ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2026 р. м. Ужгород Справа № 907/96/26

Господарський суд Закарпатської області у складі судді Мірошниченка Д.Є., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг", м. Київ

до відповідача Відділу освіти, молоді та спорту, культури, туризму Великолучківської сільської ради, с. Великі Лучки Мукачівського району Закарпатської області

про стягнення 300 934,82 грн заборгованості

Без повідомлення (виклику) учасників справи

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" звернулося до Господарського суду Закарпатської області з позовом до Відділу освіти, молоді та спорту, культури, туризму Великолучківської сільської ради про стягнення заборгованості в сумі 300 934,82 грн за квітень 2025 року, з яких 253 672,38 грн основного боргу, 39 426,94 грн пені, 4 274,21 грн 3% річних, 3 561,29 грн інфляційних втрат, обґрунтовуючи позовні вимоги неповною оплатою відповідачем переданого йому природного газу за договором постачання природного газу № 06-8355/24-БО-Т від 23.12.2024.

Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи № 907/96/26 визначено головуючого суддю Мірошниченка Д. Є., що підтверджується протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.01.2026.

Ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 04.02.2026 суд ухвалив прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі, розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами; встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення даної ухвали та для подання заперечень на відповідь на відзив (якщо така буде подана) - протягом семи днів з дня отримання відповіді на відзив; встановлено позивачу строк для подання відповіді на відзив п`яти днів з дня отримання відзиву на позов.

Згідно з частиною 5 статті 176 ГПК України передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини 4 статті 120 цього Кодексу.

Судом встановлено, що ухвала суду від 04.02.2026 про відкриття провадження у справі надіслана відповідачу до його електронного кабінету, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа та така отримана 05.02.2026.

Відповідач у встановлений судом строк не подав до суду відзив на позов, а відтак не скористався наданим йому процесуальним правом.

Згідно з частиною 2 статті 14 ГПК України учасник справи розпоряджається своїми правами на власний розсуд.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина 4 статті 13 ГПК України).

Суд вказує про те, що відповідач не був обмежений у своїх процесуальних правах надати відзив через канцелярію суду або шляхом його направлення на адресу суду поштовим відправленням, відтак, приймаючи до уваги, що відповідач у строк, встановлений частиною 1 статті 251 ГПК України, не подав до суду відзив на позов, а відтак не скористався наданими процесуальними правами, з метою дотримання процесуальних строків вирішення спору, суд дійшов висновку, що наявні у матеріалах справи документи достатні для прийняття повного та обґрунтованого судового рішення у відповідності до частини 9 статті 165, частини 2 статті 178, частини 1 статті 202 ГПК України, а неподання відповідачем відзиву на позов не перешкоджає вирішенню справи по суті за наявними в ній матеріалами.

Судом також враховано, що згідно з приписами пункту 6.1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Відповідно до частини 4 статті 13 ГПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

У частині 8 статті 252 ГПК України передбачено, що при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Згідно з частиною 4 статті 240 ГПК України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення (повне або скорочене) без його проголошення.

ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ОБСТАВИНИ СПРАВИ

23.12.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" (далі постачальник) та Відділом освіти, молоді та спорту, культури, туризму Великолучківської сільської ради (далі споживач) укладено договір постачання природного газу № 06-8355/24-БО-Т (далі договір).

Згідно з пунктами 1.1, 1.3 договору постачальник зобов`язується поставити споживачу природний газ за ДК 021:2015 код 09120000-6 "Газове паливо" (природний газ), а споживач зобов`язується прийняти його та оплатити на умовах цього договору. За цим договором може бути поставлений природний газ (за кодом згідно з УКТЗЕД 2711 21 00 00) власного видобутку (природний газ, видобутий на території України) та/або імпортований природний газ, ввезений на митну територію України.

Відповідно до пункту 2.1 договору постачальник передає споживачу на умовах цього договору замовлений споживачем обсяг (об`єм) природного газу з 01.01.2025 по 30.04.2025 (включно), в кількості 120,00000 тис.куб.м., в тому числі по місяцях (далі також розрахункові періоди) (тис. куб. м): січень 2025 45,00000, лютий 2025 40,00000, березень 2025 27,00000, квітень 2025 8,00000, а всього 120,00000.

Абзацами 2, 3 пункту 2.4 договору передбачено, що споживач зобов`язується самостійно контролювати обсяги використання природного газу і своєчасно обмежувати (припиняти) використання природного газу у разі перевищення замовлених обсягів або своєчасно (до кінця відповідного розрахункового періоду) надавати постачальнику для оформлення відповідну додаткову угоду на коригування замовлених обсягів за цим договором.

В будь-якому випадку, обсяг, визначений в акті приймання-передачі природного газу, оформленого відповідно до пункту 3.5 цього договору, вважається фактично використаним за цим договором обсягом природного газу.

Відповідно до пунктів 3.1, 3.5 договору постачальник передає споживачу у загальному потоці природний газ у внутрішній точці виходу з газотранспортної системи. Право власності на природний газ переходить від постачальника до споживача після підписання актів приймання-передачі. Після переходу права власності на природний газ споживач несе всі ризики і бере на себе відповідальність, пов`язану з правом власності на природний газ.

Приймання-передача газу, переданого постачальником споживачеві у відповідному розрахунковому періоді, оформлюється актом приймання-передачі газу.

Споживач зобов`язується надати постачальнику не пізніше 5-го (п`ятого) числа місяця, наступного за розрахунковим періодом, завірену належним чином копію відповідного акта надання послуг з розподілу/транспортування газу за такий період, що складений між Оператором(-ами) ГРМ та/або Оператором ГТС та споживачем, на підставі даних комерційного вузла обліку споживача, відповідно до вимог Кодексу ГТС/Кодексу ГРМ (пункт 3.5.1 договору).

На підставі отриманих від споживача даних та даних щодо остаточної алокації відборів споживача на Інформаційній платформі Оператора ГТС постачальник готує та надає споживачу два примірники акта приймання-передачі за відповідний розрахунковий період (далі також акт), підписані уповноваженим представником постачальника.

Споживач протягом 2-х (двох) робочих днів з дати одержання акта зобов`язується повернути постачальнику один примірник оригіналу акта, підписаний уповноваженим представником споживача, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від його підписання (пункти 3.5.2, 3.5.3 договору).

Розділом 4 договору врегульовано ціну та вартість природного газу.

Так, ціна природного газу за 1 000 куб. м газу без ПДВ складає 13 658,33 грн, крім того податок на додану вартість за ставкою 20 %; ціна природного газу за 1 000 куб. м з ПДВ 16 390,00 грн; крім того тариф на послуги транспортування природного газу для внутрішньої точки виходу з газотранспортної системи 124,16 грн без ПДВ, коефіцієнт, який застосовується при замовленні потужності на добу наперед у відповідному періоді на рівні 1,10 умовних одиниць, всього з коефіцієнтом 136,576 грн, крім того ПДВ 20 % 27,315 грн, всього з ПДВ 163,89 грн за 1 000 куб. м.

Всього ціна газу за 1 000 куб.м з ПДВ, з урахуванням тарифу на послуги транспортування та коефіцієнту, який застосовується при замовленні потужності на добу наперед, становить 16 553,89 грн.

Загальна вартість цього договору на дату укладання становить 1 655 389,00 грн, крім того ПДВ 331 077,80 грн, разом з ПДВ 1 986 466,80 грн.

Згідно з пунктом 5.1 договору оплата за природний газ за відповідний розрахунковий період (місяць) здійснюється споживачем виключно грошовими коштами в наступному порядку:

- 70 % вартості фактично переданого відповідно до акта приймання-передачі природного газу до останнього числа місяця, наступного за місяцем, в якому було здійснено постачання газу.

- остаточний розрахунок за фактично переданий відповідно до акта приймання-передачі природний газ здійснюється споживачем до 15 числа (включно) місяця, наступного за місяцем, в якому споживач повинен був сплатити 70 % грошових коштів за відповідний розрахунковий період. У разі відсутності акта приймання-передачі, фактична вартість використаного споживачем газу розраховується відповідно до умов підпункту 3.5.4 пункту 3.5 цього договору.

Споживач має право здійснити оплату та/або передоплату за природний газ протягом періоду поставки або до початку розрахункового періоду.

Пунктом 7.2 договору передбачено, що у разі прострочення споживачем строків остаточного розрахунку згідно з пунктом 5.1 та/або строків оплати за пунктом 8.4 цього договору, споживач зобов`язується сплатити постачальнику 3 % річних, інфляційні збитки та пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за яких нараховується пеня, розраховані від суми простроченого платежу за кожний день прострочення.

23.01.2025 сторони уклали додаткову угоду № 1 до договору, якою погодили новий замовлений обсяг природного газу у період з січня по квітень 2025 року (включно), в кількості 116,49054 тис. куб. метрів, в тому числі по місяцях (далі також розрахункові періоди) (тис. куб. м): січень 2025 45,00000, лютий 2025 40,00000, березень 2025 270,00000, квітень 2025 4,49054, а всього 116,49054, загальною вартістю 1 986 466,58 грн з ПДВ.

Суд встановив, що на виконання умов договору, позивач передав у власність відповідача природний газ в період січень-квітень 2025 року відповідно до актів приймання-передачі природного газу в наступному обсязі:

- від 12.02.2025 39,53471 тис. куб. м на суму 674 169,46 грн з ПДВ (імпортований природний газ за кодом УКТ ЗЕД 2711 21 00 00) за період січень 2025 року;

- від 11.03.2025 39,57342 тис. куб. м на суму 674 829,56 грн з ПДВ (природний газ імпортований за кодом згідно з УКТ ЗЕД 2711 21 00 000) за період лютий 2025 року;

- від 11.04.2025 26,30157 тис. куб. м на суму 448 510,06 грн з ПДВ (природний газ імпортований за кодом згідно з УКТ ЗЕД 2711 21 00 000) за період березень 2025 року;

- від 12.05.2025 14,87588 тис. куб. м на суму 253 672,38 грн з ПДВ (природний газ імпортований за кодом згідно з УКТ ЗЕД 2711 21 00 000) за період квітень 2025 року.

Постачання природного газу споживачу (ЕІС-код споживача 56XS00018B3RF00A) в зазначених обсягах підтверджується також інформацією оператора ГТС наданою листом №ТОВВИХ-25-20421 від 17.12.2025.

За твердження позивача, відповідач ухилився від підписання акта приймання-передачі природного газу за квітень 2025 року та не здійснив оплату, чим порушив умови господарського зобов`язання та вимоги пункту 5.1 договору.

Отже, за доводами позивача, сума простроченого та несплаченого основного боргу відповідача перед позивачем складає 253 672,38 грн, що відображено в розрахунку суми основного боргу станом на 07.01.2026, на яку, відповідно до умов договору, нараховано штрафні санкції: 39 426,94 грн пені, 4 274,21 грн 3% річних та 3 561,29 грн інфляційних втрат, які є предметом розгляду даної справи.

ПРАВОВЕ ОБГРУНТУВАННЯ І ОЦІНКА СУДУ

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

За положеннями частини 1 статті 173 Господарського кодексу України (тут і далі в редакцій чинній на час виникнення спірних правовідносин, далі ГК України) господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Аналогічні за змістом норми містяться і в статтях 509, 526 ЦК України.

До вимог господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з врахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Статтею 174 ГК України визначено, що підставою виникнення господарських зобов`язань зокрема є господарські договори та інші угоди, передбачені законом, а також угоди, не передбачені законом, але такі, які йому не суперечать.

Відповідно до частини 1 статті 175 ГК України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до частини 1 статті 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

За своїм змістом та правовою природою укладений між сторонами правочин є договором поставки.

В силу статті 712 ЦК України, частини 1 статті 265 ГК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Частиною 1 статті 530 ЦК України обумовлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

При цьому, приписи частини 7 статті 193 ГК України та статті 525 ЦК України встановлюють загальне правило щодо заборони односторонньої відмови від зобов`язання або односторонньої зміни його умов, що кореспондується із вимогами статті 629 ЦК України щодо обов`язковості договору для виконання сторонами.

Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У відповідності до частини 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що на виконання умов договору постачальник передав споживачу у період з січня 2025 року по квітень 2025 року природний газ на загальну суму 2 051 181,46 грн, що підтверджується відповідними актами приймання-передачі природного газу та відповіддю Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" № ТОВВИХ-25-20421 від 17.12.2025.

Проте, в порушення умов договору відповідач взяті на себе зобов`язання щодо повної оплати вартості природного газу у визначений пунктом 5.1 договору строк не виконав, здійснивши оплату вартості отриманого від позивача природного газу в січні-березні 2025 року на суму 1 797 509,08 грн.

Тобто, заборгованість відповідача перед позивачем за договором становить 253 672,38 грн, яка відповідачем не заперечена та належними доказами не спростована, а тому позовна вимога в цій частині підлягає до задоволення як обґрунтована та правомірно заявлена.

Щодо вимоги про стягнення пені.

З огляду на прострочення відповідачем строку оплати за поставлений природний газ в квітні 2025 року, позивачем нараховано та заявлено вимогу про стягнення з відповідача 39426,94 грн пені.

Відповідно до вимог статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з приписами статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до пункту 7.2 договору сторони погодили, що у разі прострочення відповідачем строків остаточного розрахунку згідно з пунктом 5.1 договору та/або строків оплати за пунктом 8.4 цього договору, споживач зобов`язується сплатити постачальнику, зокрема, пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нараховується пеня, розраховану від суми простроченого платежу за кожний день прострочення.

Суд, здійснивши перевірку наданого позивачем розрахунку пені, нарахованої у зв`язку з порушенням строків оплати за природний газ, поставлений у квітні 2025 року, зазначає, що вказаний розрахунок є арифметично вірним, відповідає вимогам чинного законодавства та положенням договору, а тому позовна вимога в цій частині підлягає до задоволенню судом, як правомірно заявлена.

Щодо вимоги про стягнення 3 % річних та інфляційних втрат.

У зв`язку з невиконанням відповідачем умов договору в частині оплати отриманого природного газу в квітні 2025 року, позивачем заявлено вимогу про стягнення з останнього 4274,21 грн 3% річних та 3 561,29 грн інфляційних втрат.

Відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд, здійснивши перевірку наданого позивачем розрахунку 3 % річних та інфляційних втрат, нарахованих у зв`язку з порушенням строку оплати за природний газ, поставлений у квітні 2025 року, констатує, що вказаний розрахунок є арифметично вірними, відповідає вимогам чинного законодавства та положенням договору, а тому позовні вимоги в цій частині також підлягають задоволенню.

Резюмуючи викладене, суд зазначає про доведення позивачем факту порушення відповідачем своїх зобов`язань за договором в частині нездійснення останнім оплати за отриманий природний газ в повному обсязі та у встановлені договором строки. Натомість, відповідач станом на день розгляду даної справи не надав суду доказів повної та своєчасної оплати за отриманий та спожитий природний газ за договором, наявність заборгованості не спростував, заперечень щодо заявлених до нього вимог суду не подав.

Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Положеннями статей 13-14 ГПК України унормовано, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В той же час, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до статті 73 ГПК України доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 74 ГПК України обов`язок доказування і подання доказів віднесено на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

У статті 76 ГПК України встановлено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно зі статтею 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Сторонами у справі не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження наявності інших обставин ніж ті, що досліджені судом, а відтак, зважаючи на зазначене вище, позовні вимоги як обґрунтовано заявлені, підтверджені належними та допустимими доказами підлягають задоволенню в повному обсязі.

Розподіл судових витрат.

Витрати зі сплати судового збору відповідно до статті 129 ГПК України покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 2, 13, 73, 74, 76, 77, 78, 79, 86, 129, 233, 236, 238, 241, 248, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Відділу освіти, молоді та спорту, культури, туризму Великолучківської сільської ради (89625, Закарпатська обл., Мукачівський р-н, с. Великі Лучки, вул. Центральна, буд. 37, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" (04116, м. Київ, вул. Шолуденка, буд. 1, ) 300 934,82 грн (триста тисяч дев`ятсот тридцять чотири гривні 82 коп.) заборгованості, з яких 253 672,38 грн (двісті п`ятдесят три тисячі шістсот сімдесят дві гривні 38 коп.) основного боргу, 39 426,94 грн (тридцять дев`ять тисяч чотириста двадцять шість гривень 94 коп.) пені, 4 274,21 грн (чотири тисячі двісті сімдесят чотири гривні 21 коп.) 3% річних, 3 561,29 грн (три тисячі п`ятсот шістдесят одну гривню 29 коп.) інфляційних втрат, а також 3 611,22 грн (три тисячі шістсот одинадцять гривень 22 коп.) на відшкодування сплаченого судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Апеляційна скарга на рішення суду згідно статті 256 Господарського процесуального кодексу України подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення суду або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення може бути оскаржене до Західного апеляційного господарського суду.

Повне судове рішення складено, оформлено та підписано 23.04.2026.

Суддя Д. Є. Мірошниченко