ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"13" квітня 2026 р. м. Рівне Справа № 918/150/26

Господарський суд Рівненської області у складі судді О. Андрійчук, за участю секретаря судового засідання О. Гуменюк, розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Арслан Віталій Груп" про розстрочення виконання рішення суду від 16.03.2026 у справі

за позовом керівника Рівненської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Рівненської міської ради Рівненської області

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Арслан Віталій Груп"

про стягнення в сумі 323 795,58 грн,

за участю представників:

від позивача: не з`явився,

від відповідача: В. Колесник, паспорт, виписка з ЄДРЮОФОПГФ,

від прокуратури: І. Немкович, посв. від 01.03.2023 № 071608,

УСТАНОВИВ:

У лютому 2026 року керівник Рівненської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Рівненської міської ради Рівненської області звернувся до Господарського суду Рівненської області із позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю Арслан Віталій Груп" про стягнення в сумі 248 051,93 грн інфляційних втрат та 75 743,65 грн 3% річних за користування безпідставно збереженими коштами.

Рішенням суду від 16.03.2026 у справі № 918/150/26 позов задоволено, стягнуто з ТОВ "Арслан Віталій Груп" на користь Рівненської міської ради в дохід місцевого бюджету Рівненської міської територіальної громади 75 743,65 грн 3% річних та 248 051,93 грн інфляційних.

24.03.2026 від ТОВ "Арслан Віталій Груп" надійшла заява про розстрочення виконання рішення суду від 16.03.2026.

Ухвалою суду від 25.03.2026 прийнято вказану заяву та призначено її до розгляду у судовому засіданні на 13.04.2026.

У судове засідання 13.04.2026 з`явилися представники відповідача та прокуратури.

Суд, розглянувши заяву про розстрочку виконання судового рішення, вважає за необхідне зазначити таке.

Як на підставу для розстрочки виконання рішення суду у цій справі відповідач зазначає складне фінансове становище у зв`язку із воєнним станом в Україні. ТОВ Арслан Віталій Груп робить все можливе для погашення заборгованості перед Рівненською міською радою, у зв`язку із чим повідомляє суд, що має намір повністю та добровільно погасити борг шляхом перерахування коштів, але на теперішній час на їхньому банківському рахунку не достатньо грошових коштів.

01.04.2026 від Рівненської окружної прокуратури надійшли заперечення на заяву відповідача про розстрочення виконання рішення суду, згідно з якими у поданій заяві ТОВ Арслан Віталій Груп не наведено жодних аргументів щодо причин, які перешкоджають своєчасному виконанню рішенню суду, також відсутні будь-які докази для підтвердження таких обставин. Разом з тим, посилання боржника на відсутність коштів на банківському рахунку не може прийматись до уваги, оскільки за змістом статті 331 ГПК України тяжкий фінансовий стан відповідача не є підставою для розстрочки виконання рішення суду, оскільки не є винятковою і не прогнозованою обставиною в умовах ринкової економіки, а є одним із можливих ризиків підприємницької діяльності та за таких умов має загальний характер. Крім того, відсутність у боржника необхідних коштів, погіршення фінансового стану не звільняє від обов`язку своєчасно виконати господарські зобов`язання. За даними відкритих джерел (ресурсу OpenDataBot), фінансова звітність боржника за 2025 рік показує дохід у розмірі понад 14 млн грн. Разом з тим, боржник не довів повну відсутність коштів на рахунках чи майна для стягнення (зокрема, не надав виписки з банківських рахунків чи акти опису майна). Тривале невиконання рішення суду щодо оплати коштів порушує майнові інтереси стягувача Рівненської міської ради та не сприяє наповненню місцевого бюджету. Відтак прокурор просить заяву ТОВ Арслан Віталій Груп про розстрочення виконання рішення Господарського суду Рівненської області від 16.03.2026 у справі № 918/150/26 залишити без задоволення.

Статтею 124 Конституції України встановлено, що судові рішення є обов`язковими до виконання на всій території України.

За частиною першою статті 18 ГПК України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Згідно з частиною першою статті 326 ГПК України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Відповідно до частин першої - третьої статті 331 ГПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Заява про встановлення або зміну способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення розглядається у десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Частиною 4 вказаної статті передбачено, що вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) стосовно фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Згідно з усталеною практикою Верховного Суду підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення суду можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. Вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо. Отже, в основу судового акту про надання розстрочки або відстрочки виконання рішення суду має бути покладений обґрунтований висновок про наявність обставин, що ускладнюють чи роблять неможливим його виконання.

У силу вимог статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і неупередженим судом. Таким чином, ця стаття проголошує право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати до суду позов з цивільно-правових питань. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося, на шкоду одній із сторін.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 20.07.2004 у справі "Шмалько проти України" зазначено, що для цілей статті 6 Конвенції виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід`ємна частина "судового розгляду".

У зв`язку з тим, що відстрочка та розстрочка подовжує період відновлення порушеного права стягувача при їх наданні суди, в цілях вирішення питання про можливість їх надання, а також визначення строку подовження виконання рішення суду повинні враховувати закріплені в нормах матеріального права, і перш за все у Європейській конвенції про захист прав людини та основних свобод, що є частиною національного законодавства, допустимі межі надання відстрочки та розстрочки виконання судового рішення.

Відповідно до правової позиції Європейського суду з прав людини несвоєчасне виконання рішення суду може бути мотивоване наявністю певних обставин, відстрочка та розстрочка виконання рішення суду не повинна шкодити сутності права, гарантованого частиною першою статті 6 Конвенції, згідно з якою кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру, а у системному розумінні даної норми та національного закону суд не повинен перешкоджати ефективному поновленню у правах шляхом виконання судового рішення, тобто довготривале виконання рішення суду може набути форми порушення права на справедливий судовий розгляд, що не може бути виправдано за конкретних обставин справи та є наслідком зменшення вимог щодо розумності строку.

Крім того, довготривале невиконання рішення суду порушує право на повагу до власності та на вільне володіння власністю у зв`язку з тим, що рішення набуває ознак довготривалого виконання.

Межі виправданої затримки виконання рішення суду залежать, зокрема, від складності виконавчого провадження, суми та характеру, що визначені судом.

Стосовно системності виконання Європейський суд з прав людини зазначає, що присудження грошових коштів не надає пом`якшення у виконавчому провадженні, а отже, сама можливість надання відстрочки та розстрочки виконання судового акта повинна носити виключний характер.

З урахуванням підстав, умов та меж надання відстрочки та розстрочки виконання судового рішення судом встановлено, що безпідставне надання відстрочки та розстрочки без обґрунтованих на те мотивів, надане на тривалий період без дотримання балансу інтересів стягувача та боржника, порушує основи судового рішення, яке ухвалене іменем України, позбавляє кредитора можливості захистити свої права, знижує авторитет судового рішення, а тому таке судове рішення не може вважатися законним та справедливим.

Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини від 17.05.2005 у справі "Чіжов проти України" зазначено, що позитивним обов`язком держави є організація системи виконання рішень таким чином, щоб гарантувати виконання без жодних невиправданих затримок, і так, щоб ця система була ефективною і законодавчо, і практично, а нездатність державних органів ужити необхідних заходів для виконання рішення позбавляє гарантій, які закріплені у статті 6 Конвенції.

Даючи оцінку наявності підстав для розстрочки виконання рішення, судом установлено, що предметом заявлених позовних вимог у цій справі є стягнення 248 051,93 грн інфляційних втрат та 75 743,65 грн 3% річних за користування безпідставно збереженими коштами в розмірі 1 070 322,63 грн, стягнутих на підставі судових рішень у справі № 918/1207/24. Судом також установлено, що відповідач сплатив суму безпідставно збережених коштів у повному обсязі, позовні вимоги у цій справі визнав, тобто поведінка відповідача свідчить про реальне бажання виконати судове рішення, при цьому доказів того, що клопотання відповідача про розстрочення виконання судового рішення спрямоване на ухилення від виконання грошових зобов`язань, немає.

Отже, враховуючи поведінку відповідача та причини, що не дозволяють виконати рішення суду в повному обсязі одразу після набрання ним законної сили, суд вважає за доцільне застосувати процесуальний інструмент у вигляді розстрочення виконання рішення, який забезпечить інтерес стягувача щодо поступового погашення суми заборгованості в розумні строки та дозволить боржнику виконати свій обов`язок щодо погашення заборгованості з урахуванням його становища.

Приписами частини п`ятої статті 331 ГПК України унормовано, що розстрочення та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Згідно з частиною сьомою статті 331 ГПК України про відстрочення або розстрочення виконання судового рішення, встановлення чи зміну способу та порядку його виконання або відмову у вчиненні відповідних процесуальних дій постановляється ухвала, яка може бути оскаржена.

Керуючись статтями 234, 235, 331 ГПК України, суд

УХВАЛИВ:

1. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Арслан Віталій Груп" про розстрочку виконання рішення Господарського суду Рівненської області від 16.03.2026 у справі № 918/150/26 задовольнити.

2. Розстрочити виконання рішення Господарського суду Рівненської області від 16.03.2026 у справі № 918/150/26 на три місяці рівними частинами згідно з таким графіком:

1) 107 931,86 грн - до 30.04.2026;

2) 107 931,86 грн - до 30.05.2026;

3) 107 931,86 грн - до 30.06.2026.

3. Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та може бути оскаржена у порядку та строки, передбачені статтями 254-257 ГПК України.

Вебадреса сторінки на офіційному вебпорталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію у справі, що розглядається: https://court.gov.ua/sud5019/.

Ухвала підписана 13.04.2026.

Суддя О.Андрійчук