УХВАЛА

м. Київ

20.04.2026Справа № 910/15043/21 (910/2554/26)

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Асгар Охорона" (01133, м. Київ, вул. Є. Коновальця, буд. 32 В, приміщення № 1 по № 10 групи приміщень 118; ідентифікаційний код 37086497)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Комплекс Агромарс" (02094, м. Київ, вул. Багалія Дмитра, буд. 3; ідентифікаційний код 30160757)

про визнання правочину недійсним

В межах справи № 910/15043/21

За заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Вінстар"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Комплекс Агромарс"

про банкрутство

Суддя Чеберяк П.П.

Представники сторін : не викликались

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У провадженні Господарського суду м. Києва перебуває справа № 910/15043/21 за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Вінстар" про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Комплекс Агромарс" на стадії процедури санації, введеної ухвалою Господарського суду м. Києва від 23.04.2025.

10.03.2026 до Господарського суду м. Києва звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "Асгар Охорона" з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Комплекс Агромарс" про визнання недійсним одностороннього правочину.

Одночасно з пред`явленням позову, Товариством з обмеженою відповідальністю "Асгар Охорона" подано заяву про забезпечення позову.

10.03.2026 до Господарського суду м. Києва надійшло клопотання позивача про долучення доказів.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 12.03.2026 відмовлено в задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Асгар Охорона" про забезпечення позову.

Також ухвалою Господарського суду м. Києва від 12.03.2026 прийнято позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Асгар Охорона" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Комплекс Агромарс" про визнання недійсним правочину до розгляду в межах справи № 910/15043/21 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Комплекс Агромарс" та відкрити провадження у справі, постановлено здійснювати розгляд справи в порядку загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 04.05.2026.

16.04.2026 до Господарського суду м. Києва надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Асгар Охорона" про забезпечення позову.

У поданій заяві позивач просить суд вжити заходи до забезпечення позову шляхом:

заборони Товариству з обмеженою відповідальністю "Комплекс Агромарс" в особі керуючого санацією Ткаченка Д.В. та будь-яким іншим уповноваженим особам до набрання законної сили судовим рішенням у даній справі чинити будь-які перешкоди Товариству з обмеженою відповідальністю "Асгар Охорона" у наданні послуг з фізичної охорони об`єктів згідно з умовами договору № 15/01/25-1 від 15.01.2025, а саме охорони рухомого та нерухомого майна, належного на праві власності Товариству з обмеженою відповідальністю "Комплекс Агромарс", яке розташоване в с. Гаврилівка Бучанського району (раніше Вишгородський р-н), с. Димер Вишгородського району, а саме: Бройлерна птахоферма № 1, Київська область, Вишгородський р-н., с. Гаврилівка, квартал №1 (Блок курників №1); Бройлерна птахоферма № 2 Київська область, Вишгородський р-н., с. Гаврилівка, квартал №2 (Блок курників №2); Бройлерна птахоферма № 4, Київська область, Вишгородський р-н., с. Гаврилівка, квартал №4 ( Блок курників №4); Бройлерна птахоферма №12, Київська область, Вишгородський р-н., с. Гаврилівка, квартал №11 (Блок курників №12); Бройлерна птахоферма №14, Київська область, Вишгородський р-н., с. Гаврилівка, квартал №13 ( Блок курників №14); Київська обл., Бучанський район, с. Гаврилівка, Квартал 11-А (Зовнішнє електропостачання бази ТОВ "Комплекс Агромарс"); М`ясопереробний комплекс, Київська область, Вишгородський р-н., с. Гаврилівка, квартал №17 (Забійний цех); Виробничі та адміністративні приміщення, Київська область, Вишгородський р-н., с. Гаврилівка, квартал №28 (Офіс, Склад 1 та Склад 2); Автопарк, Київська область, Вишгородський р-н., с. Гаврилівка, квартал №20 (Автозаправка); Автопарк №2, Київська область, Вишгородський р-н., с. Гаврилівка, квартал №24 (автопарк №2); Київська обл., Бучанський район, с. Гаврилівка, Квартал, 10-А ( будівлі, споруди, обладнання); Київська обл., Бучанський район, с. Гаврилівка, Квартал 19 ( котельня); Київська обл., Бучанський район, с. Гаврилівка, Квартал 21/1 Конюшня; Водопровідні та водозабірні споруди, Київська область, Вишгородський р н., с. Гаврилівка, квартал №21 (Водозабірні споруди); Очищувальні споруди, Київська область, Вишгородський р-н., с. Гаврилівка, квартал №22 (Відчісні споруди); Машинотракторний парк, Київська обл., Бучанський район, с. Гаврилівка, Квартал 23 (тракторна бригада); Київська обл., Бучанський район, с. Гаврилівка, Квартал, 25 (ремонтно механічні майстерні); Зерносклад, Київська обл., Бучанський район, с. Гаврилівка, Квартал 26 (зерносклад); Тарний цех, Київська обл., Бучанський район, с. Гаврилівка, Квартал 27 ( тарний цех); Ремонтно-механічні майстерні, Київська обл., Бучанський район, с. Гаврилівка, Квартал 27 (майстерні); Цех залізобетонних виробів, Київська обл., Бучанський район, с. Гаврилівка, вул. Молодіжна, 3 ( цех залізобетонних виробів) ; Київська обл., Бучанський район, с. Гаврилівка, Молодіжна 5 (скади ЗБВ); Київська обл., Бучанський район, с. Гаврилівка, вул. Промислова, 7 (санітарно-побутовий корпус А (колишній будинок забійного цеху); Київська обл., Бучанський район, с. Гаврилівка, вул. Ватутіна, 3 ( будівлі, приміщення по відлову птиці); Київська обл., Бучанський район, с. Гаврилівка, вул. Ватутіна, 13 (будівлі, обладнання, інвентар, оптовий магазин); Київська обл., Бучанський район, с. Гаврилівка, вул. Шевченка, буд.8 (гуртожиток №2); Київська обл., Бучанський район, с. Гаврилівка, вул. Шевченка, буд.10 (гуртожиток №1); Птахоферма №19, Київська область, Вишгородський р-н., смт. Димер; вул. Гоголя, 26-Б (Блок курників №19); Птахоферма №20, Київська область, Вишгородський р-н., смт. Димер, вул. Гоголя 30 ( Блок курників №20); Майновий комплекс, птахоферми №21,22,23,24,25, Київська область, Вишгородський р-н., смт. Димер, вул. Гоголя, 26 Б (Блок курників №21,22,23,24,25); Майновий комплекс, птахоферми №26,27,28,29,30,31, Київська обл., Вишгородський р., смт. Димер, вулиця Гоголя, 30-Б (Блок курників №26,27,28,29,30,31); Київська обл., Вишгородський р., смт. Димер, вулиця Гоголя, 30-Б (Підстанція 35/10 з ПЛ 35кВ для електропостачання бройлерних птахоферм №19-31) включаючи заборону вилучення постів охорони, ключів, документації та недопуску третіх осіб до об`єктів охорони.

Вказана заява обґрунтована тим, що позивач є виконавцем за договором № 15/01/25-1 про надання послуг з фізичної охорони об`єктів від 15.01.2025, укладеного з Товариством з обмеженою відповідальністю "Комплекс Агромарс", як замовником.

На адресу виконавця 02.02.2026 надійшло повідомлення Товариства з обмеженою відповідальністю "Комплекс Агромарс", за підписом арбітражного керуючого Ткаченко Д.В. від 27.01.2026 про розірвання договору №15/01/25-1 про надання послуг фізичної охорони об`єктів, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю "Комплекс Агромарс" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Асгар Охорона".

В свою чергу, Товариство з обмеженою відповідальністю "Асгар Охорона" звернулось до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Комплекс Агромарс" про визнання недійсним одностороннього правочину - повідомлення від 27.01.2026 про розірвання договору № 15/01/25-1 про надання послуг з фізичної охорони об`єктів від 15.01.2025 з огляду на порушений визначений договором порядок повідомлення про дострокове розірвання договорів в односторонньому порядку, визначений пунктом 10.1.6 договору, а також не дотримання форми такого повідомлення.

Разом з тим, у вказаному повідомленні зазначено, що на виконання умов пункту 10.1.6 договору дія договору буде остаточно припинена 26.02.2026. Таким чином, з 00 годин 00 хвилин 27.02.2026 року всі договірні зобов`язання між сторонами припиняються, а надання послуг з фізичної охорони об`єктів замовника має бути повністю завершено.

У повідомленні замовник просив не пізніше 26.02.2026 організувати та провести процедуру передачі об`єктів охорони за актом приймання-передачі, а також документації, пов`язаної з охороною об`єктів, включаючи журнали реєстрації відвідувачів, журнали передачі змін, звіти про події та інциденти, копії інструкцій, дислокацій постів та іншу супутню документацію, яка була створена або використовувалася в процесі надання послуг з охорони.

На думку позивача передчасна передача об`єктів охорони та відповідної документації на підставі недійсного одностороннього правочину призведе до незворотного порушення балансу інтересів сторін та створить стан правової невизначеності щодо відповідальності за збереження майна.

Разом з тим, 10 лютого 2026 року о 15:40 було зафіксовано спробу несанкціонованого проникнення на об`єкт охорони групи з 5 осіб. Метою візиту вказані особи назвали «встановлення власної охорони» на об`єкті. Ними було висунуто вимогу про негайну передачу всіх ключів від усіх приміщень.

Виконавець діяв у відповідності до розділу 5 договору: заблокував доступ, відмовив у передачі ключів особам без повноважень та викликав поліцію (Бучанське РУП ГУНП в Київській області).

Попри інформування керуючого санацією Товариства з обмеженою відповідальністю "Комплекс Агромарс", останній не прибув на об`єкт та не зміг пояснити візит вказаних осіб. Більше того, наступного дня (11.02.2026) керуючий санацією надіслав вимогу про допуск групи осіб на територію охоронюваного об`єкта без надання жодних документів на підтвердження повноважень вказаних осіб.

Повторно, 28.03.2026 група з двох осіб, яка прибула на автомобілях Skoda Fabia та Ford Explorer, представились керівниками нової охоронної компанії, яка нібито, уклала договір з керуючим санацією ТОВ "Комплекс Агромарс" і повинна приступити до надання послуг охорони. Зазначені особи висунули вимогу про негайну передачу всіх ключів від усіх приміщень та намагались проникнути на територію ТОВ "Комплекс Агромарс", однак виконавець діяв у відповідності до розділу 5 договору: заблокував доступ, відмовив у передачі ключів особам без повноважень.

Таким чином, як стверджує позивач, станом на сьогодні наявні системні та повторювані спроби несанкціонованого проникнення на територію об`єктів охорони з боку невстановлених осіб, які не надають жодних документів, що підтверджують їх повноваження, проте наполягають на отриманні контролю над майновим комплексом та доступу до приміщень. Характер таких дій (висування вимог про передачу ключів, посилання на нібито зміну охоронної компанії, спроби фізичного доступу до об`єктів) свідчить про наявність реального наміру третіх осіб проникнути на територію об`єктів охорони поза встановленою процедурою та без належних правових підстав.

Окрім того, позивач вкотре наголошує, що ухвалою Печерського районного суду від 06.02.2026 (справа № 757/7390/26-к) накладено арешт на майно Товариства з обмеженою відповідальністю "Комплекс Агромарс" у зв`язку з підозрою у рейдерському захопленні активів організованою групою за участі арбітражних керуючих. За наявності вказаного кримінального провадження, дії відповідача по припиненню охоронних послуг виходять за межі звичайної господарської діяльності.

Позивач зазначає, що невжиття заходів забезпечення позову у формі заборони чинити перешкоди Товариству з обмеженою відповідальністю "Асгар Охорона" у виконанні його функцій призведе до того, що об`єкти охорони залишаться без належного нагляду або будуть передані під контроль третім особам, що, в свою чергу, зробить неможливим виконання майбутнього рішення суду та спричинить незворотні наслідки для цілісності майнового комплексу, що перебуває під арештом.

Окрім того, позивач вказує, що станом на дату звернення до суду відповідачем допущено істотне порушення грошових зобов`язань за договором, а саме - не здійснено оплату наданих послуг з фізичної охорони, внаслідок чого утворилась заборгованість у розмірі 20 762 780,00 грн.

З огляду на наявність простроченої заборгованості, а також сумнівний характер одностороннього повідомлення відповідача про розірвання договору, позивачем було повідомлено відповідача про реалізацію права притримання щодо майна та документації, які перебувають під охороною, до повного погашення заборгованості у розмірі 20 762 780,00 грн.

Таким чином, за твердженнями позивача, збереження фактичного контролю позивача над об`єктами охорони та пов`язаним з ними майном є не лише способом належного виконання договірних обов`язків, але й законним механізмом забезпечення виконання відповідачем свого грошового зобов`язання.

Згідно зі статтею 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 ГПК України заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Обґрунтування необхідності забезпечення позову полягає у доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення питання про забезпечення позову.

Відповідно до пункту 1 частини першої та частин другої, четвертої, чотирнадцятої статті 137 ГПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб. Не може бути накладено арешт на предмети, що швидко псуються. Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Не допускається забезпечення позову шляхом накладення арешту на кошти, що знаходяться на кореспондентських рахунках банку.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача з метою реалізації в майбутньому судових рішень і задоволених вимог позивача. Водночас забезпечення позову за правовою природою є засобом запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, метою якого є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

При вирішенні питання про вжиття заходів забезпечення позову господарський суд має оцінити обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості, адекватності та співмірності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду, імовірності ускладнення чи непоновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача у разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками цього судового процесу.

Питання задоволення заяви про забезпечення позову вирішується судом в кожному конкретному випадку виходячи з характеру обставин справи, що дозволяють зробити припущення про утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду у випадку невжиття відповідних заходів забезпечення позову.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Обґрунтованість заходу забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається.

Крім того, заходи забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності прав чи законних інтересів, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він просить накласти арешт, чи майнових наслідків від заборони відповідачу здійснювати певні дії.

У постанові Верховного Суду від 09.09.2022 у справі №904/7630/21 висловлено позицію про те, що під час вирішення питання щодо вжиття заходів із забезпечення позову господарським судам необхідно дотримуватися принципу їх співмірності із заявленими позивачем вимогами. Заходи щодо забезпечення позову можуть бути вжиті судом лише в межах предмета позову. Під час вирішення питання про вжиття заходів щодо забезпечення позову господарським судам слід враховувати, що такими заходами не повинні блокуватися господарська діяльність юридичної особи, порушуватися права осіб, що не є учасниками судового процесу, застосовуватися обмеження, не пов`язані з предметом спору.

Зазначені висновки узгоджуються із правовою позицією, викладеною у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 16.08.2018 у справі № 910/1040/18, а також постановах Верховного Суду від 18.12.2018 у справі № 912/1616/18, від 26.09.2019 у справі №917/751/19, від 15.01.2020 у справі № 915/1912/19 та від 11.02.2021 у справі №915/1185/20.

Необхідність застосування заходів забезпечення позову випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову (постанова Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 у справі №381/4019/18).

Обранням належного, відповідно до предмета спору, заходу забезпечення позову дотримується принцип співвіднесення виду заходу забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами, чим врешті досягаються: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову та, як наслідок, ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників провадження у справі або осіб, що не є учасниками цього судового процесу. При цьому сторона, яка звертається із заявою про забезпечення позову, повинна обґрунтувати необхідність забезпечення позову, що полягає у доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення питання про забезпечення позову.

При вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд зобов`язаний здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів і дослідити подані на обґрунтування заяви докази та встановити наявність зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги (подібна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 28.07.2021 у справі №914/2072/20).

При цьому законом не визначається перелік відповідних доказів, які повинна надати особа до суду під час звернення із заявою про забезпечення позову, тому, з урахуванням вимог, передбачених статтями 73, 74, 76 ГПК України, достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Отже, вирішуючи питання про забезпечення позову, суди перевіряють, а заявник відповідно повинен навести суду достатні підстави для застосування того чи іншого виду забезпечення позову, надати відповідні докази на їх підтвердження та відповідність основним критеріям.

Судом враховано, що у даній справі позивач звернувся з вимогою немайнового характеру про визнання недійсним одностороннього правочину, а тому судове рішення у разі її задоволення не вимагатиме примусового виконання, у зв`язку з чим така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, не підлягає застосуванню та дослідженню. В даному випадку має застосовуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду. Наведений висновок суду узгоджується з правовою позицією Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду, викладеною у постанові від 16.08.2018 у справі № 9101040/18.

Верховний Суд вказав, що у таких немайнових спорах має досліджуватися, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, оскільки позивач не зможе їх захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду.

В даному випадку, позивачем у заяві про забезпечення позову не наведено переконливих аргументів, яким чином невжиття наведених у заяві заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся з даним позовом до суду про визнання недійсним одностороннього правочину, укладеного відповідачем.

Позивачем не доведено належними та допустимими доказами, що невжиття заявлених ним заходів забезпечення даного позову призведе до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав позивача, оскільки він не зможе їх захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом у даній справі без нових звернень до суду.

Враховуючи вищевикладені обставини в сукупності, виходячи з вимог процесуального закону, який регулює підстави забезпечення позову та заходи забезпечення позову, зокрема з вимог статей 136, 137 Господарського процесуального кодексу України, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви позивача про вжиття заходів забезпечення позову з огляду на відсутність доказів та обґрунтованих мотивів, які б могли свідчити, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів заявника, за захистом яких він звернувся до суду.

За таких обставин, керуючись ст. 136, 140, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Асгар Охорона" про забезпечення позову відмовити.

2. Копію ухвали направити сторонам.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в порядку та строк, передбачені статтями 254 - 256 Господарського процесуального кодексу України.

СуддяП.П. Чеберяк