а також клопотання про стягнення витрат на правничу допомогу. Адвокат Хілько А.В. приймала участь у судових засіданнях при розгляді справи № 908/139/26. Отже, надані усі послуги, що визначені у детальному описі робіт (наданих послуг).

Твердження відповідача щодо не складення позивачем відповіді на відзив не відповідають дійсності.

Сторонами у договорі визначено, що вартість робіт визначається у фіксованому розмірі ціни послуг без врахування часу роботи адвоката. Відтак, вартість послуги у розмірі 50000,00 грн. за участь у судових засіданнях не ставиться у залежність від кількості судових засідань.

Верховний Суд у постанові від 23.01.2025 у справі № 240/32993/23 зробив висновок, що є допустимим обґрунтоване зазначення в акті виконаних адвокатом робіт лише вартості всього обсягу виконаної ним роботи, без прив?язки такої роботи до її погодинної або фіксованої вартості.

Щодо відсутності детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, суд зазначає, що такий опис долучений до клопотання позивача про стягнення витрат на правничу допомогу.

Велика Палата Верховного Суду у постанові № 922/1964/21 від 16 листопада 2022 відступила від правового висновку КЦС ВС щодо змісту детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, необхідного для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу, визначивши, що учасник справи повинен деталізувати опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, лише тією мірою, якою досягається його функціональне призначення визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат. Надмірний формалізм при оцінюванні такого опису на предмет його деталізації, за відсутності визначених процесуальним законом чітких критеріїв оцінки, може призвести до порушення принципу верховенства права. У разі встановленого договором фіксованого розміру гонорару сторона може доводити неспівмірність витрат у тому числі, але не виключно, без зазначення в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги. Зокрема, посилаючись на неспівмірність суми фіксованого гонорару зі складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом тощо.

Не знайшло свого підтвердження ствердження відповідача про відсутність розрахункового документу, що підтверджує факт здійснення господарської операції між юридичною особою та адвокатом.

У матеріалах справи містяться договір про надання правової допомоги, акт виконаних робіт, платіжне доручення та інші докази, про які зазначено вище.

Суд також зазначає, що витрати на професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг, виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (постанова Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19).

Посилання на тяжкий фінансовий стан відповідача судом до уваги не приймається, оскільки такий стан не підтверджений відповідачем будь-якими доказами.

Щодо ідентичності позовів суд зазначає, що у даному випадку оцінюються витрати позивача у цій справі та суд не вивчає інші справи позивача.

Стосовно можливості об`єднання позовних вимог, про що зазначив відповідач, то останній не був позбавлений можливості звернутися з відповідним клопотанням про об`єднання в одне провадження декілька справ за позовами одного й того самого позивача до одного й того самого відповідача.

Варто зауважити, що права позивача були порушені саме відповідачем, а саме: відповідачем не було здійснено жодної оплати за поставлений за договором товар, строк оплати якого сплинув ще 25.03.2022, товар залишається неоплаченим до теперішнього часу, вказане стало підставою для реалізації позивачем його права на звернення до суду з позовом та, відповідно, звернення за правовою допомогою. Тобто, відповідач своїми діями (бездіяльністю) фактично спонукав позивача на звернення до суду та на звернення за правничою допомогою до Адвоката, внаслідок чого позивач був вимушений витрачати кошти на правничу допомогу.

Діяльність Адвоката є оплачуваною працею і така оплата у вигляді гонорару здійснюється на підставі укладеного між адвокатом та його клієнтом договору про надання правничої допомоги.

Заявлений позивачем до стягнення розмір витрат на професійну правничу допомогу у сумі 120000,00 грн. є документально підтвердженим.

Суд також зауважує, що відповідачем не надані, зокрема, власні розрахунки витрат на правничу допомогу, які він вважає співмірними та обґрунтованими, доводи відповідача зводяться до узагальненого непогодження із здійсненим позивачем розрахунком таких витрат.

Відповідно п. 3 ч. 4 ст. 129 ГПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у тому числі витрати на професійну правничу допомогу, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи часткове задоволення позовних вимог, сума витрат на професійну правничу допомогу пропорційно розміру задоволених позовних вимог становить 102474,22 грн.

Однак, враховуючи те, що справа не є складною, не обтяжена великим обсягом доказів, які були у наявності у позивача, розрахунок ціни позову не є складним, вказана сума витрат (102474,22 грн.) не є співмірною зі складністю справи та виконаними адвокатом роботами (наданими послугами). Суд враховує також, що Філія «ВП «ЗАЕС» окупована російською федерацією, що є загальновідомою обставиною, на теперішній час спостерігається значний дефіцит електроенергії, що позначається також і на роботі підприємств України. АТ «НАЕК «Енергоатом» виконує в умовах воєнного стану спеціальні обов`язки на ринку електроенергії для забезпечення загальносуспільного інтересу.

Суд вважає, що до стягнення з відповідача на користь позивача належить сума 80000,00 грн. витрат на правничу допомогу.

Таким чином, клопотання (вих. № б/н від 03.04.2026) Товариства з обмеженою відповідальністю Елтранс Україна про стягнення витрат на правничу допомогу задовольняється судом частково.

Керуючись ст.ст. 123, 126, 129, 221, 241, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Клопотання (вих. № б/н від 03.04.2026) Товариства з обмеженою відповідальністю Елтранс Україна про стягнення витрат на правничу допомогу задовольнити частково.

Стягнути з Акціонерного товариства Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом (вул. Назарівська, буд. 3, м. Київ, 01032, ) в особі Філії Відокремлений підрозділ Запорізька атомна електрична станція Акціонерного товариства Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом (71503, Запорізька область, м. Енергодар, вул. Промислова, буд. 133, код ЄДРПОУ ВП 19355964) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Елтранс Україна (вул. Кольорова, буд. 7, м. Запоріжжя, 69014; поштова адреса: а/с 4802, м. Запоріжжя, 69014, ) 80000 (вісімдесят тисяч) грн. 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу.

У задоволенні іншої частини клопотання відмовити.

Відповідно ст. 241 ГПК України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом 20 днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено згідно з вимогами ст. 238 ГПК України та підписано 16 квітня 2026.

Рішення розміщується в Єдиному державному реєстрі судових рішень за веб-адресою у мережі Інтернет за посиланням: http://reyestr.court.gov.ua.

Суддя О.В. Ярешко