РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

20.04.2026Справа № 910/1200/26

Господарський суд міста Києва у складі судді Кирилюк Т.Ю. розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без виклику представників сторін матеріали господарської справи

за позовом Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Опта-Форт»

про стягнення 5 924,46 грн.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Опта-Форт» про стягнення 5 924,46 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх грошових зобов`язань за договором від 03.09.2018 № 8.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.02.2026 позовну заяву залишено без руху, встановлено строк та спосіб усунення недоліків.

Позивачем на виконання вимог ухвали подано до Господарського суду міста Києва (зареєстровано 13.03.2026) заяву про усунення недоліків позовної заяви, з якої вбачається, що позовну заяву приведено у відповідність до статей 162, 164, 172 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.02.2026 відкрито провадження у справі; визнано справу малозначною та вирішено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін; визначено сторонам строки для подачі своїх заяв по суті спору.

Ухвалу про відкриття провадження у даній справі направлено відповідачу рекомендованим листом з повідомленням про вручення за місцезнаходженням відповідно до інформації Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Виходячи зі змісту статей 120, 242 Господарського процесуального кодексу України, пунктів 11, 17, 82, 83,101-104, 104 Правил надання послуг поштового зв`язку, суд дійшов висновку, що відповідач повідомлений про судовий розгляд спору належним чином. Крім того, відповідач мав можливість ознайомитись з ухвалою суду в Єдиному державному реєстрі судових рішень.

Відповідачем відзив суду не надано та позовні вимоги не заперечено. Відповідно до частини дев`ятої статті 165 Господарського процесуального кодексу України справу розглянуто за наявними матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва,

ВСТАНОВИВ:

Відповідач з 01.06.2018 до 28.06.2024 був орендарем об`єкту нерухомого майна - нежитлового приміщення, яке знаходиться за адресою: місто Київ, проспект Перемоги, 61/2 (копії договору оренди нежитлових приміщень від 01.06.2018 № 09/01/13 та додаткової угоди від 28.06.2024 № 1 наявні у матеріалах справи).

Сторонами у справі 03.09.2018 укладено договір № 8 на постачання теплової енергії, відповідно до умов якого позивач зобов`язався поставити теплову енергію, а відповідач - оплатити її вартість.

Відповідно до пункту 2.3.4 договору, відповідач зобов`язався у додатках № 8 та № 9 до договору зазначити всі об`єкти теплопостачання, підключені до теплових мереж відповідача.

Згідно з додатком № 8 до договору опалення об`єкта за договором здійснюється за адресою: місто Київ, проспект Перемоги, 61/2.

Умовами пункту 5.1 договору визначено, що облік споживання відповідачем теплової енергії здійснюється згідно з Законом України "Про комерційний облік".

Відповідач зобов`язався виконувати умови та порядок оплати в обсягах і в терміни, які передбачені у додатку № 4 (пункт 2.3.2 договору).

Відповідно до пункту 3 додатку № 4 до договору, відповідач щомісячно з 12 по 15 число самостійно отримує у ЦОК за адресою: проспект Повітрофлотський, будинок № 58 акт звіряння розрахунків на початок розрахункового періоду (один примірник оформленого акту звірки відповідач повертає в ЦОК) та акт виконаних робіт.

Відповідно до пункту 8.1 договір набуває чинності з 02.06.2018 та діє до 01.06.2020.

У подальшому за взаємною згодою сторін (лист відповідача від 14.12.2020 № 109 та лист позивача від 17.12.2020 № 30/5/3/13507) дію договору подовжено до 31.12.2021.

На підтвердження факту постачання з жовтня 2018 року до грудня 2021 року теплової енергії відповідачу, а також її обсягу, позивачем долучено до позовної заяви корінці нарядів на включення та на відключення об`єкту теплоспоживання; облікові картки (помісячно); довідки про нарахування за теплову енергію, що підтверджують обсяги споживання теплової енергії за період часу з жовтня 2018 року по грудень 2021 року, а також акти приймання-передавання товарної продукції.

З матеріалів справи вбачається, що у актах приймання-передавання товарної продукції зазначено: кількість Гкал., тариф без ПДВ, коефіцієнт перерахунку, сума без ПДВ, усього з ПДВ за період з жовтня 2018 року по грудень 2021 року.

До матеріалів справи додано розрахунок заборгованості за послуги з постачання теплової енергії відповідачу за спірний період; акт звіряння взаєморозрахунків за послуги з постачання теплової енергії за вказаний період; деталізована інформація про коригування нарахувань за послуги з постачання теплової енергії за період виникнення заборгованості з 01.04.2021 по 31.10.2025.

Водночас, акти приймання-передавання товарної продукції за період часу з жовтня 2018 року по грудень 2021 року не підписані представником відповідача.

Проте, акт, підписаний однією стороною, може бути визнаний судом недійсним лише у разі, якщо мотиви відмови другої сторони від підписання акта визнані судом обґрунтованими.

Отже, постачальник не повинен вчиняти жодних дій щодо спонукання споживача до підписання акта приймання-передавання товарної продукції, а має лише констатувати факт відмови від підписання акта.

При цьому, сам по собі факт відсутності підписаних сторонами актів приймання-передавання товарної продукції не є визначальним для висновку про невиконання позивачем своїх зобов`язань із постачання теплової енергії.

Крім того, пунктом 3 додатку № 4 до договору саме на відповідача покладено обов`язок щомісячно з 12 по 15 число самостійно отримувати у позивача акт звіряння розрахунків на початок розрахункового періоду (один примірник оформленого акту звірки відповідач повертає в ЦОК) та акт виконаних робіт.

Також, відповідач не надав жодних доказів на спростування факту отримання теплової енергії у спірний період.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до пункту 2 додатку № 4 до договору, відповідач зобов`язався до 25 числа поточного місяця сплачувати позивачу вартість заявленої у договорі кількості теплової енергії за розрахунковий період, з урахуванням сальдо розрахунків на початок місяця.

Відповідачем вартість поставленої теплової енергії за наведений період часу оплачено частково, у розмірі 108 436,51 грн. Заборгованість у розмірі 3 692,97 грн. не погашено. Протилежного суду не доведено.

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

Згідно з статтею 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з частиною 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до статті 76 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Зі змісту статті 77 Господарського процесуального кодексу України вбачається, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Згідно з статтею 78 Господарського процесуального кодексу України, достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

У відповідності до статті 79 Господарського процесуального кодексу України, наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Приймаючи до уваги встановлені судом факти та обставини, що були наведені, суд дійшов висновку, що вимога позивача про стягнення з відповідача заборгованості вартості поставленої теплової енергії у розмірі 3 692,97 грн. є правомірною, документально доведеною і підлягає задоволенню.

Позивач, за простроченням грошового зобов`язання з оплати поставленої теплової енергії просить стягнути з відповідача за період часу з квітня 2021 року по 31.10.2025 інфляційні втрати у розмірі 1 795,55 грн. та 3% річних у розмірі 435,94 грн.

Згідно з частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши розрахунок 3% річних та інфляційних втрат, Господарський суд міста Києва встановив, що він є арифметично вірним, а тому вимоги підлягають задоволенню у заявленому позивачем розмірі.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір підлягає стягненню з відповідача.

На підставі викладеного та керуючись статтями 74, 76-79, 86, 123, 129, 232-233, 237- 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Опта-Форт» (79029, Львівська область, місто Львів, вулиця Героїв УПА, будинок 73; ідентифікаційний номер 39134938) на користь Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» (01001, місто Київ, площа Івана Франка, будинок 5; ідентифікаційний номер 40538421) 3 692,97грн. основного боргу, 435,94 грн. 3 % річних, 1 795,55 грн. інфляційних втрат та 3 328,00 грн. витрат зі сплати судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Суддя Т.Ю. Кирилюк