РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

07.04.2026Справа № 910/526/26

Господарський суд міста Києва у складі судді Кирилюк Т.Ю., за участю секретаря судового засідання Шадури М.Ю., розглянув в порядку загального позовного провадження матеріали справи

за позовом Київської міської ради

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Патон Інтернешнл»

про стягнення 2 672 053,33 грн.

представники сторін:

позивача Войнов А.В.

відповідача не з`явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Київська міська рада звернулась до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Патон Інтернешнл» про стягнення 2 672 053,33 грн. неправомірно збережених грошових коштів.

Позовні вимоги обґрунтовані фактичним безоплатним використанням відповідачем земельної ділянки територіальної громади.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.01.2026 прийнято позовну заяву до розгляду за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання та встановлено строки надання учасниками заяв по суті.

Відповідачем 10.02.2026 сформовано в системі «Електронний суд» відзив, яким заперечено вимоги повністю з огляду на неврахування позивачем встановленої рішенням Київської міської ради нульової ставки орендної плати за землю в період з 01.03.2022 до 31.05.2022.

Позивачем 16.02.2026 сформовано в системі «Електронний суд» відповідь на відзив, якою підтримано вимоги позову.

З метою забезпечення процесуальних прав відповідача підготовче засідання відкладено на 17.03.2026.

Відповідачем 13.03.2026 сформовано в системі «Електронний суд» клопотання про розгляд справи без участі його представника та заперечення на відповідь на відзив.

Позивачем 16.03.2026 сформовано в системі «Електронний суд» додаткові пояснення.

У засіданні 17.03.2026 закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті на 07.04.2026.

Відповідачем 06.04.2026 сформовано в системі «Електронний суд» клопотання про відкладення розгляду справи.

У засіданні 07.04.2026 судом відмовлено у задоволені клопотання відповідача з огляду на відсутність підстав визначених статтею 202 Господарського процесуального кодексу України.

У судовому засіданні 07.04.2026 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

Відповідач є власником нежитлових будівель площею 920,0 кв.м, 544,0 кв.м, 832,0 кв.м, 2 592,00 кв.м та комплексу будівель (очисні споруди, склади, гаражі тощо) площею 2 213,9 кв.м, розташованих на земельній ділянці з кадастровим номером

:90:118:0094 по вулиці Новопирогівська 66 у місті Києві.

Право власності відповідача на нежитлові будівлі підтверджене інформаційною довідкою №460949065 та поясненнями відзиву відповідача.

Відповідно до витягу з Державного земельного кадастру №НВ-021 земельна ділянка :90:118:0094 зареєстрована 22.12.2021.

Нормативна грошова оцінка земельної ділянки з кадастровим номером :90:118:0094 відповідно до витягу №НВ-025 із технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок складає 23 238 217,14 грн.

Частинами першою, третьою, четвертою та дев`ятою статті 79-1 Земельного кодексу України встановлено, що формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі; земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. Земельна ділянка може бути об`єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї.

Таким чином, з 22.12.2021 земельна ділянка з кадастровим номером :90:118:0094 була сформованою як об`єкт цивільних прав.

За позитивно-правовими приписами статті 206 Земельного кодексу України використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка.

Відповідно, з 22.12.2021 відповідач мав юридичний обов`язок оплачувати використання земельної ділянки з кадастровим номером :90:118:0094.

Плата за землю - це загальнодержавний податок, який справляється у формі земельного податку або орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності (підпункт 14.1.147 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України).

Земельним податком є обов`язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів, а орендною платою за земельні ділянки державної і комунальної власності - обов`язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою (підпункти 14.1.72, 14.1.136 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України).

Таким чином, законодавцем розмежовані поняття «земельний податок» та «орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності» в залежності від правових підстав передання прав землекористування такими ділянками. Об`єктом плати є певно визначена земельна ділянка як об`єкт цивільних прав.

Платниками земельного податку є виключно власники та постійні землекористувачі.

Власники земельних ділянок - юридичні та фізичні особи (резиденти і нерезиденти), які відповідно до закону набули права власності на землю в Україні, а також територіальні громади та держава щодо земель комунальної та державної власності відповідно (пункт 14.1.34 Податкового кодексу України).

Власником земельної ділянки з кадастровим номером :90:118:0094 є територіальна громада міста Києва, представницьким органом якої є позивач у даній справі.

Відповідач не міг набути права постійного користування цією земельною ділянкою, оскільки не відповідає вимогам, встановлених частиною другою статті 92 Земельного кодексу України.

Листом №34440/5/26-15-04-15-03 від 09.12.2025 Головним управлінням ДПС у місті Києві підтверджено факт неподання відповідачем у даній справі податкових декларацій по платі за землю та не сплати протягом 2020-2025 років плати за землю.

Відповідно до частини другої статті 152 Земельного кодексу України власник земельної ділянки може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, відшкодування завданих збитків.

За правовими висновками Великої Палати Верховного Суду (постанова від 09.11.2021 у справі 905/1680/20) у випадку використання землекористувачем сформованої земельної ділянки комунальної власності, якій присвоєно окремий кадастровий номер, без оформлення договору оренди власник такої земельної ділянки (орган місцевого самоврядування, який представляє інтереси територіальної громади) може захистити своє право на компенсацію йому вартості неотриманої орендної плати в порядку статті 1212 Цивільного кодексу України.

Частинами першою та другою статті 1212 Цивільного кодексу України встановлено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Наведеною правовою нормою суттєвою обставиною визнається факт збереження чужого майна незалежно від наявності або відсутності складу правопорушення.

Позивач, як представницький орган територіальної громади, у власності якої перебуває використовувана відповідачем земельна ділянка, у даному випадку має право отримати від відповідача плату за користування земельною ділянкою з кадастровим номером :90:118:0094 за період часу з моменту її формування до моменту укладення договору оренди.

Судом відхилено посилання відповідача до нормативно-правових актів, якими встановлювались пільги для землекористувачів на час воєнного в частині застосування нульової ставки орендної плати, оскільки ці пільги розповсюджено виключно на коло осіб, які використовували майно на відповідній правовій підставі. Відповідач у даному випадку використовував земельну ділянку без належної правової підстави.

Крім того, судом відхилено і заперечення відповідача в частині доведеності факту користування ним лише частиною земельної ділянки, оскільки матеріали справи не містять жодного доказу вчинення відповідачем будь-яких юридичних дій, направлених на виділення саме цієї частини земельної ділянки.

За змістом частини першої статті 14 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справу не інакше як (у тому числі) на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до статті 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

У відповідності до частини першої статті 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи наведені вимоги процесуального Закону суд має погодитись з доводами позивача, що з 22.12.2021 (формування земельної ділянки з кадастровим номером :90:118:0094) до 31.12.2025 відповідачем фактично збережено грошові кошти, які мали бути направлені на оплату землекористування.

За таких обставин, суд задовольняє позовні вимоги повністю.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача.

На підставі викладеного та керуючись статтею 74, статтями 76-79, статтею 86, статтею 123, статтею 129, статтями 232-233, статтями 237-238, статтею 240 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Патон Інтернешнл» (03045, місто Київ, вулиця Новопирогівська, будинок 66; ідентифікаційний номер 37723728) на користь Київської міської ради (01044, місто Київ, вулиця Хрещатик 36; ідентифікаційний код 22883141) 2 672 053,33 грн. безпідставно збережених грошових коштів та 32 064,64 грн. витрат зі сплати судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне рішення складено 16.04.2026

Суддя Т.Ю.Кирилюк