ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.04.2026 року м. Дніпро Справа № 904/2332/24 (904/5913/25)

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Чередка А.Є. (доповідач)

суддів: Дарміна М.О., Іванова О.Г.,

при секретарі судового засідання: Кишкань М.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Істрейт"

на додаткове рішення Господарського суду Дніпропетровської області (суддя Суховаров А.В.) від 19.12.2025р. у справі № 904/2332/24 (904/5913/25)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Абріс Строй" (49127, м. Дніпро, вул. Базова, буд.8, кім.8, ідентифікаційний номер юридичної особи 41590608)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Істрейт" (49069, м. Дніпро, пр. Богдана Хмельницького, буд.13, ідентифікаційний номер юридичної особи 30487219)

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю "Рітейл-Девелопмент" (52005, Дніпропетровська область, Дніпровський район, смт. Слобожанське, вул. Василя Сухомлинського, 76, ідентифікаційний номер юридичної особи 34735704)

про стягнення заборгованості за договором підряду

в межах справи № 904/2332/24

за заявою Приватного акціонерного товариства "Техносервіс 2011" (18029, м. Черкаси, вул. Сумгаїтська, буд. 7, ідентифікаційний номер юридичної особи 02132639)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Абріс Строй" (49127, м. Дніпро, вул. Базова, буд.8, кім.8, ідентифікаційний номер юридичної особи 41590608)

про визнання банкрутом, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Абріс Строй" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Істрейт" про стягнення заборгованості за договором генерального підряду у розмірі 1 178 984,16грн. Позивач у позові зазначив про витрати на правничу допомогу, які очікує понести у зв`язку з розглядом справи, що становить суму 42 000,00грн.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 27.11.2025 позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Абріс Строй" задоволено; стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Істрейт" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Абріс Строй" 1 178 984,16 грн. основного боргу, 14 147, 81 грн. судового збору.

10.12.2025 до господарського суду від ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Абріс Строй" арбітражного керуючого Вербицького О.В. надійшла заява про ухвалення додаткового рішення, за змістом якої заявник просив суд:

- ухвалити додаткове рішення у справі № 904/2332/24(904/5913/25);

- стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Істрейт" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Абріс Строй" - 30 000,00 грн. витрат на правову допомогу.

Додатковим рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 19.12.2025р. у справі № 904/2332/24 (904/5913/25):

- заяву Товариства з обмеженою відповідальності "Будівельна компанія "Абріс Строй" про ухвалення додаткового рішення про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу задоволено частково;

- стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Істрейт" на користь Товариства з обмеженою відповідальності "Будівельна компанія "Абріс Строй" суму 18 000,00 грн. витрат на правову допомогу;

- в частині вимог Товариства з обмеженою відповідальності "Будівельна компанія "Абріс Строй" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Істрейт" про стягнення 12 000, 00 грн. витрат на правову допомогу відмовлено. Суд зазначив, що за своєю категорією ця справа не характеризується високим рівнем складності, наявністю виключної правової проблеми і не потребує великого обсягу юридичної та технічної роботи, тому вартість наданої професійної правничої допомоги у цій справі не може бути покладена на відповідача повністю, проте справедливою та співрозмірною є компенсація витрат на професійну правничу допомогу у загальному розмірі 18 000, 00 грн., в той час як у задоволенні решти вимог позивача про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу суд відмовляє.

Не погодившись з вказаним рішенням, до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю "Істрейт", в якій просить скасувати додаткове рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 19.12.2025 у справі №904/2332/24(904/5913/25); відмовити ТОВ "БК "Абріс Строй" в прийнятті додаткового рішення про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у справі № 904/2332/24(904/5913/25).

В обґрунтування апеляційної скарги відповідач вказує, що на момент ухвалення рішення Господарським судом Дніпропетровської області 27.11.2025 в суду були відсутні докази на підтвердження факту понесення ТОВ "БК "Абріс Строй" витрат на правову допомогу у цій справі і представники позивача не заявили до судових дебатів про намір надати відповідні докази після ухвалення судового рішення.

Беручи до уваги те, що ТОВ "БК "Абріс Строй" не заявило про необхідність розподілу судових витрат у передбаченому процесуальним законом порядку до ухвалення судового рішення, в суду були відсутні підстави для задоволення заяви щодо стягнення з відповідача витрат на правову допомогу.

Також скаржник зазначає, що докази, подані позивачем на підтвердження понесення витрат на правничу допомогу є загальними та ними не підтверджується надання правничої допомоги саме в межах даної справи.

Розгляд цієї справи стосувався єдиного питання - необхідності надіслання позивачем відповідачу рахунка на оплату за договором, яке не потребувало виконання адвокатом таких дій, як аналіз та експертиза документів, складання процесуальних документів та надання юридичних консультацій, пов`язаних з предметом договору. За таких обстави, розмір витрат на правову допомогу не відповідає обсягу наданих адвокатом послуг, виходячи з критеріїв розумності, співмірності, встановлення їхньої дійсності та необхідності.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 27.02.2026р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою, її розгляд призначено в судове засідання на 20.04.2026р.

Позивач проти задоволення апеляційної скарги заперечує та зазначає, що включення попереднього розрахунку витрат до позовної заяви є висловленням волевиявлення сторони щодо наміру отримати відшкодування витрат на правничу допомогу за результатами розгляду справи. Висловлений у позовній заяві намір, є таким, що відповідає вимогам закону, оскільки він виражений ще до початку розгляду справи по суті, до закінчення судових дебатів. Докази понесених витрат на правову допомогу подані до суду в межах п`ятиденного строку після ухвалення рішення від 27.11.2025.

Позивач не погоджується, що подані докази не надають можливість встановити надання допомоги саме у даній справі. Предмет спору та сторони справи ідентифіковані сукупно в додатковій угоді, в акті приймання-передачі наданих послуг, який датований в день ухвалення основного рішення у справі.

Жодних конкретних доказів неспівмірності витрат скаржником не надано. Його твердження про нібито просту природу спору є суб`єктивною оцінкою, що не підкріплена доказами. Суд першої інстанції при ухваленні додаткового рішення вже застосував критерії розумності та співмірності, задовольнивши заяву позивача лише частково.

Відповідач подав відповідь на відзив, в якому зазначив, що зазначення у позовній заяві попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат, які він поніс або очікує понести у зв`язку із розглядом справи, не звільняє від виконання ч. 8 статті 129 ГПК України про необхідність зробити заяву про намір подати докази на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу до закінчення судових дебатів.

Також відповідач зазначає, що наявність або відсутність обставин, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення учасників справи, встановлюється на підставі належних доказів, до яких не відносяться узагальнення, припущення, будь-які збіги тощо.

Ліквідатором не доведено неможливість розгляду цієї справи без залучення адвоката як фахівця у сфері права та правовідносин, у якій професійні знання та навички ліквідатора презюмуються в силу набутого ним статусу.

Позивач подав додаткові заперечення на відповідь на відзив, в яких зазначив, що залучення адвоката для представництва інтересів ТОВ "БК "Абріс Строй" в особі ліквідатора Вербицького О.В. у конкретній господарській справі є реалізацією процесуальних прав сторони у справі, а не господарсько-управлінською діяльністю щодо залучення спеціалістів для забезпечення діяльності підприємства-боржника. Саме тому на такі правовідносини поширюється ГПК України, а не дозвільний порядок, передбачений частиною 5 статті 114 КУзПБ. Ліквідатор з дня свого призначення виконує повноваження керівника (органів управління) банкрута. Жодна норма ГПК України не зобов`язує юридичну особу або її орган управління обов`язково виступати в суді особисто без права скористатися послугами представника.

Третя особа своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу та участі в судовому засіданні на скористалась. Про дату, час та місце судового засідання повідомлена належним чином, що підтверджується матеріалами справи; її неявка не перешкоджає розгляду справи.

Перевіривши законність та обґрунтованість додаткового рішення суду першої інстанції, в межах доводів та вимог апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, судова колегія дійшла до висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Згідно з пунктом 12 частини 3 статті 2 Господарського процесуального кодексу України однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи: 1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (стаття 124 ГПК України); 2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 126 ГПК України): подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу; 3) розподіл судових витрат (стаття 129 ГПК України).

Процесуальним законодавством визначено критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

Відповідно до частини 3 статті 123 Господарського процесуального кодексу України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно з частиною 1 статті 124 Господарського процесуального кодексу України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

Відповідно до частин 1, 2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Натомість, розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (ч. 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України).

Як встановлено судом, попередній розрахунок суми судових витрат позивача, понесених і які очікується понести в зв`язку із розглядом справи в суді першої інстанції, наведений у позовній заяві та становить 42 000 грн.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області було прийнято у справі 27.11.2025. Таким чином, позивач повинен був подати докази понесених витрат на професійну правничу допомогу до 02.12.2025 включно.

Докази здійснення витрат на правничу допомогу у справі разом з заявою про ухвалення додатково рішення були подані позивачем 10.12.2025.

На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу адвоката в сумі 42 000,00 грн позивач подав Договір про надання правничої допомоги від 26.08.2025, Додаткову угоду від 26.08.2025, акт приймання-передачі наданих послуг № 1 від 27.11.2025

Однак, такі докази були подані з пропуском встановленого 5 денного строку (10.12.2025) разом з заявою про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, без клопотання про поновлення строку, що є самостійною підставою для залишення заяви без розгляду.

Питання розподілу між сторонами судових витрат, суд вирішує під час ухвалення рішення суду і зазначає про це в резолютивній частині (п. 5 ч. 1 ст. 237, п. 2 ч. 5 ст. 238 Господарського процесуального кодексу України).

Водночас, згідно з частиною 1 статті 221 Господарського процесуального кодексу України, якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Ця норма кореспондується з частиною 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, якою визначено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати (п.3 ч.1 ст.244 Господарського процесуального кодексу України).

Верховний Суд, вирішуючи питання про судові витрати та своєчасність подання доказів понесених додаткових витрат на професійну правничу допомогу, зробив такі висновки щодо застосування норм процесуального права, зокрема:

- право сторони, яка має намір отримати за результатами розгляду спору по суті відшкодування витрат на професійну правничу допомогу за рахунок іншої сторони, виходячи з положень статей 124, 129 ГПК України, кореспондується з її обов`язками: по-перше, зазначити попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла або очікує понести у зв`язку із розглядом справи у першій заяві по суті спору; по-друге, заявити про це до закінчення судових дебатів у справі; по-третє, подати до суду докази на підтвердження розміру таких витрат протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду (постанова Верховного Суду від 19.07.2021 у справі №910/16803/19);

- процесуальний закон не визначає конкретних вимог щодо змісту та форми такої заяви, зокрема не вказує на те, що вона повинна бути зроблена лише у письмовій формі, а також, що така заява має бути зроблена на певній процесуальній стадії. Закон лише встановлює граничний строк звернення із заявою - до закінчення судових дебатів (постанови Верховного Суду від 27.01.2022 у справі №921/221/21 та від 31.05.2022 у справі №917/304/21);

- заяву щодо вирішення питання про стягнення витрат необхідно залишити без розгляду, якщо докази були надані поза межами строку, без клопотання про поновлення цього строку та обґрунтування поважності причин його пропуску (постанова Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц);

- потрібно розрізняти наслідки своєчасного неподання заяви про відшкодування судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, та доказів на підтвердження їх розміру, та загальні правила розподілу судових витрат за результатами розгляду справи. Неподання чи незаявлення стороною до закінчення судових дебатів у справі про необхідність розподілу судових витрат, пов`язаних із розглядом справи, крім судового збору, є підставою для відмови у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення щодо таких судових витрат. Неподання стороною доказів у підтвердження розміру витрат, пов`язаних із розглядом справи, до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву, має своїм процесуальним наслідком залишення такої заяви без розгляду (постанова Верховного Суду від 29.06.2022 у справі №161/5317/18).

Аналогічні висновки викладені у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 18.07.2024 у справі № 922/1998/22, від 11.04.2024 у справі № 907/568/22, від 13.12.2023 у справі № 907/850/22

Водночас, судом апеляційної інстанції встановлено, що у порушення приписів частини 8 статті 129 ГПК України, позивач не подав доказів, що підтверджують розмір понесених позивачем витрат на правничу допомогу в суді першої інстанції до ухвалення судом судового рішення, або заяву про те, що докази розміру судових витрат будуть надані після ухвалення судового рішення протягом п`яти днів.

Поважних підстав неможливості своєчасного подання доказів понесення таких судових витрат та клопотання про поновлення строку на подання доказів позивач у заяві про ухвалення додаткового рішення не наводив.

Орієнтовний розрахунок судових витрат, наведений у позові, не є заявою про намір сторони подати протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду докази на підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу в розумінні частини 8 статті 129 ГПК України.

На момент ухвалення оскаржуваного судового рішення у суду були відсутні докази на підтвердження факту понесення позивачем витрат на правову допомогу і сторона не заявила до судових дебатів про намір надати відповідні докази після ухвалення рішення.

При цьому, частина таких доказів (Договір про надання правничої допомоги від 26.08.2025, Додаткова угода від 26.08.2025) складені до прийняття судом першої інстанції рішення у справі - 27.11.2025.

Згідно з частиною 8 статті 129 ГПК України у разі неподання відповідних доказів розміру судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Також, згідно зі ст. 118 ГПК України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим кодексом.

Враховуючи, що докази понесення витрат на професійну правничу допомогу були подані після ухвалення рішення місцевим судом, у тому числі з пропуском п`ятиденного строку, і заявником не було зроблено заяву про неможливість подання таких доказів до закінчення судових дебатів, місцевий господарський суд повинен був залишити без розгляду таку заяву про стягнення витрат на професійну правничу допомогу. Місцевим господарським судом було допущено порушення норм процесуального права при ухвалені додаткового рішення щодо розподілу таких витрат.

Вказане узгоджується з правовою позицією, наведеною Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у постановах від 02.04.2025 у справі № 910/7294/22, від 07.02.2024 у справі № 910/216/23.

Решту доводів скаржника щодо неналежності як доказів Договору про надання правничої допомоги від 26.08.2025, Додаткової угоди від 26.08.2025, акту приймання-передачі наданих послуг № 1 від 27.11.2025, а також завищеності та недоцільності заявлених витрат суд не досліджує, у зв`язку з відсутністю підстав для розгляду по суті питання розподілу витрат на професійну правничу допомогу.

Підсумовуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржуване додаткове рішення підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про залишення заяви без розгляду, а апеляційна скарга - частковому задоволенню.

З підстав наведеного та керуючись ст.ст. 264, 269, 270, 275-284, 287 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Істрейт" на додаткове рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 19.12.2025р. у справі № 904/2332/24 (904/5913/25) - задовольнити частково.

Додаткове рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 19.12.2025р. у справі № 904/2332/24 (904/5913/25) - скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким заяву Товариства з обмеженою відповідальності "Будівельна компанія "Абріс Строй" про ухвалення додаткового рішення про відшкодування судових витрат на професійну правничу - залишити без розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Право касаційного оскарження, строк на касаційне оскарження та порядок подання касаційної скарги передбачено статтями 286-289 ГПК України.

Повне судове рішення складено 27.04.2026р.

Головуючий суддя А.Є. Чередко

Суддя М.О. Дармін

Суддя О.Г. Іванов