ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" квітня 2026 р. Справа№ 910/16488/25

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Доманської М.Л.

суддів: Остапенка О.М.

Станіка С.Р.

за участю секретаря судового засідання Сороки П.М.

та представників учасників провадження у даній справі відповідно до протоколу судового засідання від 15.04.2026,

розглянувши матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "ЙЕ Енергія"

на ухвалу Господарського суду міста Києва від 05.02.2026

у справі №910/16488/25 (суддя Стасюк С. В.)

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Євроенерготрейд"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЙЕ Енергія"

про відкриття провадження у справі про банкрутом

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.02.2026 відкрито провадження у справі №910/16488/25 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "ЙЕ Енергія"; визнано грошові вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Євроенерготрейд" до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЙЕ Енергія" в розмірі 24 641 100, 31 грн; введено мораторій на задоволення вимог кредиторів; введено процедуру розпорядження майном боржника; призначено розпорядником майна боржника арбітражного керуючого Кучерявого Дмитра Владиславовича; встановлено оплату послуг арбітражному керуючому Кучерявому Дмитру Владиславовичу в розмірі трьох мінімальних заробітних плат за кожен місяць виконання повноважень за рахунок коштів заявника; офіційно оприлюднено повідомлення про відкриття провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "ЙЕ Енергія" у встановленому законодавством порядку; заборонено боржнику та власнику майна (органу, уповноваженому управляти майном) боржника приймати рішення щодо ліквідації, реорганізації боржника, а також відчужувати основні засоби та предмети застави; встановлено розпоряднику майна боржника строк до 25.03.2026 для подачі до Господарського суду м. Києва відомостей про результати розгляду вимог кредиторів (письмові нормативно-обґрунтовані пояснення щодо складеного реєстру по кожному з кредиторів, витяги з державних реєстрів заборон щодо майна боржника, а також, при наявності, письмові заперечення боржника щодо вимог кредиторів), реєстру вимог кредиторів відповідно до норм наказу Міністерства економіки України "Про затвердження Методичних рекомендацій щодо заповнення реєстру вимог кредиторів" від 02.07.2010 № 788, а також доказів повідомлення кредиторів про дату проведення попереднього засідання суду; встановлено розпоряднику майна боржника строк до 06.04.2026 для проведення інвентаризації майна боржника; попереднє засідання суду призначено на 09.04.2026.

Не погодившись з вищевказаною ухвалою суду першої інстанції, Товариство з обмеженою відповідальністю "ЙЕ Енергія" подало апеляційну скаргу, в якій просить відкрити апеляційне провадження за даною апеляційною скаргою; скасувати ухвалу Господарського суду м. Києва від 05.02.2026 в справі №910/16488/25 про відкриття провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "ЙЕ Енергія"; ухвалити нове рішення - про відмову Товариству з обмеженою відповідальністю "Євроенерготрейд" у відкритті провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "ЙЕ Енергія".

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.02.2026 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ЙЕ Енергія" передано колегії суддів у складі: головуючий суддя - Доманська М. Л., судді: Остапенко О. М.,Станік С. Р.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 16.02.2026 витребувано у Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/16488/25 за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Євроенерготрейд" до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЙЕ Енергія" про відкриття провадження у справі про банкрутство; відкладено розгляд питання про відкриття чи відмову у відкритті апеляційного провадження, повернення без розгляду або залишення без руху апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "ЙЕ Енергія" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 05.02.2026 у справі №910/16488/25 до надходження до Північного апеляційного господарського суду матеріалів справи №910/16488/25.

17.02.2026 через систему «Електронний Суд» до Північного апеляційного господарського суду від скаржнтка надійшли доповнення до апеляційної скарги, відповідно до яких апелянт просить суд врахувавати, що одним з видів статутної діяльності Товариства з обмеженою відповідальністю "ЙЕ Енергія" є оптова торгівля електроенергією. Відповідно до інформації з Реєстру учасників оптового енергетичного ринку, розміщеного на офіційному порталі Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг в мережі Інтернет за посиланням: https://www.nerc.gov.ua/dobrochesnist-ta-prozorist-remit/reyestr-uchasnikivoptovogo energetichnogo-rinku, ТОВ «ЙЕ Енергія» присвоєно реєстраційний код (ECRB код): ECRB-UA-2 та EIC-код Учасника: 56X77I. Згідно з Ліцензійним реєстром НКРЕКП (Опубліковано 11.12.2023; дата оновлення: 04.02.2026) ТОВ «ЙЕ Енергія» є власником чинної ліцензії на постачання електричної енергії споживачу. Водночас, відповідно до ч. 6 ст. 39 КУзПБ господарський суд відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заяву подано про порушення справи про банкрутство оптового постачальника електричної енергії.

05.03.2026 до Північного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи №910/16488/25 у 1-му томі.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 17.03.2026 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "ЙЕ Енергія" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 05.02.2026 у справі №910/16488/25. Розгляд апеляційної скарги призначено на 15.04.2026 о 12 год. 00 хв. Запропоновано учасникам справи у відповідності до статті 263 Господарського процесуального кодексу України надати відзиви на апеляційну скаргу із доказами надсилання (надання) копій відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи протягом десяти днів, з дня отримання даної ухвали, але не пізніше 01.04.2026. Встановлено учасникам справи строк для подачі всіх заяв, клопотань, пояснень в письмовій формі із доказами надсилання (надання) копій цих документів іншим учасникам справи протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення даної ухвали, але не пізніше 08.04.2026.

25.03.2026 через систему «Електронний Суд» до Північного апеляційного господарського суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "Євроенерготрейд" надійшов відзив на апеляційну скаргу, відповідно до якого заявник просить суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу Господарського суду міста Києва від 05.02.2026 у справі № 910/16488/25 про відкриття провадження у справі про банкрутство - залишити без змін, з огляду на наступне. На момент звернення ТОВ "Євроенерготрейд" із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство ТОВ «ЙЕ Енергія» 30.12.2025 існувало рішення Господарського суду міста Києва від 13.08.2025 у справі №910/3237/25, яким підтверджено наявність та розмір заборгованості боржника. Зазначене рішення набрало законної сили. Крім того, ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 27.10.2025 у справі № 910/3237/25, апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ЙЕ Енергія» на рішення Господарського суду міста Києва від 13.08.2025 у справі №910/3237/25 та додані до неї матеріали повернуто скаржнику. В свою чергу, відповідно до протоколу судового засідання, яке відбулося 05.02.2026 у приміщенні Господарського суду міста Києва у справі № 910/16488/25, ухвалу про відкриття провадження у справі про банкрутство ТОВ «ЙЕ Енергія» було постановлено та оголошено судом о 11 год. 40 хв. Водночас ухвала Північного апеляційного господарського суду від 05.02.2026 у справі № 910/3237/25, на яку посилається апелянт, була внесена до Єдиного державного реєстру судових рішень лише ввечері 05.02.2026, а загальний доступ до неї забезпечено 06.02.2026. Отже, станом на 11 год. 40 хв. 05.02.2026, тобто на момент постановлення та оголошення ухвали про відкриття провадження у справі про банкрутство, відсутні були будь-які об`єктивні дані про відкриття апеляційного провадження у справі № 910/3237/25, що виключає спір про право. За таких обставин, рішення Господарського суду міста Києва від 13.08.2025 у справі № 910/3237/25 залишалося таким, що набрало законної сили, а вимоги ініціюючого кредитора - підтвердженими та такими, що не мають ознак спору у розумінні частини шостої статті 39 Кодексу України з процедур банкрутства. Подальше внесення до Єдиного державного реєстру судових рішень ухвали Північного апеляційного господарського суду від 05.02.2026 у справі № 910/3237/25 та забезпечення доступу до неї після зазначеного моменту не може впливати на правову оцінку обставин, які існували на час розгляду заяви та постановлення ухвали суду першої інстанції. Посилання апелянта на подальше відкриття апеляційного провадження у справі №910/3237/25 не може бути враховане, як підстава для скасування ухвали, оскільки такі обставини виникли після подання заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство. Повторне звернення боржника з апеляційною скаргою відбулося вже після звернення ТОВ "Євроенерготрейд" із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство. Сам по собі факт подання апеляційної скарги та відкриття апеляційного провадження у подальшому не свідчить про відсутність грошового зобов`язання чи його спірність на момент звернення кредитора до суду, а також не впливає на правову оцінку вже встановлених судом обставин. Інше тлумачення призвело б до можливості безпідставного перешкоджання відкриттю провадження у справі про банкрутство шляхом вчинення боржником процесуальних дій після виникнення відповідних підстав. Також посилання апелянта на те, що ТОВ «ЙЕ Енергія» є оптовим постачальником електричної енергії у розумінні частини шостої статті 39 Кодексу України з процедур банкрутства, є помилковим та ґрунтується на неправильному тлумаченні норм матеріального права та підміні правових понять, оскільки наявність у ТОВ «ЙЕ Енергія» ліцензії на постачання електричної енергії споживачу, а також його реєстрація як учасника оптового енергетичного ринку, не свідчить про його віднесення до категорії оптових постачальників електричної енергії у розумінні частини шостої статті 39 Кодексу України з процедур банкрутства.

14.04.2026 через систему «Електронний Суд» до Північного апеляційного господарського суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "Євроенерготрейд" надійшли письмові пояснення, відповідно до яких заявник зазначає, що подані письмові пояснення та докази, додані до них мають істотне значення для правильного вирішення спору, безпосередньо стосуються предмета апеляційного перегляду та спрямовані на забезпечення повного, всебічного і об`єктивного розгляду справи, у зв`язку з наведеним, заявник просить суд поновити процесуальний строк на подання цих письмових пояснень та долучених до них доказів, визнати причини пропуску строку поважними та прийняти подані документи до розгляду.

У судове засідання 15.04.2026 з`явились представники скаржника та Товариства з обмеженою відповідальністю "Євроенерготрейд". Представники інших учасників справи у судове засідання не з`явились, про дату, час та місце судового засідання повідомлені у встановленому законом порядку.

Колегія суддів вирішила здійснювати розгляд апеляційної скарги за відсутності представників учасників справи, які не з`явились у судове засідання, з огляду на наступне.

За положеннями статті 129 Конституції України та статті 2 ГПК України одним із завдань судочинства є своєчасний розгляд справи, що відповідає положенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно з якою кожен має право на справедливий розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Стаття 43 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) зобов`язує сторін добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами.

Відповідно до ч. 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною передумовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні (стаття 202 ГПК України).

Наведена правова позиція викладена у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 26.03.2024 у справі № 916/1577/19, від 09.04.2024 у справі № 873/225/23.

В судовому засіданні колегією суддів вирішено прийняти до уваги доводи, викладені у доповненні до апеляційної скарги та розглядати апеляційну скаргу із врахуванням цих доповнень.

У судовому засіданні колегія суддів ухвалила залишити без розгляду письмові пояснення з доказами, які додано до вказаних пояснень, що надійшли від ініціюючого кредитора 14.04.2026 через систему "Електронний суд" до Північного апеляційного господарського суду та докази, які долучено до вказаних додаткових пояснень, з огляду на наступне.

Колегія суддів зауважує, що ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 17.03.2026, крім іншого, запропоновано учасникам справи у відповідності до статті 263 Господарського процесуального кодексу України надати відзиви на апеляційну скаргу із доказами надсилання (надання) копій відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи протягом десяти днів, з дня отримання даної ухвали, але не пізніше 01.04.2026. Встановлено учасникам справи строк для подачі всіх заяв, клопотань, пояснень в письмовій формі із доказами надсилання (надання) копій цих документів іншим учасникам справи протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення даної ухвали, але не пізніше 08.04.2026.

Пунктом 5 резолютивної частини вказаної ухвали попереджено учасників справи, що заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, встановлених нормами ГПК України та судом, залишаються без розгляду у відповідності до ч. 2 ст. 207 ГПК України.

Пиьмові пояснення Товариства з обмеженою відповідальністю "Євроенерготрейд". подані через "Електронний Суд" - 14.04.2026, тобто, з пропуском встановленого судом строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 119 ГПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом (ст. 118 ГПК України).

Враховуючи викладене, судовою колегією залишено без розгляду додаткові пояснення Товариства з обмеженою відповідальністю "Євроенерготрейд" разом з доказами, які додано до вказаних пояснень. Крім цього, ініціюючим кредитором не наведено достатнього та належного обґрунтування існування винятковості випадку, з яким пов`язано прийняття під час апеляційного провадження додаткових доказів, які не були предметом дослідження під час розгляду справи в суді першої інстанції.

При цьому судовою колегією надано можливість представнику Товариства з обмеженою відповідальністю "Євроенерготрейд усно в судовому засіданні надати відповідні пояснення.

Представник скаржника просив суд апеляційної інстанції задовольнити апеляційну скаргу, скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 05.02.2026 у справі №910/16488/25 та прийняти нове судове рішення, яким відмовити у відкритті провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "ЙЕ Енергія".

Представник Товариство з обмеженою відповідальністю "Євроенерготрейд" просив суд апеляційної інстанції відмовити у задоволенні апеляційної скарги, оскаржувану ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Згідно із ч. 1 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Апеляційна скарга (враховуючи доповнення до апеляційної скарги) мотивована порушенням судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. Скаржик зазначає, що єдиним доказом наявності боргу перед ініціюючим кредитором є рішення Господарського суду міста Києва від 13.08.2025 у справі № 910/3237/25. Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач 22.09.2025 звернувся з апеляційною скаргою. Ухвалою від 25.10.2025 апеляційну скаргу відповідача повернуто скаржникові через несплату судового збору у розмірі 436 568,96 грн. В січні 2026 Відповідач вдруге звернувся з апеляційною скаргою на рішення в справі № 910/3237/25, провадження за якою відкрито ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 05.02.2026 в справі № 910/3237/25, зупинено дію оскаржуваного рішення господарського суду міста Києва від 13.08.2025 у справі № 910/3237/25 до закінчення апеляційного провадження у даній справі. Таким чином, на день ухвалення спірного рішення про відкриття провадження в справі про банкрутство (05.02.2026) дія судового рішення в справі №910/3237/25 була зупинена, інших доказів наявності боргу у суду не було. Вказані обставини свідчать про те, що з березня 2025 між сторонами договору від 15.12.2021 №ЄET-ЙЕ-ГА3-15/12/21існує (триває) судовий спір про обсяг прав та зобов`язань за вказаним договором. Проте, судом першої інстанції вказаний факт не враховано, внаслідок чого безпідставно не застосовано положення ч. 6 ст. 39 КУзПБ. Крім того, суд не врахував, що одним з видів статутної діяльності Товариства з обмеженою відповідальністю "ЙЕ Енергія" є оптова торгівля електроенергією. Водночас, відповідно до ч. 6 ст. 39 КУзПБ господарський суд відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заяву подано про порушення справи про банкрутство оптового постачальника електричної енергії.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази у справі, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, Північний апеляційний господарський суд вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення; оскаржувану ухвалу суду першої інстанції - без змін, з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, Товариство з обмеженою відповідальністю "Євроенерготрейд" звернулося до суду із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "ЙЕ Енергія" у зв`язку із наявною та непогашеною заборгованістю.

За твердженнями заявника у Товариства з обмеженою відповідальністю "ЙЕ Енергія" наявна заборгованість у розмірі 24 641 100,31 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.01.2026 прийнято заяву про відкриття провадження у справі про банкрутство до розгляду. Підготовче засідання суду призначено на 05.02.2026.

02.02.2026 до Господарського суду міста Києва надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Євроенерготрейд" про уточнення заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство, в якій заявник просив суд призначити розпорядником майна боржника арбітражного керуючого Кучерявого Дмитра Владиславовича, до даної заяви також було додано заяву арбітражного керуючого Кучерявого Дмитра Владиславовича про участь у справі.

05.02.2026 до Господарського суду міста Києва надійшло клопотання боржника про відкладення розгляду справи з метою формування правової позиції та забезпечення належного представництва інтересів Товариства з обмеженою відповідальністю "ЙЕ Енергія".

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.02.2026 відкрито провадження у справі №910/16488/25 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "ЙЕ Енергія"; визнано грошові вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Євроенерготрейд" до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЙЕ Енергія" в розмірі 24 641 100, 31 грн; введено мораторій на задоволення вимог кредиторів; введено процедуру розпорядження майном боржника; призначено розпорядником майна боржника арбітражного керуючого Кучерявого Дмитра Владиславовича; встановлено оплату послуг арбітражному керуючому Кучерявому Дмитру Владиславовичу в розмірі трьох мінімальних заробітних плат за кожен місяць виконання повноважень за рахунок коштів заявника; офіційно оприлюднено повідомлення про відкриття провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "ЙЕ Енергія" у встановленому законодавством порядку; заборонено боржнику та власнику майна (органу, уповноваженому управляти майном) боржника приймати рішення щодо ліквідації, реорганізації боржника, а також відчужувати основні засоби та предмети застави; встановлено розпоряднику майна боржника строк до 25.03.2026 для подачі до Господарського суду м. Києва відомостей про результати розгляду вимог кредиторів (письмові нормативно-обґрунтовані пояснення щодо складеного реєстру по кожному з кредиторів, витяги з державних реєстрів заборон щодо майна боржника, а також, при наявності, письмові заперечення боржника щодо вимог кредиторів), реєстру вимог кредиторів відповідно до норм наказу Міністерства економіки України "Про затвердження Методичних рекомендацій щодо заповнення реєстру вимог кредиторів" від 02.07.2010 № 788, а також доказів повідомлення кредиторів про дату проведення попереднього засідання суду; встановлено розпоряднику майна боржника строк до 06.04.2026 для проведення інвентаризації майна боржника; попереднє засідання суду призначено на 09.04.2026.

Колегія суддів з висновком суду першої інстанції погоджується, з огляду на наступне.

Суд, оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, зазначає таке.

Відповідно до преамбули Кодексу України з процедур банкрутства цей Кодекс встановлює умови та порядок відновлення платоспроможності боржника - юридичної особи або визнання його банкрутом з метою задоволення вимог кредиторів, а також відновлення платоспроможності фізичної особи.

Процедура банкрутства щодо боржника переслідує публічний та приватний інтерес. Захист публічного інтересу, зокрема, знаходить свій вияв у недопущенні фіктивного банкрутства, а також недопущення доведення боржника до банкрутства.

Захист приватного інтересу, в свою чергу, полягає в максимальному задоволенні вимог кредиторів, відновленні платоспроможності боржника або його ліквідації та продажу його майна у ліквідаційній процедурі з метою погашення вимог кредиторів.

Отже, однією з основних функцій господарського суду під час провадження у справі про банкрутство є дотримання балансу захисту публічного та приватного інтересів.

Суд звертає увагу, що провадження у справах про банкрутство характеризується особливим процесуальним порядком розгляду справ, специфічністю цілей і завдань, особливим суб`єктним складом, тривалістю судового провадження, що істотно відрізняють це провадження від позовного.

З огляду на положення процесуального закону, у справах позовного провадження господарський суд, здійснюючи правосуддя, обмежений принципами диспозитивності та змагальності сторін, водночас, у справах про банкрутство судовий контроль є невід`ємною складовою цього провадження.

Статтею 1 Кодексу України з процедур банкрутства, серед іншого, визначено, що:

- боржник - це юридична особа або фізична особа, у тому числі фізична особа - підприємець, неспроможна виконати свої грошові зобов`язання, строк виконання яких настав;

- грошове зобов`язання (борг) - це зобов`язання боржника сплатити кредитору певну грошову суму відповідно до цивільно-правового правочину (договору) та на інших підставах, передбачених законодавством України. При поданні заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність) розмір грошових зобов`язань визначається на день подання до господарського суду такої заяви;

- кредитор - це юридична або фізична особа, а також контролюючий орган, уповноважений відповідно до Податкового кодексу України здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у межах своїх повноважень, та інші державні органи, які мають вимоги щодо грошових зобов`язань до боржника, а також адміністратор за випуском облігацій, який відповідно до Закону України "Про ринки капіталу та організовані товарні ринки" діє в інтересах власників облігацій, які мають підтверджені у встановленому порядку документами вимоги щодо грошових зобов`язань до боржника; забезпечені кредитори - кредитори, вимоги яких до боржника або іншої особи забезпечені заставою майна боржника; конкурсні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, що виникли до відкриття провадження у справі про банкрутство і виконання яких не забезпечено заставою майна боржника; поточні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, що виникли після відкриття провадження у справі про банкрутство;

- неплатоспроможність - це неспроможність боржника виконати після настання встановленого строку грошові зобов`язання перед кредиторами не інакше, як через застосування процедур, передбачених цим Кодексом.

Згідно з ч. 2 ст. 8 Кодексу України з процедур банкрутства право на звернення до господарського суду із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство мають боржник, кредитор.

Наявність боргу при ініціюванні справи про банкрутство підтверджується доказами у відповідному обсязі, виходячи з правової природи правовідносин між боржником та кредитором. Доказами на підтвердження наявності боргу можуть бути, зокрема, судові рішення, господарські правочини, первинні бухгалтерські документи, які містять відомості про господарську операцію та підтверджують її здійснення. Такими доказами можуть бути, зокрема, банківські виписки, платіжні доручення, видаткові накладні, довідки, листи, протоколи, та будь-які інші докази, що доводять факт невиконання відповідачем своїх зобов`язань.

Так, порядок відкриття провадження у справі про банкрутство регламентований статтею 39 КУзПБ.

Згідно з положеннями частин першої-третьої статті 39 КУзПБ перевірка обґрунтованості вимог заявника, а також з`ясування наявності підстав для відкриття провадження у справі про банкрутство здійснюються господарським судом у підготовчому засіданні, яке проводиться в порядку, передбаченому цим Кодексом. У підготовчому засіданні господарський суд розглядає подані документи, заслуховує пояснення сторін, оцінює обґрунтованість заперечень боржника, а також вирішує інші питання, пов`язані з розглядом справи. Якщо справа порушується за заявою кредитора, господарський суд перевіряє обґрунтованість його вимог, їх безспірність, вжиття заходів щодо примусового стягнення за цими вимогами в порядку виконавчого провадження.

Частиною п`ятою статті 39 КУзПБ унормовано, що за наслідками розгляду заяви про порушення справи про банкрутство та відзиву боржника господарський суд виносить ухвалу про: відкриття провадження у справі про банкрутство; відмову у відкритті провадження у справі про банкрутство.

При цьому системний аналіз статей 1, 8, 34, 39 КУзПБ свідчить, що правовими підставами для відкриття провадження у справі про банкрутство є: наявність грошового зобов`язання боржника перед кредитором, строк виконання якого сплив на дату звернення кредитора до суду; відсутність між кредитором та боржником спору про право стосовно заявлених вимог; до підготовчого засідання суду вимоги кредитора (кредиторів) боржником у повному обсязі не задоволені.

Судова колегія звертає увагу на те, що завданням підготовчого засідання господарського суду у розгляді заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство є перевірка обґрунтованості вимог заявника (заявників) на предмет відповідності таких вимог поняттю "грошового зобов`язання" боржника перед ініціюючим кредитором; встановлення наявності/відсутності спору про право; встановлення обставин задоволення чи незадоволення таких вимог до проведення підготовчого засідання у справі.

Слід зауважити, що системний аналіз положень статей 36,39 КУзПБ з урахуванням статей 74, 76-77 Господарського процесуального кодексу України дає підстави для висновку про покладення на кредитора обов`язку надати докази на підтвердження підстав для відкриття провадження у справі про банкрутство, а на боржника, якому надана можливість подати відзив на заяву кредитора, - обов`язку надати суду докази, які спростовують або підтверджують вимоги заявника.

Вимоги ініціюючого кредитора до боржника мають ґрунтуватися на первинних документах, які беззаперечно підтверджували би дійсний розмір заборгованості, правомірність підстави її виникнення та доводили би прострочення виконання грошового зобов`язання боржника.

Отже, звернення кредитора до суду із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство по суті є реалізацією кредитором права на судовий захист власних майнових прав за відсутності належного виконання грошового зобов`язання боржником.

Однією із підстав для відмови у відкритті провадження у справі про банкрутство є те, що вимоги кредитора свідчать про наявність спору про право, який підлягає вирішенню у порядку позовного провадження (ч. 6 ст. 39 Кодексу України з процедур банкрутства).

Суд також враховує висновок Верховного Суду у постанові від 03.06.2020 у справі № 905/2030/19, згідно з яким у разі відсутності належного виконання господарського грошового зобов`язання, у кредитора є можливість, окрім звернення до суду з позовом до боржника, скористатися можливістю застосування щодо такого боржника процедур, передбачених КУзПБ для задоволення своїх кредиторських вимог у тому випадку, коли відсутній спір про право, який підлягає вирішенню у порядку позовного провадження. Тож чинне законодавство, окрім добровільного погашення боржником кредиторської заборгованості, визначає два основних способи її погашення із застосуванням державного примусу: шляхом вирішення судом спору між кредитором та боржником про стягнення відповідної суми заборгованості в позовному порядку або шляхом задоволення відповідних вимог у межах провадження у справі про банкрутство.

Відсутність спору про право в розумінні процедури банкрутства полягає у відсутності неоднозначності у частині вирішення питань щодо сторін зобов`язання, суті (предмету), підстави виникнення, суми зобов`язання та структури заборгованості, а також строку виконання зобов`язання тощо.

А тому суди повинні надавати оцінку наявності / відсутності спору про право саме у правовідносинах між боржником та ініціюючим кредитором, однак, не іншими кредиторами, та за тими підставами, за яких заявлені грошові вимоги для відкриття провадження у справі про банкрутство, оскільки порядок розгляду судових справ у позовному провадженні (яке передбачає вирішення наявного спору про право з іншими кредиторами боржника та /або з ініціюючим кредитором, однак, за інших матеріально-правових підстав, ніж заявлені грошові вимоги у справі про банкрутство) з моменту відкриття провадження у справі про банкрутство боржника врегульоване положеннями частини другої статті 7 КУзПБ.

Одним із методів встановлення факту відсутності або наявності спору про право є:

- дослідження господарським судом відзиву боржника, який надається до господарського суду та заявнику до дати проведення підготовчого засідання із зазначенням у відзиві, зокрема, заперечень боржника щодо вимог заявника, докази необґрунтованості вимог заявника (за наявності), інші відомості, що мають значення для розгляду справи (частини перша, друга третя статті 36 КУзПБ);

- оцінка обґрунтованості як вимог заявника, так і викладених у відзиві боржника заперечень (частини перша, друга статті 39 цього Кодексу);

- заслуховування пояснень представників і заявника, і боржника або дослідження Єдиного реєстру судових рішень, відомості з якого є відкритими та загальнодоступними, на предмет наявності на розгляді іншого суду позову боржника до ініціюючого кредитора з питань, що зазначені вище (частина друга статті 39 КУзПБ).

Отже, на ініціюючого кредитора покладено обов`язок документально довести наявність грошового зобов`язання боржника перед таким кредитором та зазначити обставини його невиконання, в той час, як боржник наділений правом такі обставини або спростувати, або підтвердити.

Водночас, відсутність обґрунтованих заперечень боржника з приводу зазначеної вимоги кредитора (з наданням боржником на підтвердження цих заперечень відповідних доказів) може свідчити про її визнання, а відтак, і про відсутність спору між сторонами про право.

Наведені висновки сформульовані з урахуванням висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 13.08.2020 у справі № 910/4658/20, від 03.09.2020 у справі № 910/4658/20 та від 16.09.2020 у справі № 911/593/20, від 15.06.2021 у справі № 904/3074/20, від 15.10.2020 у справі № 922/1174/20).

При цьому у постанові Верховного Суду від 02.02.2021 у справі № 922/2503/20 висловлено також правову позицію про те, що заперечення (обґрунтовані) боржника щодо вимог заявника у вигляді позову, предметом якого є оспорення боржником обставин, на яких ґрунтуються вимоги кредитора, який подано до суду до подання заяви кредитора про відкриття провадження у справі про банкрутство, беззаперечно свідчить про наявність спору про право, у розумінні положень частини шостої статті 39 Кодексу України з процедур банкрутства.

Задля уникнення зловживання боржником своїми правами і створення спору заради спору, спрямованого на ухилення від відкриття провадження у справі про банкрутство, необхідною умовою оспорення в судовому порядку вимог ініціюючого кредитора є те, що таке оспорення має відбуватись до подання заяви кредитора про відкриття провадження у справі про банкрутство (такий висновок викладений Верховним Судом у постановах від 24.11.2021 у справі №910/16246/18, від 20.12.2021 у справі № 911/3185/20, від 06.04.2023 у справі № 902/560/20).

Завданням підготовчого засідання господарського суду у розгляді заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство є перевірка обґрунтованості вимог ініціюючого кредитора на предмет (1) наявності між заявником і боржником грошового зобов`язання в розумінні абз. 5 ч. 1 ст. 1 Кодексу України з процедур банкрутства; (2) встановлення наявності спору про право, який підлягає вирішенню у порядку позовного провадження; (3) встановлення обставин задоволення таких вимог до проведення підготовчого засідання у справі.

Поряд з цим, у силу ч. 8 ст. 39 Кодексу України з процедур банкрутства в ухвалі про відкриття провадження у справі про банкрутство, серед іншого, зазначається про введення мораторію на задоволення вимог кредиторів.

Згідно з ч. 3 ст. 41 Кодексу України з процедур банкрутства протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів: забороняється стягнення на підставі виконавчих та інших документів, що містять майнові вимоги, у тому числі на предмет застави, за якими стягнення здійснюється в судовому або в позасудовому порядку відповідно до законодавства, крім випадків перебування виконавчого провадження на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум (у тому числі одержаних від продажу майна боржника), перебування майна на стадії продажу з моменту оприлюднення інформації про продаж, а також у разі виконання рішень у немайнових спорах; забороняється виконання вимог, на які поширюється мораторій; не нараховується неустойка (штраф, пеня), не застосовуються інші фінансові санкції за невиконання чи неналежне виконання зобов`язань із задоволення всіх вимог, на які поширюється мораторій; зупиняється перебіг позовної давності на період дії мораторію; не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання, три проценти річних від простроченої суми тощо.

Отже, стадія відкриття провадження у справі про банкрутство має своїми наслідками не лише заходи процесуального характеру, а й майнового. При цьому, внаслідок введення мораторію на задоволення вимог кредиторів, ухвала про відкриття провадження у справі про банкрутство поширюється на майнові відносини між боржником та невизначеним на момент винесення ухвали підготовчого засідання колом осіб - конкурсних кредиторів.

За таких обставин, обов`язком ініціюючого кредитора є надання суду достатніх належних доказів існування непогашеного грошового зобов`язання боржника перед кредитором з метою виключення у майбутньому розумних сумнівів інших кредиторів боржника в обґрунтованості відкриття провадження у справі про банкрутство.

Тож, важливим питанням при відкритті провадження у справі про банкрутство є питання обґрунтованості кредиторських вимог ініціюючого кредитора, за заявою якого відкривається провадження у справі.

Використання формального підходу при розгляді заяви з кредиторськими вимогами та визнання кредиторських вимог без надання правового аналізу поданій заяві з кредиторськими вимогами, підстав виникнення грошових вимог кредиторів до боржника, їх характеру, встановлення розміру та моменту виникнення цих грошових вимог створює загрозу визнання судом у справі про банкрутство недостатньо аргументованої кредиторської заборгованості до боржника і відкриття на підставі такої заборгованості провадження у справі про банкрутство. Наведене порушує права кредиторів у справі про банкрутство з обґрунтованими грошовими вимогами, а також порушує права боржника у справі про банкрутство.

Для унеможливлення загрози визнання судом у справі про банкрутство недостатньо аргументованої кредиторської заборгованості до боржника, суду слід розглядати заяви з кредиторськими вимогами із застосуванням засад змагальності сторін у справі про банкрутство у поєднанні з детальною перевіркою підстав виникнення грошових вимог кредиторів до боржника, їх характеру, розміру та моменту виникнення. У разі виникнення мотивованих сумнівів сторін у справі про банкрутство щодо обґрунтованості кредиторських вимог, на заявника таких кредиторських вимог покладається обов`язок підвищеного стандарту доказування задля забезпечення перевірки господарським судом підстав виникнення таких грошових вимог, їх характеру, встановлення розміру та моменту виникнення цих грошових вимог.

Верховний Суд у складі суддів палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду у постанові від 22.09.2021 у справі №911/2043/20 також зазначив, що з моменту відкриття провадження у справі банкрутство боржник перебуває в особливому правовому режимі, який змінює весь комплекс юридичних правовідносин боржника.

Тому, з огляду на важливі правові наслідки відкриття провадження у справі про банкрутство, які, крім заявника та боржника, стосуються невизначеного кола осіб - потенційних кредиторів боржника, ухваленню відповідного рішення суду має передувати системний аналіз обставин, пов`язаних із правовідносинами, з посиланням на які заявник обґрунтовує свої вимоги до боржника, на підставі поданих доказів. Лише після з`ясування та перевірки таких обставин суд може встановити обґрунтованість вимог кредитора до боржника, а також наявність чи відсутність спору про право у цих правовідносинах, як передумови для відкриття провадження у справі.

Отже, звернення кредитора до суду із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство по суті є реалізацією кредитором права на судовий захист власних майнових прав за відсутності належного виконання грошового зобов`язання боржником. У зв`язку з цим, кредитор повинен надати суду докази на підтвердження наявності у нього права, яке підлягає захисту, та навести обставини, що є підставою для звернення до суду.

При цьому на господарський суд покладається обов`язок перевірки обґрунтованості вимог ініціюючого кредитора та з`ясування наявності підстав для відкриття провадження у справі про банкрутство, що, враховуючи принцип дотримання балансу захисту публічного та приватного інтересів, має здійснюватися судом незалежно від погодження боржником із заявленими вимогами чи, навпаки, пасивної процесуальної поведінки боржника у вигляді неподання ним відзиву на заяву про відкриття відповідного провадження.

У постанові Верховного Суду від 24.04.2025 у справі № 910/9327/24 зазначено, що наявність "спору про право" може бути виражена у двох формах: (1) процесуальній (наявності позову, який поданий до ініціювання кредитором справи про банкрутство та предметом якого є оспорення боржником обставин, на яких ґрунтуються вимоги цього кредитора); (2) матеріально-правовій (відсутність можливості встановити дійсний стан суб`єктивного права кредитора та кореспондуючого йому суб`єктивного обов`язку боржника).

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Господарського суду міста Києва від 13.08.2025 у справі № 910/3237/25 стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "ЙЕ Енергія" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Євроенерготрейд" основну суму заборгованості - 15 950 000 грн (п`ятнадцять мільйонів дев`ятсот п`ятдесят тисяч) 00 коп., інфляційні витрати - 3 483 221 грн (три мільйони чотириста вісімдесят три тисячі двісті двадцять один) 72 коп., 3 % річних 1 074 986 грн (один мільйон сімдесят чотири тисячі дев`ятсот вісімдесят шість) 30 коп., пеню - 2 150 623 грн (два мільйони сто п`ятдесят тисяч шістсот двадцять три) 31 коп., штраф - 1 595 000 грн (один мільйон п`ятсот дев`яносто п`ять тисяч) 00 коп. та витрати по сплаті судового збору - 291 045 грн (двісті дев`яносто одну тисячу сорок п`ять) 98 коп.

Вищевказаним судовим рішенням встановлено, що 21.12.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Євроенерготрейд" (далі-продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ЙЕ Енергія" (далі-оптовий покупець) укладено Договір № ЄЕТ-ЙЕ-ГАЗ-21/12/21 купівлі-продажу природного газу, за умовами якого продавець зобов`язується передати у власність Оптового покупця природний газ, приведений до стандартних умов: 1 = 20 °С, тиск газу (Р) = 760 мм ртутного стовпчика (101,325 кНа), далі - Газ, а Оптовий покупець зобов`язується прийняти та оплатити Газ в порядку та на умовах, визначених в цьому Договорі.

На виконання умов вказаного договору, ТОВ "Євроенерготрейд" поставлено, в свою чергу, ТОВ "ЙЕ Енергія" прийнято 15 000,000 тис. куб. м. на загальну суму 1 054 350 000,00 грн, що підтверджується Актами прийому передачі Газу, які підписані електронними підписами ТОВ "Євроенерготрейд" та ТОВ "ЙЕ Енергія" без претензій та зауважень (Акт прийому-передачі природного газу від 01.01.2022 № 27, за яким поставлено 483,871 тис.куб. м. на загальну суму 34011292,60 грн.; Акт прийому-передачі природного газу від 02.01.2022 № 28, за яким поставлено 483,871 тис.куб. м. на загальну суму 34011292,60 грн.; Акт прийому передачі природного газу від 03.01.2022 № 29, за яким поставлено 483,871 тис.куб, м. на загальну суму 34011292,60 грн.; Акт прийому передачі природного газу від 04.01.2022 № 30, за яким поставлено 483.871 тис куб, м. на загальну суму 34011292,60 грн.; Акт прийому передачі природного газу від 05.01.2022 № 31, за яким поставлено 483,871 тис.куб, м. на загальну суму 34011292,60 грн.; Акт прийому передачі природного газу від 06.01.2022 № 32, за яким поставлено 483.871 тис.куб. м. на загальну суму 34011292,60 грн.; Акт прийому передачі природного газу від 07.01.2022 № 33, за яким поставлено 483.871 тис.куб, м. на загальну суму 34011292,60 грн.; Акт прийому-передачі природного газу від 08.01.2022 № 34, за яким поставлено 483,871 тис.куб. м. на загальну суму 34011292,60 грн.; Акт прийому передачі природного газу від 09.01.2022 № 35, за яким поставлено 483,871 тис.куб. м. на загальну суму 34011292,60 грн.; Акт прийому передачі природного газу від 10.01.2022 № 36, за яким поставлено 483,871 тис.куб. м. на загальну суму 34011292,60 грн.; Акт прийому-передачі природного газу від 11.01.2022 № 37, за яким поставлено 483,871 тис.куб. м. на загальну суму 34011292,60 грн.; Акт прийому передачі природного газу від 12.01.2022 № 38, за яким поставлено 483,871 тис.куб, м. на загальну суму 34011292,60 грн.; Акт прийому передачі природного газу від 13.01.2022 № 39, за яким поставлено 483,871 тис.куб. м. на загальну суму 34011292, 60 грн; Акт прийому передачі природного газу від 14.01.2022 № 40, за яким поставлено 483,871 тис.куб. м. на загальну суму 34011292,60 грн.; Акт прийому передачі природного газу від 15.01.2022 № 41, за яким поставлено 483,871 тис.куб. м. на загальну суму 34011292,60 грн.; Акт прийому передачі природного газу від 16.01.2022 № 42, за яким поставлено 483.871 тис.куб. м. на загальну суму 34011292,60 грн.; Акт від 17.01.2022 № 43 прийому-передачі природного газу, за яким поставлено 483,871 тис.куб. м. на загальну суму 34011292,60 грн.; Акт прийому передачі природного газу від 18.01.2022 № 44, за яким поставлено 483,871 тис.куб. м. на загальну суму 34011292,60 грн.; Акт прийому передачі природного газу від 19.01.2022 № 64, за яким поставлено 483,871 тис.куб, м. на загальну суму 34011292,60 грн.; Акт прийому передачі природного газу від 20.01.2022 № 65, за яким поставлено 483,871 тис.куб. м. на загальну суму 34011292,60 грн.; Акт прийому передачі природного газу від 21.01.2022 № 66, за яким поставлено 483,871 тис куб. м. на загальну суму 34011292,60 грн.; Акт прийому передачі природного газу від 22.01.2022 № 67, за яким поставлено 483,871 тис.куб, м. на загальну суму 34011292,60 грн.; Акт прийому передачі природного газу від 23.01.2022 № 68, за яким поставлено 483,871 тис куб. м. на загальну суму 34011292,60 грн.; Акт прийому передачі природного газу від 24.01.2022 № 69, за яким поставлено 483,871 тис.нуб. м. на загальну суму 34011292,60 грн.; Акт прийому-передачі природного газу від 25.01.2022 № 70, за яким поставлено 483,871 тис.куб. м. на загальну суму 34011292,60 грн.; Акт прийому - передачі природного газу від 26.01.2022 № 71, за яким поставлено 483,871 тис.куб. м. на загальну суму 34011292,60 грн.; Акт прийому передачі природного газу від 27.01.2022 № 72, за яким поставлено 483,871 тис.куб. м. на загальну суму 34011292,60 грн.; Акт прийому-передачі природного газу від 28.01.2022 № 137, за яким поставлено 483,871 тис.куб. м. на загальну суму 34011292,60 грн.; Акт прийому-передачі природного газу від 29.01.2022 № 138, за яким поставлено 483,871 тис.куб. м. на загальну суму 34011292,60 грн.; Акт прийому-передачі природного газу від 30.01.2022 № 139, за яким поставлено 483,871 тис.куб. м. на загальну суму 34011292,60 грн.; Акт прийому-передачі природного газу від 31.01.2022 № 140, за яким поставлено 483,87 тис.куб. м. на загальну суму 34011222,30 грн.

В рішенні Господарського суду міста Києва від 13.08.2025 у справі № 910/3237/25 суд дійшов висновку, що оскільки матеріали справи не містять доказів оплати відповідачем основного боргу у повному обсязі, а факт заборгованості відповідача перед позивачем за договором належним чином доведений, документально підтверджений та відповідачем не спростований, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача основного боргу у розмірі 15 950 000,00 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі. Також суд дійшов висновку про обгрунтованість позовних вимог в частині стягнення інфляційних витрат в розмірі 3 483 221 грн. 72 коп, 3 % річних в розмірі 1 074 986 грн. 30 коп, пені в розмірі 2 150 623 грн 31 коп., штрафу у розмірі 1 595 000 грн.

Суд першої інстанції вірно врахував на момент прийняття оскаржуваної ухвали, що ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 27.10.2025 повернуто апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ЙЕ Енергія" на рішення Господарського суду міста Києва від 13.08.2025 у справі № 910/3237/25.

Приписами ч. 2 ст. 241 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що у разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції вірно встановив, що рішення Господарського суду міста Києва від 13.08.2025 у справі № 910/3237/25 набрало законної сили.

Скаржник в апеляційній скарзі зазначив, що суд першої інстанції не врахував, що в січні 2026 ТОВ "ЙЕ Енергія" повторно звернувся з апеляційною скаргою на рішення Господарського суду міста Києва від 13.08.2025 у справі № 910/3237/25, провадження за якою відкрито ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 05.02.2026 в справі № 910/3237/25 та якою зупинено дію оскаржуваного рішення господарського суду міста Києва від 13.08.2025 у справі № 910/3237/25 до закінчення апеляційного провадження у даній справі. Вказані обставини, на думку скаржника, свідчать про те, що з березня 2025 між сторонами договору від 15.12.2021 №ЄET-ЙЕ-ГА3-15/12/21 існує (триває) судовий спір про обсяг прав та зобов`язань за вказаним договором, проте, судом першої інстанції вказаний факт не враховано, в наслідок чого безпідставно не застосовано положення ч. 6 ст. 39 КУзПБ.

Судова колегія відхиляє вищевказані доводи апеляційної скарги, з огляду на наступне.

У судовому засіданні 05.02.2026, яке відбулося у приміщенні Господарського суду міста Києва у справі № 910/16488/25 об 11 год. 40 хв. проголошено вступну та резолютивну частину ухвали про відкриття провадження у справі про банкрутство ТОВ «ЙЕ Енергія», що підтверджується протоколом судового засідання від 05.02.2026.

Водночас, ухвала Північного апеляційного господарського суду від 05.02.2026 у справі № 910/3237/25 про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "ЙЕ Енергія" на рішення господарського суду міста Києва від 13.08.2025 у справі № 910/3237/25, на яку посилається апелянт, була внесена до Комп`ютерної програми системи «Діловодство спеціалізованоного суду» 05.02.2026 о 16:22:41 та направлена до Єдиного державного реєстру судових рішень 05.02.2026 о 16:36:06 (час накладення третього електронного цифрового підпису), а оприлюднено в ЄДРСР - 06.02.2026.

Отже, станом на момент оголошення оскаржуваної ухвали про відкриття провадження у справі про банкрутство, у суду першої інстанції були відсутні будь-які об`єктивні дані про відкриття апеляційного провадження у справі № 910/3237/25, рішення господарського суду міста Києва від 13.08.2025 у справі № 910/3237/25 набрало законної сили та його дія не була на цей момент зупинена, що свідчить про відсутність спору про право у розумінні частини шостої статті 39 Кодексу України з процедур банкрутства.

Отже, справа № 910/3237/25 на час ухвалення оскаржуваного судового рішення не свідчить про наявність спору про право між Кредитором та Боржником відносно вимог ініціюючого кредитора в справі про банкрутство, оскільки рішення у справі № 910/3237/25 набрало законної сили, що свідчить про безспірність заявлених кредиторських вимог.

Крім того, судова колегія враховує, що за постановою Північного апеляційного господарського суду від 07.04.2026 у справі № 910/3237/25 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ЙЕ Енергія" залишено без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 13.08.2025 у справі № 910/3237/25 - без змін.

Судова колегія також відхиляє доводи скаржника про те, що суд не врахував, що одним із видів статутної діяльності Товариства з обмеженою відповідальністю «ЙЕ Енергія» є оптова торгівля електричною енергією, а відтак, відповідно до частини шостої статті 39 Кодексу України з процедур банкрутства, господарський суд мав відмовити у відкритті провадження у справі, оскільки заяву подано про порушення справи про банкрутство оптового постачальника електричної енергії.

Колегія суддів зауважує, що сам по собі факт здійснення господарської діяльності з постачання електричної енергії споживачу або наявність відповідної ліцензії на постачання електричної енергії не свідчить про набуття боржником у справі статусу «оптового постачальника електричної енергії» у розумінні спеціального законодавства та Кодексу України з процедур банкрутства. Так, оптовий постачальник - це суб`єкт підприємницької діяльності, який отримав ліцензію на право здійснення діяльності з оптового постачання електричної енергії та здійснює таке постачання відповідно до договору між членами Оптового ринку електричної енергії.

Водночас, за Законом України «Про заходи, спрямовані на погашення заборгованості, що утворилася на оптовому ринку електричної енергії» визначено, що оптовим постачальником електричної енергії було Державне підприємство «Енергоринок», утворене для забезпечення функціонування оптового ринку електричної енергії України.

Разом з тим, відповідно до Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 13.04.2017 № 2019-VIII «Про ринок електричної енергії» (далі - Закон № 2019), з дати запровадження нового ринку електричної енергії втратили чинність, зокрема, такі поняття, як «енергопостачальники», «оптовий ринок електричної енергії України», «учасники оптового ринку електричної енергії України», «оптове постачання електричної енергії», передбачені статтями 1, 15, 15№, 17 Закону України від 16.10.1997 № 575/97-ВР «Про електроенергетику».

Згідно з пунктом 16 розділу XVII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 2019 було проведено реорганізацію підприємства ДП «Енергоринок», що здійснювало діяльність з оптового постачання електричної енергії, шляхом виділу з його складу структурних підрозділів (філій) оператора ринку та гарантованого покупця, а також створення на їх базі відповідних підприємств, що виконують ці функції.

Отже, в умовах функціонування нового ринку електричної енергії оптовий постачальник електричної енергії як окремий суб`єкт не існує. Норма, на яку посилається апелянт, встановлює спеціальне обмеження щодо можливості відкриття провадження у справі про банкрутство виключно стосовно чітко визначеного суб`єкта - оптового постачальника електричної енергії.

При цьому участь суб`єкта господарювання на ринку електричної енергії, у тому числі здійснення діяльності з постачання електричної енергії споживачу або реєстрація як учасника оптового ринку, не є тотожною набуттю статусу оптового постачальника електричної енергії. Наявність у ТОВ «ЙЕ Енергія» ліцензії на постачання електричної енергії споживачу, як і його реєстрація як учасника ринку електричної енергії, сама по собі не змінює правового статусу такого суб`єкта та не свідчить про його належність до категорії оптових постачальників електричної енергії у розумінні частини шостої статті 39 Кодексу України з процедур банкрутства.

Положення частини шостої статті 39 Кодексу України з процедур банкрутства стосуються спеціального суб`єкта - оптового постачальника електричної енергії, діяльність якого має особливий правовий режим. Такий статус не може презюмуватися або виводитися лише з факту здійснення діяльності на ринку електричної енергії чи наявності відповідної ліцензії на постачання електроенергії.

Апелянтом не надано належних і допустимих доказів того, що ТОВ «ЙЕ Енергія» має саме той спеціальний статус, який виключає можливість застосування до нього процедур банкрутства.

Враховуючи викладене, оскільки на день прийняття оскаржуваної ухвали суду першої інстанції в матеріалах справи відсутні докази задоволення боржником вимог кредитора Товариства з обмеженою відповідальністю "Євроенерготрейд" в розмірі 24 641 100, 31 грн, які підтверджені матеріалами справи, то за наслідками розгляду у підготовчому засіданні вказаної заяви, суд першої інстанції підставно її задовольнив у передбачений діючим законодавством спосіб, шляхом відкриття провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "ЙЕ Енергія".

Суд першої інстанції вірно встановив, що в матеріалах справи відсутні докази, щоб підтверджували виконання рішення господарського суду міста Києва від 13.08.2025 у справі № 910/3237/25.

Отже, вищеописаними обставинами справи підтверджується обґрунтованість грошових вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Євроенерготрейд" " в розмірі 24 641 100, 31 грн, в тому числі й судовий збір за подання заяви про відкриття справи про банкрутство та авансування винагороди арбітражному керуючому.

Приписами ст. 28 КУзПБ встановлено, що кандидатура арбітражного керуючого для виконання повноважень розпорядника майна або керуючого реструктуризацією визначається судом шляхом автоматизованого відбору із застосуванням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи з числа арбітражних керуючих, внесених до Єдиного реєстру арбітражних керуючих України, за принципом випадкового вибору. В ухвалі про прийняття заяви про відкриття провадження у справі господарський суд пропонує трьом визначеним шляхом автоматизованого відбору арбітражним керуючим подати заяву про участь у справі.

В уточненні до заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "ЙЕ Енергія" заявник просив суд призначити розпорядником майна боржника арбітражного керуючого арбітражного керуючого Кучерявого Дмитра Владиславовича, заяву про участь якого долучено до матеріалів заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство.

Приписами п. 2-1 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу України з процедур банкрутства встановлено, що Заява ініціюючого кредитора або боржника - фізичної особи про відкриття провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність), крім відомостей, передбачених частиною першою статті 34, частиною другою статті 116 цього Кодексу, повинна містити пропозицію щодо кандидатури арбітражного керуючого для виконання повноважень розпорядника майна або керуючого реструктуризацією.

Ініціюючий кредитор або боржник - фізична особа додає до заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність) заяву арбітражного керуючого, зазначеного в абзаці другому цього пункту, про участь у справі, яка повинна відповідати вимогам, встановленим частиною третьою статті 28 цього Кодексу.

Господарський суд, відкриваючи провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність), призначає арбітражного керуючого, зазначеного в абзаці другому цього пункту, розпорядником майна або керуючим реструктуризацією.

У разі якщо заява ініціюючого кредитора або боржника - фізичної особи про відкриття провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність) не містить пропозиції щодо кандидатури арбітражного керуючого для виконання повноважень розпорядника майна або керуючого реструктуризацією або до заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність) не додано заяви цього арбітражного керуючого про участь у справі, або з підстав, визначених частиною третьою статті 28 цього Кодексу, цього арбітражного керуючого не може бути призначено розпорядником майна або керуючим реструктуризацією, або заяву про відкриття провадження у справі про банкрутство подано боржником - юридичною особою, призначення арбітражного керуючого для виконання повноважень розпорядника майна або керуючого реструктуризацією здійснюється господарським судом самостійно з числа осіб, внесених до Єдиного реєстру арбітражних керуючих України, у порядку, що діяв до дня введення цього Кодексу в дію, шляхом застосування автоматизованої системи.

Частиною 3 статті 28 КУзПБ встановлено, що розпорядником майна, керуючим реструктуризацією, керуючим санацією, ліквідатором, керуючим реалізацією не можуть бути призначені арбітражні керуючі: 1) які є заінтересованими особами у цій справі; 2) які здійснювали раніше управління цим боржником - юридичною особою, крім випадків, коли з дня відсторонення від управління зазначеним боржником минуло не менше трьох років; 3) яким відмовлено в допуску до державної таємниці, якщо такий допуск є необхідним для виконання обов`язків, визначених цим Кодексом; 4) які мають реальний чи потенційний конфлікт інтересів; 5) виключено; 6) які є близькими особами боржника - фізичної особи.

Відомостей про те, що арбітражний керуючий Кучерявий Дмитро Владиславович здійснював управління боржником або ж є заінтересованою особою стосовно боржника та кредиторів, судом не встановлено, не встановлено також обмежень, визначених ч. 3 ст. 28 Кодексу України з процедур банкрута, кандидатура арбітражного керуючого не належить до жодної з категорій осіб, зазначених у вказаній статті.

Таким чином, враховуючи імперативні приписи п. 2-1 Прикінцевих та перехідних положень КУзПБ, суд першої інстанції правомірно призначив розпорядником майна Товариства з обмеженою відповідальністю "ЙЕ Енергія" арбітражного керуючого Кучерявого Дмитра Владиславовича.

Відповідно до ч. 2 ст. 30 КУзПБ розмір основної грошової винагороди арбітражного керуючого за виконання ним повноважень розпорядника майна в розмірі середньомісячної заробітної плати керівника боржника за останніх 12-ть місяців його роботи до відкриття провадження у справі, але не менше трьох розмірів мінімальної заробітної плати за кожний місяць виконання арбітражним керуючим повноважень.

У зв`язку з викладеним вище, суд першої інстанції правомірно встановив розпоряднику майна боржника арбітражному керуючому Кучерявому Дмитру Владиславовичу розмір основної грошової винагороди арбітражного керуючого за виконання нею повноважень розпорядника майна боржника із розрахунку трьох мінімальних заробітних плат за кожен місяць виконання повноважень за рахунок коштів заявника.

Доводи, викладені скаржником у апеляційній скарзі, не спростували правомірність оскаржуваної ухвали, норм чинного законодавства, якими обґрунтована оскаржувана ухвала суду першої інстанції, а тому колегія суддів погоджується з позицією місцевого господарського суду та доходить висновку про необхідність відмовити у задоволенні апеляційної скарги та залишити оскаржувану ухвалу суду першої інстанції без змін.

Оцінюючи оскаржувану ухвалу суду першої інстанції через призму застосування принципів оцінки доказів та аргументації своїх висновків, викладених в Рішенні ЄСПЛ від 18.07.2006 у справі "Проніна проти України", судова колегія зазначає, що пункт 1 статті 6 Конвенції не зобов`язує національні суди надавати детальну відповідь на кожен аргумент заявника (сторони у справі); суди зобов`язані давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент; межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення; питання чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає із статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки в світлі конкретних обставин справи (пункти 21, 23 Рішення).

У справах Руїс Торіха проти Іспанії, Суомінен проти Фінляндії, Гірвісаарі проти Фінляндії Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 09.12.1994). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення у справі "Суомінен проти Фінляндії" (Suominen v. Finland), №37801/97 від 01.07.2003). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті (рішення у справі "Гірвісаарі проти Фінляндії" (Hirvisaari v. Finland), № 49684/99 від 27.09.2001).

Згідно зі статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Отже, зазначені рішення Європейського суду з прав людини суд апеляційної інстанції застосовує у цій справі як джерело права.

Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, 271, 275, 276, 283, 284 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ЙЕ Енергія" залишити без задоволення.

Ухвалу Господарського суду міста Києва від 05.02.2026 у справі №910/16488/25 залишити без змін.

Матеріали справи № 910/16488/25 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова апеляційного господарського суду набирає законної сили з дня її прийняття.

Порядок та строк оскарження постанови Північного апеляційного господарського суду передбачений ст.ст. 288-291 ГПК України.

Повний текст складено 21.04.2026

Головуючий суддя М.Л. Доманська

Судді О.М. Остапенко

С.Р. Станік