ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"13" квітня 2026 р.м. Одеса Справа № 916/4796/23

Господарський суд Одеської області у складі судді Невінгловської Ю.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін матеріали справи №916/4796/23,

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕНЕРДЖИГАЗТРЕЙД" (18001, Черкаська обл., місто Черкаси, вул. Байди Вишневецького, буд. 37; );

до відповідача: Тягинської сільської ради (74330, Херсонська обл., Бериславський р-н, село Тягинка, вул. Вишнева, буд. 1 Д; );

про стягнення 68 946,84 грн,-

1. Суть спору.

02.11.2023 до Господарського суду Одеської області надійшла позовна заява (вх.№5365/23) Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕНЕРДЖИГАЗТРЕЙД" до відповідача - Тягинської сільської ради, в якій позивач просить суд стягнути із відповідача суму основного боргу за поставлену електричну енергію у розмірі 56 418,76 грн, 3 % річних у розмірі 2 592,17 грн, інфляційні втрати у розмірі 9 935,76 грн.

В обґрунтування заявлених вимог ТОВ "ЕНЕРДЖИГАЗТРЕЙД" посилається на неналежне виконання відповідачем зобов`язань за договором № 066-ЕГТ-22/Е про постачання електричної енергії споживачу від 06.01.2022 в частині своєчасної оплати вартості поставленої електричної енергії.

При цьому, позивачем у позовній заяві викладено клопотання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження.

2. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії по справі.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 07.11.2023 позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕНЕРДЖИГАЗТРЕЙД" було залишено без руху із встановленням позивачу строку для усунення виявлених судом недоліків.

10.11.2023 до суду від позивача надійшла заява (вх.№40918/23) про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою суду від 15.11.2023 було відкрито провадження у справі №916/4796/23 правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, в порядку ст.ст. 247-252 ГПК України.

Ухвалою суду від 04.06.2024 провадження у даній справі було зупинено до розгляду Об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду справи № 908/1162/23.

23.10.2025 до суду від ТОВ "ЕНЕРДЖИГАЗТРЕЙД" надійшло клопотання (вх.№33541/25) про поновлення провадження у справі № 916/4796/23 у зв`язку з усуненням обставин, що раніше зумовили його зупинення.

Ухвалою суду від 04.11.2025 провадження у даній справі було поновлено, продовжено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, в порядку ст.ст. 247-252 ГПК України.

05.03.2026 до суду від позивача надійшло клопотання про прискорення розгляду справи (вх.№7992/26).

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 2 ГПК України, завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Враховуючи ту обставину, що в умовах воєнного стану суди продовжують працювати в штатному режимі, з огляду на необхідність дотримання розумних строків розгляду справи з метою забезпечення доступу до правосуддя, гарантованого державою та ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд здійснив розгляд даної справи в межах розумного строку.

3. Аргументи учасників справи.

3.1. Аргументи Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕНЕРДЖИГАЗТРЕЙД".

В якості обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що Тягинською сільською радою в системі електронних торгів «Prozorro» було оголошено та проведено процедуру відкритих торгів, за результатами яких між Тягинською сільською радою, як Покупцем, та ТОВ «ЕНЕРДЖИГАЗТРЕЙД» було укладено Договір №066-ЕГТ-22/Е про постачання електричної енергії споживачу (далі Договір).

Так позивач зазначає, що на виконання даного Договору, у березні 2022 відповідно до даних оператора системи розподілу - АТ «Херсонобленерго», було поставлено на об`єкти відповідача електричної енергії в загальному обсязі 10 625 кВт-год, що підтверджується листом.

На підставі зазначеного позивачем було складено та належним чином оформлено акт №485 приймання-передачі електричної енергії за березень 2022, в обсязі 10,625 МВт-год, на загальну вартість 56 418,76 грн.

Крім того позивач зазначає, що для оплати електричної енергії отриманої та використаної (спожитої) відповідачем у березні 2022 року, позивачем 12.04.2022 було сформовано рахунок-фактуру №485 на вартість 56 418,76 грн та направлено на адресу електронної пошти відповідача яка, визначена в Договорі.

Як стверджує позивач, відповідачем свої зобов`язання з оплати вартості поставленої електричної енергії у березні 2022 року виконано не було, у зв`язку з чим, утворилась заборгованість відповідача за 10,625 МВт-год електричної енергії, загальною вартістю 56 418,76 грн, що підтверджується Бухгалтерською довідкою № 11/2023 від 01.11.2023.

Відтак, на день подання позовної заяви, заборгованість відповідача перед Позивачем за поставлену та використану (спожиту) у березні 2022 електричну енергію складає 56 418,76 грн, а також позивачем було нараховано інфляційні нарахування та 3 % річних у розмірі 2 592,17 грн, які позивач просить стягнути з відповідача.

3.2. Аргументи Тягинської сільської ради.

Тягинська сільська рада про відкриття провадження у справі повідомлена належним чином, а саме шляхом направлення копій ухвал суду до Електронного кабінету в підсистемі ЄСІТС, проте своїм правом передбаченим ст. 165 ГПК України, на подання відзиву по суті справи не скористалася, жодних доказів у якості спростування наведених позивачем обставин відповідачем до матеріалів справи не додано.

Згідно положень ч. 2 ст. 178 ГПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Відтак суд вирішує спір, який виник між ТОВ «ЕНЕРДЖИГАЗТРЕЙД» та Тягинською сільською радою за наявними в матеріалах справи доказами.

4. Фактичні обставини справи встановлені судом.

06.01.2022 між ТОВ «ЕНЕРДЖИГАЗТРЕЙД» (Постачальник) та Тягинською сільською радою (Замовник/Споживач), шляхом подання останнім заяви-приєднання, укладено Договір про постачання електричної енергії №066-ЕГТ-22/Е, відповідно до п. 2.1 якого постачальник продає електричну енергію споживчу для забезпечення потреб електроустановок споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість використаної (купованої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору (далі Договір) (а.с.20-39).

Відповідно до п. 2.2 Договору, обов`язковою умовою для постачання електричної енергії споживачу є наявність у нього укладеного в установленому порядку з оператором системи договору про надання послуг з розподілу, на підставі якого споживач набуває право отримувати послугу з розподілу електричної енергії.

Пунктом 2.3 Договору визначено найменування товару: код ДК 021:2015-09310000-5 - Електрична енергія.

Очікуваний обсяг постачання електричної енергії на період з 01.01.2022 по 31.12.2022 становить 400 000 кВт*год. та відповідає очікуваному обсягу закупівлі послуг з розподілу (передачі) електричної енергії у оператора системи.

Згідно з п. 2.4 Договору зазначено, що вказаний договір не передбачає оплату замовником послуги з розподілу електричної енергії через постачальника. Вартість тарифу розподілу оплачує Споживач за окремим договором із ОСР.

Згідно з п. 3.1 Договору, початком постачання електричної енергії споживачу є дата, зазначена в заяві-приєднанні, яка є додатком 1 до цього Договору.

Пунктом 5.1 Договору визначено, що Споживач розраховується з постачальником за електричну енергію за ціною, що визначається відповідно до механізму визначення ціни електричної енергії, згідно з обраною Споживачем комерційною пропозицією, яка є додатком 2 до цього Договору.

Ціна 1 кВт*год електричної енергії, з урахуванням тарифу на послуги з передачі електричної енергії, становить 5,31 грн з урахуванням ПДВ, у тому числі:

- ціна електричної енергії становить 4,425 грн;

- податок на додану вартість у розмірі 20% до ціни електричної енергії 0,885 грн.

Відповідно до п. 5.2 Договору, загальна вартість всього обсягу поставки електричної енергії складає 2 124 000,00 грн., у тому числі ПДВ 354000,00 грн.

Згідно з п. 5.3 Договору, спосіб визначення ціни електричної енергії зазначається в комерційній пропозиції постачальника (додаток 2 до договору).

У п. 5.23 Договору, сторони домовилися ввести цінове застереження щодо верхнього рівня ціни (гранична ціна по договору) на рівні 4,56 грн. за 1 кВт*год. без ПДВ та без урахування вартості тарифу на послуги з передачі електричної енергії, яка обчислюється шляхом застосування коефіцієнту 1,2 до ціни електричної енергії, що зафіксована у першій редакції договору. Вартість послуг з розподілу електричної енергії визначається згідно умов договору.

Факт зміни ціни на електричну енергію оформлюється відповідною додатковою угодою.

Відповідно до пп. 1 п. 6.2 Договору, Споживач зобов`язується забезпечувати своєчасну та повну оплату спожитої електричної енергії згідно з умовами цього Договору.

Пунктом 14.1 Договору встановлено, що Договір набуває чинності з дати його підписання і діє в частині постачання електричної енергії з 01.01.2022 до 31.12.2022 (включно), а в частині розрахунків до повного виконання сторонами своїх обов`язків за цим Договором.

Початок постачання електричної енергії зазначається в заяві-приєднання, яка є додатком №1 до Договору.

Пунктом 14.12 Договору визначено, що цей Договір, заявки, специфікації, рахунки, первинні бухгалтерські документи, додатки, додаткові угоди та інші документи за Договором можуть складатися в електронній формі та підписуватися Сторонами електронними-цифровими підписами (ЕЦП) або кваліфікованими електронними підписами (КЕП) в будь-якому з таких сервісів, які є у використанні сторін: М.Е.Дос та інші (за домовленістю сторін). Електронні документи вважаються одержаними адресатом з моменту надсилання, якщо відправник не отримає автоматичне повідомлення про те, що електронний документ не надіслано.

В Заяві-приєднанні, яка є Додатком №1 до Договору, сторони погодили початок постачання з 01.01.2022, а також визначили перелік точно комерційного обліку за об`єктами Споживача.

В Комерційній пропозиції, яка є додатком №2 до Договору, сторони погодили, що оплата за спожиту електричну енергію у розрахунковому періоді здійснюється за ціною (тарифом), визначеною договором за результатами публічної закупівлі за 1 кВт*год (1МВт*год).

Ціна 1 кВт*год електричної енергії, з урахуванням тарифу на послуги з передачі електричної енергії, становить 5,31 грн. з урахуванням ПДВ, у тому числі:

-ціна електричної енергії 4,425 грн.;

-податок на додану вартість у розмірі 20% до ціни електричної енергії 0,885 грн.

Фактична ціна (тариф) купованої споживачем електроенергії у розрахунковому періоді, яка зазначається в акті купівлі-продажу електроенергії, розраховується (визначається) постачальником за формулою, наведеною в даній комерційній пропозиції.

Умовами п. 2 Комерційної пропозиції передбачено, що розрахунки Споживача за цим Договором здійснюються виключно на поточний рахунок із спеціальним режимом використання Постачальника в безготівковій формі на підставі платіжних документів: рахунку-фактури та акту приймання-передачі електричної енергії.

Згідно з п. 4 Комерційної пропозиції, рахунок на оплату виставляється постачальником протягом 2 робочих днів після отримання постачальником інформації від адміністратора комерційного обліку про обсяги поставленої електричної енергії об`єктам споживача, але не пізніше 15-го числа місяця, наступного за місяцем поставки електричної енергії.

Розрахунок за фактично спожиту електричну енергію здійснюється протягом 5 робочих днів від дати отримання споживачем рахунку на оплату, але не пізніше 20-го числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки електричної енергії (розрахункового місяця).

На виконання умов Договору, позивачем було здійснено поставку електричної енергії у березні 2022,

Відповідно до Акту приймання-передачі електричної енергії №485 від 12.04.2022 (а.с.49), ТОВ «ЕНЕРДЖИГАЗТРЕЙД», як Постачальник, передав а Тягинська сільська рада, як Споживач, прийняла та використала в період з 01.03.2022 по 31.03.2022 електричну енергію в обсязі 10,625 МВт/год загальною вартістю 56 418,76 грн.

На оплату спожитої в березні 2022 року електричної енергії позивачем складено рахунок-фактуру №485 від 12.04.2022, який було направлено на оплату відповідачу електронною поштою 12.04.2022 (а.с.50-54).

Вказаний акт та рахунок було направлено на адресу електронної пошти Тягинської сільської ради , яка зазначена в розділі Договору «Місцезнаходження та банківські реквізити сторін».

Листом за №20-005750-12 від 27.10.2023 Херсонобленерго повідомило адвокату Костенко В.В. інформацію щодо обсягів споживання та оплати споживача Тягинської сільської ради за період березень 2022 спожито 10 625 кВТ/год, а також, що споживачем оплати за послуги розподілу електричної енергії у березні 2022 рахунки сплачено не було (а.с.55-56).

Оскільки відповідач не оплатив спожиту електричну енергію на суму 56 418,76 грн, позивач звернувся до господарського суду з позовом у даній справі про стягнення з відповідача даної суми боргу, а також позивачем було нараховано 2 592,17 грн - 3% річних, 9 935,76 грн - інфляційні втрати.

5. Позиція суду щодо встановлених обставин справи.

Згідно з частинами 1, 2 статті 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Згідно з частиною першою статті 714 Цивільного кодексу України, за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін (ч. 2 ст. 714 ЦК України).

Положеннями статті 712 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно зі ст. 655 Цивільного кодексу України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

За приписами частини 1 статті 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 Цивільного кодексу України).

Згідно із частиною 1 статті 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

За змістом статті 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Отже, викладені у договорі зобов`язання є обов`язковими до виконання сторонами вказаного договору.

Особливості визначення кількості (обсягів), якості, строків, ціни та порядку розрахунків за договором постачання електричної енергії споживачу встановлюються Закону України «Про ринок електричної енергії».

Згідно зі ст. 4 Закону України «Про ринок електричної енергії», учасники ринку електричної енергії провадять свою діяльність на ринку електричної енергії на договірних засадах. Для забезпечення функціонування ринку електричної енергії укладається, зокрема, договір про постачання електричної енергії споживачу.

Постачання електричної енергії електропостачальником здійснюється з дотримання Правил роздрібного ринку. Умови постачання електричної енергії, права та обов`язки електропостачальника і споживача визначаються договором постачання електричної енергії споживачу, який затверджує Регулятор (ч. 6, 7, 11 ст. 56 Закону «Про ринок електричної енергії»).

Пунктом 4.3. Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №312 від 14.03.2018 року визначено, що дані, необхідні для формування платіжних документів, у тому числі щодо обсягів електричної енергії, надаються учасникам роздрібного ринку адміністратором комерційного обліку в порядку, встановленому Кодексом комерційного обліку. На підставі отриманих даних відповідно до умов договору (обраної споживачем комерційної пропозиції) сторони складають акти прийому-передачі проданих товарів та/або наданих послуг.

Відповідно до п.4.12, 4.13 розділу IV Правил роздрібного ринку електричної - затверджених Постановою НКРЕКП № 312 від 14.03.2018 (ПРРЕЕ) розрахунок між споживачем та електропостачальником (іншими учасниками роздрібного ринку, якщо вони беруть участь у розрахунках) здійснюються згідно з даними, отриманими від адміністратора комерційного обліку в порядку, передбаченому Кодексом комерційного обліку, про обсяги поставленої, розподіленої (переданої) та купленої електричної енергії.

Згідно з п. 10 постанови НКРЕКП № 312 від 14.03.2018 до запуску електронної платформи Датахаб адміністратора комерційного обліку функції адміністратора комерційного обліку на роздрібному ринку електричної енергії, у тому числі адміністрування процедури зміни постачальника електричної енергії у межах території ліцензованої діяльності, виконує відповідний оператор системи розподілу.

Функції адміністратора комерційного обліку (далі - АКО) з врахуванням положень п.9, п. 10 постанови НКРЕКП № 312 від 14.03.2018 та відповідно до ч. 1 ст. 53 Закону України «Про ринок електричної енергії» покладаються на оператора системи передачі/оператора системи розподілу (далі - ОСП/ОСР).

Відповідно до п. 4.3 ПРРЕЕ дані, необхідні для формування платіжних документів, у тому числі щодо обсягів електричної енергії, надаються учасникам роздрібного ринку адміністратором комерційного обліку в порядку, встановленому Кодексом комерційного обліку. На підставі отриманих даних відповідно до умов договору (обраної споживачем комерційної пропозиції) сторони складають акти прийому-передачі проданих товарів та/або наданих послуг.

За вимогами п. 9.1.1 розділу ІХ Кодексу комерційного обліку електричної енергії обмін даними між адміністратором комерційного обліку, постачальником послуг комерційного обліку та учасниками ринку здійснюється у вигляді електронних документів відповідно до стандартів інформаційного обміну Датахаб, що розробляються адміністратором комерційного обліку та затверджуються Регулятором.

Відповідно до Акту прийому-передачі електричної енергії №485 від 12.04.2022, позивачем було поставлено електричну енергію Тягинській сільській раді за період березень 2022 в обсязі 10,625 МВт/год вартістю 56 418,76 грн.

Як було встановлено судом, листом за №20-005750-12 від 27.10.2023 Херсонобленерго підтвердило зазначені обсяги постачання електричної енергії Тягинській сільській раді у березні 2022.

Відповідно до заяви-приєднання до умов Договору від 06.01.2022, постачання електричної енергії здійснювалося до об`єктів споживача що розташовані на території Тягинської сільської ради Бериславського район Херсонської області.

Відповідно до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією затвердженого Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України наказу №309 від 22.12.2022, територія Тягинської сільської територіальної громади в період з 27.02.2022 по 11.11.2022 відносилася до переліку тимчасово окупованих територій російською федерацією.

Верховний Суд у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду переглянув у касаційному порядку постанову Центрального апеляційного господарського суду від 06.12.2023 у справі №908/1162/23 про стягнення боргу за спожитий у листопаді-грудні 2022 року обсяг електроенергії на об`єкті, який знаходиться у місті Мелітополі (до закінчення перегляду судового рішення Об`єднаною палатою у справі №908/1162/23 суд зупиняв провадження у справі №916/4796/23).

Предметом розгляду об`єднаною палатою Касаційного господарського суду було питання застосування частини другої статті 13 та частини другої статті 131 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» до правовідносин, які виникли у період з лютого 2022 року по грудень 2022 року, тобто до прийняття Кабінетом Міністрів України постанови від 06.12.2022 № 1364 «Деякі питання формування переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією» та затвердження Міністерством з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України наказу №309 «Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією».

Відповідно пунктів 1, 3 частини першої статті 3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» № 1207-VII (далі - Закон №1207-VII) для цілей цього Закону тимчасово окупованою територією визначається: сухопутна територія тимчасово окупованих російською федерацією територій України, водні об`єкти або їх частини, що знаходяться на цих територіях (пункт 1); інша сухопутна територія України, внутрішні морські води і територіальне море України, визнані в умовах воєнного стану тимчасово окупованими у встановленому Кабінетом Міністрів України порядку (пункт 3).

Залишаючи постанову суду апеляційної інстанції у справі № 908/1162/23 про відмову в позові без змін, Верховний Суд зокрема виснував: Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» щодо деяких питань визначення правового статусу тимчасово окупованих територій України в умовах воєнного стану від 16.11.2022 № 2764-ІХ частину третю статті 1 Закону № 1207-VII було викладено в редакції, за якою дата початку і дата завершення тимчасової окупації територій, передбачених пунктом 3 частини першої статті 3 цього Закону, визначаються Кабінетом Міністрів України.

Діюча редакція цієї норми (у відповідності до змін, внесених Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо звільнення від сплати екологічного податку, плати за землю та податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за знищене чи пошкоджене нерухоме майно» № 3050-IX від 11.04.2023) вказує, що дата початку і дата завершення тимчасової окупації територій, які передбачені у пункті 3 частини першої статті 3 цього Закону, визначаються у встановленому Кабінетом Міністрів України порядку.

Як зазначила Об`єднана палата, з 07.05.2022 ані пункт 7 частини першої статті 1-1, ані пункт 1 частини третьої статті 3 Закону №1207-VII не містили (і зараз також не містять) жодних посилань на те, що статус тимчасово окупованих вказані у них території набувають залежно від наявності чи відсутності (а так само і дати ухвалення) будь-якого рішення того чи іншого повноважного органу державної влади України - РНБО, Кабінету Міністрів України чи іншого органу в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Кабінет Міністрів України 06.12.2022 затвердив постанову «Деякі питання формування переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією», відповідно до якої перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, затверджується Міністерством з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій за формою згідно з додатком за погодженням з Міністерством оборони України з урахуванням пропозицій відповідних обласних, Київської міської військових адміністрацій.

Відповідно до наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 №309 «Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією» зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 23.12.2022 за №1668/39004, датою окупації Мелітопольської міської територіальної громади визначено 25.02.2022.

Однак у відповідності до регулювання, запровадженого Законом України від 21.04.2022 № 2217-ІХ «Про внесення змін до деяких законів України щодо регулювання правового режиму на тимчасово окупованій території України» правовий статус тимчасово окупованої території рф в розумінні пункту 1 частини першої статті 3 Закону № 1207-VII не залежить від того, чи ухвалив (і якщо ухвалив - то коли саме) той чи інший повноважний орган державної влади України (РНБО, Кабінет Міністрів України чи інший орган в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України) рішення про визнання певної частини території України тимчасово окупованою. Таке рішення повноважного органу державної влади України (зокрема - і Кабінету Міністрів України) для територій, визначених у пункті 1 частини першої статті 3 Закону № 1207-VII, має не конститутивне, а лише інформативне значення, з публічною достовірністю підтверджуючи конкретну дату, з якої фактична окупація певної частини території України почалася чи припинилася.

З огляду на викладене у постанові по справі №908/1162/23, об`єднана палата дійшла висновку про відсутність підстав для відступу від висновку, викладеного Верховним Судом у постанові зі справи №910/9680/23 про поширення положень статті 13-1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» на території, тимчасово окуповані в період воєнного стану, лише з огляду на загальновідомий факт окупації таких територій за відсутності відповідного рішення Кабінету Міністрів України.

Залишаючи без змін постанову суду апеляційної інстанції у справі №908/1162/23 про відмову в позові, об`єднана палата зазначила про те, що підставою для відмови в позові у цій справі, враховуючи положення статті 13-1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», є заборона передачі електроенергії відповідачу, оскільки факт тимчасової окупації міста Мелітополь є загальновідомим фактом, що не потребує окремого доказування у даному судовому провадженні.

З урахуванням правової позиції, викладеної об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у справі №908/1162/23, а також відповідно до частини четвертої статті 236 Господарського процесуального кодексу України, суд застосовує наведені висновки до спірних правовідносин, оскільки вони є подібними за своїм змістом.

Враховуючи загальновідомий факт тимчасової окупації Тягинської сільської територіальної громади Бериславського району Херсонської області з 27 лютого 2022 року, господарський суд доходить висновку, що спірні правовідносини підпадають під дію частини другої статті 13-1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України».

Положення статті 13-1 Закону № 1207-VII застосовуються до тимчасово окупованої території, визначеної пунктами 1 та 2 частини першої статті 3 цього Закону, надр під зазначеними територіями, а також повітряного простору над ними.

В умовах воєнного стану рішенням Кабінету Міністрів України положення цієї статті можуть бути поширені також на тимчасово окуповані території, визначені пунктом 3 частини першої статті 3 цього Закону, надра під такими територіями та повітряний простір над ними.

Відповідно до статті 13-1 Закону № 1207-VII на період тимчасової окупації забороняється переміщення товарів (робіт, послуг) з тимчасово окупованої території на іншу територію України та/або з іншої території України на тимчасово окуповану територію усіма видами транспорту, у тому числі автомобільним, залізничним, повітряним і трубопровідним транспортом, а також лініями електропередач та гідротехнічними спорудами, за винятком випадків, передбачених частинами третьою та четвертою цієї статті.

Положення статті 13-1 Закону № 1207-VII застосовуються до тимчасово окупованої території, передбаченої пунктами 1 і 2 частини першої статті 3 цього Закону, надр під територіями, зазначеними у пунктах 1 і 2 частини першої статті 3 цього Закону, і повітряного простору над цими територіями.

З огляду на те, що факт окупації Тягинської сільської територіальної громади з 27 лютого 2022 року є загальновідомим, а також з урахуванням положень статті 13-1 Закону № 1207-VII, у період з березня 2022 року позивач не мав правових підстав здійснювати господарську діяльність з постачання електричної енергії та передавати її лініями електропередач відповідачу.

У зв`язку з встановленою законом забороною передачі електричної енергії споживачам на тимчасово окупованих територіях, вимоги про стягнення заборгованості за електричну енергію, яка нібито була спожита на об`єктах, розташованих на такій території, є безпідставними та не мають правових підстав для задоволення.

Враховуючи наведене суд доходить висновку про відмову в задоволенні позовних вимог ТОВ «ЕНЕРДЖИГАЗТРЕЙД» про стягнення з Тягинської сільської територіальної громади заборгованості з оплати вартості спожитої електричної енергії в березні 2022 року в розмірі 56 418,76 грн, 3 % річних у розмірі 2 592,17 грн та інфляційних втрат у розмірі 9 935,76 грн.

Відповідно до ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За змістом ст. 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Водночас обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ст. 77 ГПК України).

Відповідно до ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Підсумовуючи викладене, враховуючи фактичні обставини справи та наведені норми законодавства, суд дійшов висновку про наявність законних підстав для відмови у задоволені позову.

Приймаючи до уваги відмову судом у позові у повному обсязі, судові витрати відповідно до ст. 129 ГПК України, відшкодуванню не підлягають та покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст.129, 232, 233, 236-238, 240, 241 ГПК України, суд

УХВАЛИВ:

1.У задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

2.Судові витрати понесені позивачем відшкодуванню не підлягають та покладаються на позивача.

Рішення суду набирає законної сили в порядку ст. 241 ГПК України та підлягає оскарженню до Південно-західного апеляційного господарського суду в порядку ст.256 ГПК України.

Повне рішення складено на підписано 13 квітня 2026 р.

Суддя Ю.М. Невінгловська