УХВАЛА

м. Київ

21.04.2026Справа № 910/2180/26

Господарський суд міста Києва у складі судді Кирилюк Т.Ю., розглянувши

заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Транс-Логістик»

про забезпечення позову у господарській справі

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Транс-Логістик»

до Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України»

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача приватний нотаріус Київського нотаріального округу Гамаль Ірина Миколаївна

про визнання виконавчих написів нотаріуса такими, що не підлягають виконанню

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Транс-Логістик» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про визнання виконавчих написів № 4414 від 08.08.2025 та № 4415 від 08.08.2025, вчинених приватним нотаріусом Київського нотаріального округу Гамаль Іриною Миколаївною такими, що не підлягають виконанню.

Позивачем долучено до позовної заяви копію заяви про забезпечення позову з додатками, якою заявник просив суд вжити заходи забезпечення позову шляхом зупинення вчинення виконавчих дій, у тому числі стягнення, на підставі виконавчих написів нотаріуса за реєстровим № 4414 та № 4415 від 08.08.2025 вчинених Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гамаль Іриною Миколаївною за виконавчими провадженнями № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2, відкритими приватним виконавцем Кузьменком О.С., до набрання законної сили рішенням суду у цій справі.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.03.2026 копію заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Транс-Логістик» про забезпечення позову з додатками повернуто заявнику.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.03.2026 прийнято позовну заяву до розгляду, вирішено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження, встановлено строки подання учасниками заяв по суті справи, залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача приватного нотаріуса Київського нотаріального округу Гамаль Ірину Миколаївну; призначено підготовче засідання.

Позивач 20.04.2026 сформував у системі "Електронний суд" заяву, якою просить суд забезпечити позов шляхом зупинення вчинення виконавчих дій, у тому числі стягнення, на підставі виконавчих написів нотаріуса за реєстровим № 4414 та № 4415 від 08.08.2025, вчинених Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гамаль Іриною Миколаївною за виконавчими провадженнями № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2, відкритими приватним виконавцем Кузьменком О.С., до набрання законної сили рішенням суду у цій справі.

Позивач обґрунтовує подану заяву тим, що він дізнався про виконавчі написи лише 25.02.2026 і до цього часу не мав можливості оскаржити їх, але, за його твердженнями, спір щодо заборгованості існує (справи № 910/12677/23 та № 910/9462/25).

Відповідно до статті 136 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частиною першою статті 137 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною відповідачу вчиняти певні дії; встановленням обов`язку вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1 - 9 цієї частини.

Частинами першою, третьою статті 138 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що заява про забезпечення позову подається: 1) до подання позовної заяви - за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом для відповідного позову, або до суду за місцезнаходженням предмета спору - якщо суд, до підсудності якого відноситься справа, визначити неможливо; 2) одночасно з пред`явленням позову - до суду, до якого подається позовна заява, за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом; 3) після відкриття провадження у справі - до суду, у провадженні якого перебуває справа.

За змістом статті 140 Господарського процесуального кодексу України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи. Ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням:

- розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову;

- забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу;

- наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову;

- імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів;

- запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Заходи до забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати необхідність вжиття відповідного заходу забезпечення позову. Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтвердження доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до статей 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (стаття 79 Господарського процесуального кодексу України).

За приписами статті 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд зазначає, що представником позивача у заяві про забезпечення позову не наведено достатніх обґрунтувань та не долучено доказів, які б свідчили про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди його правам, свободам та інтересам до прийняття рішення у даній справі, дані про неможливість захисту прав, свобод та інтересів позивача без вжиття таких заходів також не наведені.

Таким чином, заява про забезпечення позову є такою, що не підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 136, 138, 139, 140, 232-235 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

УХВАЛИВ:

1. У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Транс-Логістик» про забезпечення позову відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена у порядку та строки, передбачені розділом IV Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Т.Ю. Кирилюк