УХВАЛА

"22" квітня 2026 р. м. ХарківСправа № 922/2737/23

Господарський суд Харківської області у складі судді Ольшанченка В.І.

за участю секретаря судового засідання Красовського В.С.

та представників:

стягувача - Жирного О.С.,

боржника - Сивака А.Ю.,

розглянувши заяву Приватного акціонерного товариства "Харківська ТЕЦ-5" (вх.№8757 від 13.04.2026) про відстрочення виконання рішень по справі

за позовом Акціонерного товариства "Укртрансгаз" (01021, м. Київ, Кловський узвіз, 9/1)
до Приватного акціонерного товариства "Харківська ТЕЦ - 5" (62371, Харківська обл, Харківський р-н, с. Подвірки)
простягнення 237641561,82 грн,

ВСТАНОВИВ:

13.04.2026 Приватне акціонерне товариство "Харківська ТЕЦ-5" (боржник) через підсистему "Електронний суд" надало Господарському суду Харківської області заяву про відстрочення виконання рішень (вх.№8757), в якій просить суд відстрочити виконання рішення від 12.01.2026, додаткового рішення від 26.01.2026 у справі №922/2737/23 на один рік.

Заява боржника обґрунтована посиланням на ускладнення та неможливість виконання судових рішень у справі №922/2737/23 внаслідок важкого фінансового стану через пошкодження протягом 2025 2026 років ракетними обстрілами енергогенеруючого обладнання теплоелектроцентралі на 80%, повного припинення виробництва електричної енергії та надходження коштів від її реалізації з основного джерела фінансування; необхідність виконання обов`язку підприємства критичної інфраструктури паливно-енергетичного комплексу з дороговартісного відновлення пошкодженого енергогенеруючого обладнання, в тому числі для потреб опалювального сезону 2026/2027 років; значний обсяг заборгованості Держави за різницею в тарифах на теплову енергію та основного покупця теплової енергії, пом`якшеної води, який належить до комунальної власності та в умовах воєнного стану забезпечує надання послуг постачання теплової енергії, гарячої води територіальній громаді м. Харкова, об`єктам соціальної сфери, охорони здоров`я, військовим.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 13.04.2026 заяву Приватного акціонерного товариства "Харківська ТЕЦ-5" (вх.№8757 від 13.04.2026) про відстрочення виконання рішень по справі №922/2737/23 призначено до розгляду у судовому засіданні з повідомленням сторін на 22.04.2026 о 12:00 год.

Стягувач 16.04.2026 надав заперечення на заяву про відстрочення виконання рішення (вх.№9152), в якій посилається на ненадання боржником доказів відсутності коштів та майна, необхідних для погашення заборгованості за рішенням; наявність можливості погашення заборгованості, яка складає 54,49% від чистого прибутку боржника за даними фінансової звітності за 2025 рік в сумі 303530000,00 грн; виникнення стягнутої судом заборгованості внаслідок протиправних дій боржника за відсутності з його боку намагань врегулювати спір в позасудовому порядку, а також виконати рішення; ненадання доказів можливості виконання рішення суду в майбутньому; відсутність підтвердження ризику доведення підприємства боржника до банкрутства відповідно до ст. 4 Кодексу України з процедур банкрутства; стратегічного значення АТ "Укртрансгаз" та необхідності врахування таких обставин з метою дотримання судом балансу прав і законних інтересів сторін.

21.04.2026 боржник надав додаткові письмові пояснення (вх.№9599) в яких з аргументами стягувача не погодився, просив розглядати його заяву з урахуванням таких пояснень.

У судовому засіданні 22.04.2026 представник стягувача заявив усне клопотання про відкладення судового засідання.

Розглянувши заявлене усне клопотання представника стягувача про відкладення судового засідання та вислухавши думку представника боржника, суд вважає за необхідне відхилити його.

Дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив наступне.

АТ "Укртрансгаз" (позивач) надало Господарському суду Харківської області позовну заяву до ПрАТ "Харківська ТЕЦ-5" (відповідач), в якій просило суд стягнути 206001803,00 грн компенсації вартості відібраних без номінацій обсягів природного газу за листопад - грудень 2016 року та квітень 2017 року; 3% річних від простроченої суми у розмірі 4903407,30 грн та інфляційні втрати в сумі 26736351,52 грн, а також витрати по сплаті судового збору покласти на відповідача.

Справа неодноразово розглядалася судом.

Після нового розгляду справи Господарський суд Харківської області 12.01.2026 ухвалив рішення у справі №922/2737/23, яким відмовив частково у позові: стягнув з ПрАТ "Харківська ТЕЦ-5" (62371, Харківська область, Харківський район, с. Подвірки. Код ) на користь АТ "Укртрансгаз" (01021, м. Київ, Кловський узвіз, 9/1. Код ) компенсацію вартості відібраних без номінацій обсягів природного газу за листопад-грудень 2016 року та квітень 2017 року у сумі 142799090,00 грн, інфляційні втрати за період з листопада 2021 року по квітень 2023 року у сумі 18533458,35 грн, 3% річних за період з 01.11.2021 по 01.06.2023 у сумі 3399009,57 грн та судовий збір у сумі 651185,86 грн.

Додатковим рішенням Господарський суд Харківської області від 26.01.2026 у справі №922/2737/23 у задоволені заяви АТ "Укртрансгаз" №1001ВИХ-26-253 від 16.01.2026 (вх.№1296) про ухвалення додаткового рішення відмовив частково: стягнув з ПрАТ "Харківська ТЕЦ-5" на користь АТ "Укртрансгаз" судові витрати у сумі 3649999,22 грн.

Східний апеляційний господарський суд постановою від 25.03.2026 апеляційну скаргу ПрАТ "Харківська ТЕЦ-5" (212Х/1) та АТ "Укртрансгаз" (217Х/1) залишив без задоволення, рішення Господарського суду Харківської області від 12.01.2026 у справі №922/2737/23 залишив без змін.

13.04.2026 на виконання рішення Господарського суду Харківської області від 12.01.2026 та додаткового рішення від 26.01.2026 у справі №922/2737/23 судом видано відповідні накази.

Як убачається з матеріалів справи, станом на день цього судового засідання рішення суду від 12.01.2026 та додаткове рішення від 26.01.2026 у справі №922/2737/23 боржником не виконано.

Відповідно до Конституції України держава забезпечує захист прав усіх суб`єктів права власності і господарювання; судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій її території; обов`язковість рішень суду є однією з основних засад судочинства (ч. 4 ст. 13, ч. 1 ст. 17, ч. 1 ст. 55, ч. 5 ст. 124, п. 9 ч. 3 ст. 129).

Виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема визначений у законі комплекс дій, спрямованих на захист і поновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (п. 2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 13.12.2012 №18-рп/2012).

Згідно з ч. 1 ст. 326 ГПК України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Відповідно до ст. 331 ГПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Розстрочення та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Відстрочення виконання рішення є правом, а не обов`язком суду, яке реалізується виключно у виняткових випадках та не обмежується певним строком, а може бути реалізоване у будь-який час після набрання рішенням законної сили і до його фактичного повного виконання, в межах строку пред`явлення наказу до виконання.

Законодавець пов`язує відстрочення виконання судового рішення у судовому порядку з об`єктивними, непереборними, винятковими обставинами, що ускладнюють виконання судового рішення. При вирішенні питання про відстрочку виконання рішення враховуються, зокрема, матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо юридичної особи - наявна загроза банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Водночас, норми чинного господарського процесуального законодавства не містять вичерпного переліку обставин, які свідчать про неможливість виконання рішення суду чи ускладнюють його виконання.

Винятковість обставин, які повинні бути встановлені судом щодо надання відстрочки (розстрочки) виконання судового рішення, має бути підтверджена відповідними засобами доказування. Тобто особа, яка подала заяву про відстрочку (розстрочку) виконання рішення, повинна довести наявність обставин, що ускладнюють виконання рішення у даній справі або роблять таке виконання неможливим.

Суд враховує, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (п. 2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 13.12.2012 №18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (п. 3 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 25.04.2012 №11-рп/2012); відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) право на суд, захищене ст. 6 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» (далі Конвенція), було б ілюзорним, якби національна правова система дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін; за певних обставин затримка з виконанням судового рішення може бути виправданою, але затримка не може бути такою, що спотворює сутність гарантованого п. 1 ст. 6 Конвенції права.

На державу покладено позитивне зобов`язання організувати систему виконання рішень таким чином, щоб гарантувати виконання без жодних невиправданих затримок, і так, щоб ця система була ефективною як у теорії, так і на практиці, а затримка у виконанні рішення не повинна бути такою, що порушує саму сутність права, яке захищається відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції (рішення від 17.05.2005 у справі "Чижов проти України", заява №6962/02). За практикою ЄСПЛ в окремих справах проти України було встановлено, що короткі затримки, менші ніж один рік, не вважаються настільки надмірними, щоб піднімати питання про порушення п. 1 ст. 6 Конвенції (ухвала від 07.10.2003 у справі "Корнілов та інші проти України", заява №36575/02).

Оскільки існування заборгованості підтверджене обов`язковим та таким, що підлягає виконанню, судовим рішенням, надає особі, на чию користь воно було винесено, "легітимні сподівання" на сплату заборгованості і така заборгованість становить "майно" цієї особи у розумінні ст. 1 Першого протоколу до Конвенції (рішення від 03.04.2008 у справі "Пономарьов проти України", заява №3236/03), то з метою недопущення порушення гарантованих Конституцією України та Конвенцією права на справедливий суд та права на повагу до приватної власності суд, який надає відстрочку чи розстрочку у виконанні рішення, у кожному конкретному випадку повинен встановити: 1) чи затримка у виконанні рішення зумовлена особливими і непереборними обставинами; 2) чи передбачена домовленістю сторін чи у національному законодавстві компенсація "потерпілій стороні" за затримку виконання рішення, ухваленого на його користь, та індексації присудженої суми; 3) чи не є період виконання рішення надмірно тривалим для стягувача, як "потерпілої сторони"; 4) чи дотримано справедливий баланс інтересів сторін у спорі.

Питання про відстрочення виконання рішення суду повинно вирішуватися з урахуванням балансу інтересів сторін, слугувати досягненню мети виконання судового рішення з максимальним дотриманням співмірності негативних наслідків для боржника з інтересом кредитора. Необхідною умовою задоволення заяви про відстрочення виконання рішення суду є з`ясування питання щодо дотримання балансу інтересів сторін, а тому повинні досліджуватися та оцінюватися доводи і заперечення як позивача, так і відповідача.

Відстрочення виконання судового рішення не повинно сприяти ухиленню від його виконання та впливати на фінансовий стан позивача, судом обов`язково мають враховуватися і інтереси іншої сторони спору, на користь якої ухвалено рішення. Тобто відстрочення виконання рішення має базуватися на принципах співмірності і пропорційності з метою забезпечення балансу прав і законних інтересів стягувача і боржника.

Судом встановлено, що ПрАТ "Харківська ТЕЦ-5" згідно із Законом України «Про критичну інфраструктуру», постановою Кабінету Міністрів України від 09.10.2020 №1109 належить до об`єктів критичної енергетичної інфраструктури, виконує важливу стратегічну та соціальну функцію, здійснює забезпечення м. Харкова та області тепловою та електричною енергією, надає допоміжні послуги та послуги балансування для забезпечення функціонування ринку електричної енергії та об`єднаної енергосистеми України.

Суд керується висновками постанови Верховного Суду від 28.05.2024 у справі №906/1035/23 щодо необхідності врахування при застосуванні ст. 331 ГПК України статусу боржника, як підприємства критичної інфраструктури, до життєво важливих функцій та/або послуг якого, належать, серед іншого, енергозабезпечення населення.

Наказом Міністерства розвитку громад та територій України від 28.02.2025 №376 Солоницівська селищна територіальна громада (UA0081463) за місцезнаходженням боржника з 24.02.2022 включена до "Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії (територій можливих бойових дій)".

Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі НКРЕКП) видано боржнику ліцензію на виробництво електричної енергії №1071 від 18.06.2019, боржник включений до реєстрів учасників оптового ринку електричної енергії, ринку на добу наперед/внутрішньодобового ринку.

Енергогенеруюче обладнання теплоелектроцентралі є когенераційною установкою з комбінованим циклом виробництва, основним призначенням якого та умовою ефективної роботи є одночасне виробництво теплової та електричної енергії в комбінованому паротурбінному циклі та їх подальша реалізація на відповідних ринках України.

Звітом про незалежну оцінку ТОВ «ФК» №20/08 від 30.08.2024 підтверджується знищення та пошкодження станом на 20.03.2024 195 основних засобів (майна) боржника, які складаються з 21 інвентарних одиниць нерухомого майна (будівель, споруд та передавальних пристроїв) та 174 одиниць рухомого майна (104 інвентарних одиниць машин та обладнання, 66 інвентарних одиниць інструментів, приладів, інвентаря та 4 інвентарних одиниць інших основних засобів) на загальну суму 36096811,00 доларів США, що за офіційним курсом валют складає ,00 грн; та 31.10.2024.

Рішенням Господарського суду Харківської області від 08.01.2025 у справі №922/3794/24 за позовом боржника до російської федерації підтверджено загальну суму реальних збитків та упущеної вигоди в сумі 138823576,00 доларів США, що за офіційним курсом валют на дату незалежної оцінки 20.03.2024 складає ,16 грн.

Звітом про незалежну оцінку ТОВ «ФК» №23/01 від 23.01.2025 підтверджується знищення та пошкодження станом на 31.10.2024 основних засобів (майна) боржника в кількості 47 інвентарних одиниць та 13 номенклатурних номерів товарно-матеріальних запасів на загальну суму 23274434,00 доларів США, що за офіційним курсом валют на дату оцінки складає 960745360,00 грн.

Рішенням Господарського суду Харківської області від 30.07.2025 у справі №922/755/25 за позовом боржника до російської федерації підтверджено загальну суму реальних збитків та упущеної вигоди в сумі 33687045,00 доларів США, що за офіційним курсом валют на дату незалежної оцінки складає ,47 грн.

Судом досліджено витяги з ЄРДР щодо кримінальних проваджень №0001258 від 25.12.2024, №0000225 від 28.02.2025, №0000991 від 01.10.2025, №0001114 від 08.11.2025, №0001161 від 26.11.2025, №0001253 від 24.12.2025, №0000060 від 15.01.2026, №0000076 від 19.01.2026, №0000161 від 03.02.2026, протоколи засідання інвентаризаційних комісій від 31.01.2025, 14.03.2025, 30.10.2025 з переліками пошкоджених основних засобів, які підлягають або не підлягають відновленню (пошкоджені, непридатні для використання, підлягають списанню), документи щодо виводу в ремонт і зупинку основного устаткування (енергоблоків), проведення у 2026 році аварійно-відновлювальних ремонтів, звітність форми №8-НКРЕКП (місячна), з яких вбачається пошкодження в результаті ворожих обстрілів різними видами озброєння території та виробничих потужностей боржника належного йому майна, енергетичного обладнання, наслідком чого є спричинення майнової шкоди (збитків) у значних розмірах, повне припинення виробництва електричної енергії, важкий фінансовий стан та критична потреба у коштах для відновлення енергогенеруючого обладнання.

Щодо цих обставин суд керується висновками постанови Верховного Суду від 06.02.2025 у справі №904/1060/24 про необхідність врахування при застосуванні норми ст. 331 ГПК України в якості підстави для відстрочення виконання рішення загальновідомих обставин військової агресії російської федерації проти України, внаслідок якої масовані ракетні обстріли енергетичної інфраструктури України негативно вплинули на економіку держави та ускладнили діяльність підприємства теплоелектроцентралі, що знаходиться в зоні інтенсивного ураження ворогом об`єктів енергетичної інфраструктури та має необхідність невідкладного проведення ремонтних робіт об`єктів (інфраструктури життєзабезпечення населення).

Суд погоджується з позицією заявника, що такі обставини не є звичайними та прогнозованими в умовах ринкової економіки, а відповідний стан справ боржника не є одним із можливих звичайних ризиків підприємницької діяльності.

На підставі ліцензії НКРЕКП №838 від 15.07.2010 боржник також здійснює господарську діяльність з виробництва теплової енергії для надання в умовах воєнного стану послуг постачання теплової енергії, гарячої води територіальній громаді м. Харкова, об`єктам соціальної сфери, охорони здоров`я, військовим, заборгованість основного покупця якої станом на 31.12.2025 складала ,89 грн, а заборгованість Держави за різницею в тарифах на теплову енергію за періоди з 01.04.2025 по 31.12.2025 перед боржником до компенсації у 2026 році складає 66216547,00 грн.

Як убачається з останньої фінансової звітності боржника, у звітному періоді 2025 року отримано 303530,00 тис грн чистого прибутку та сукупний дохід в сумі 525334,00 тис грн, проте непокритий збиток підприємства на кінець звітного періоду складав 165821,00 тис грн (рядок 1420 розділу І Форми №1 «Баланс (Звіт про фінансовий стан)» на 31.12.2025).

При цьому, суд констатує, що самі по собі показники фінансової звітності за 2025 рік не спростовують викладені вище обставини пошкодження та знищення обладнання теплоелектроцентралі боржника, істотних обмежень його господарської діяльності внаслідок пошкоджень у 2026 році та пов`язаного з цим важкого фінансового стану.

Суд відхиляє доводи стягувача про недоведеність складного фінансового стану боржника через ненадання останнім беззаперечних доказів абсолютної відсутності коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, так як така повна відсутність є лише однією з можливих обставин для відстрочення виконання, яка не покладена в основу заяви боржника.

Послання стягувача про неподання заявником доказів вжиття заходів відповідно до ст. 4, 34 Кодексу України з процедур банкрутства суд вважає безпідставними, оскільки загрозу банкрутства боржник аргументує не наявною неплатоспроможністю або її ознаками, а перспективою примусового виконання судового рішення у справі №922/2737/23 та блокуванням відновлення пошкодженого енергогенеруючого обладнання критичної інфраструктури, неможливістю подальшого вироблення теплової та електричної енергії.

Суд оцінює надані боржником докази виведення у зв`язку з обстрілами з 15.01.2026 до 31.12.2026 та з 31.03.2026 до 31.07.2026 в аварійний ремонт енергоблоків теплоелектроцентралі №1, №3, підготовки поточного та капітального ремонту енергоблоку №2, водогрійних котлів №2, №3, №4, проведення фактичних обсягів відновлювальних робіт на пошкодженому енергогенеруючому обладнанні ПрАТ "Харківська ТЕЦ-5" достатньо вірогідними (ст. 79 ГПК України) для висновку про можливість поліпшення його фінансового стану та забезпечення у майбутньому виконання рішення суду.

З метою забезпечення балансу інтересів сторін, судом досліджено також статус стягувача, який згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.2015 №83 належить до переліку об`єктів державної власності, що мають стратегічне значення для економіки і безпеки держави, здійснює діяльність із зберігання природного газу у підземних сховищах газу та забезпечує енергетичну безпеку Держави.

Суд приймає до уваги доводи стягувача про вплив військової агресії російської федерації на всіх без винятку суб`єктів господарювання, які здійснюють свою діяльність в Україні, зокрема і на позивача, проте, з урахуванням встановлених вище обставин та наявних у справі №922/2737/23 матеріалів про стан теплоелектроцентралі боржника, за відсутності конкретних доказів впливу на стягувача, доходить до висновку про відмінність ступеня такого впливу на сторони, як і наявних у них можливостей для повноцінного ведення господарської діяльності за вищевикладених умов (аналогічний підхід в постанові Верховного Суду від 29.04.2025 у справі №917/1131/24).

З огляду на ту обставину, що стягнута з боржника рішенням від 12.01.2026 у справі №922/2737/23 заборгованість за ст. 8 Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення» від 03.11.2016 №1730-VIII (далі Закон №1730) має на меті компенсацію витрат, понесених для виконання функцій оператора газотранспортної системи, які з 01.01.2020 стягувачем вже не здійснюються, суд погоджується з аргументом боржника, що відстрочення виконання не матиме безпосереднього негативного впливу на поточну діяльність АТ "Укртрансгаз", якою є зберігання природного газу у підземних сховищах газу. Натомість, для боржника примусове виконання рішення матиме прямий вплив на відновлення пошкодженого енергогенеруючого обладнання критичної інфраструктури, його актуальну господарську діяльність в цілому.

Судом також взято до уваги, що сторони на момент розгляду заяви перебувають в стані перемовин щодо реструктуризації загальної суми 514076724,00 грн заборгованості з компенсації вартості відібраних без номінацій обсягів природного газу (пропозиція стягувача №1001ВИХ-26-1862 від 02.04.2026 з проєктом договору про організацію взаєморозрахунків та графіком виплат, лист боржника №01-29/718 від 15.04.2026) в межах граничного строку, визначеного ст. 8 Закону №1730 (01.10.2027).

Заявлений боржником період відстрочення виконання рішення на один рік є розумним, доведеним та узгоджується з прогнозною датою завершення аварійних ремонтів всіх енергоблоків теплоелектроцентралі, проведення загального комплексу робіт підрядниками боржника: ТОВ «Техносервіс Промгруп», ТОВ «НПС Енергія», ТОВ «Дамиріс», ПП «Фасад Сервіс», ТОВ «Стальконструкція», ТОВ «Ремгідромаш», ТОВ «СПБО Східцивільпромбуд», ТОВ «Українська будівельна компанія РВ Груп», ТОВ «НВФ «Технології Енергозбереження» згідно з наявними у матеріалах справи договорами, з коригуванням на можливе відставання внаслідок зовнішніх факторів воєнного стану, дозволить уникнути блокування роботи підприємства критичної інфраструктури, поступово відновити генерацію електричної енергії в період з 31.07.2026 по 31.12.2026 та отримати дохід, який надалі може бути спрямований на погашення стягнутої заборгованості перед стягувачем.

Суд вважає, що відстрочення виконання судових рішень на такий термін забезпечить реальне виконання із дотриманням балансу інтересів сторін, не порушить справедливої рівноваги вказаного балансу, оскільки надасть можливість виконати судові рішення при максимальному дотриманні співмірності негативних наслідків для боржника з інтересом стягувача реально отримати грошові кошти.

Суд констатує, що з точки зору забезпечення права стягувача на справедливий суд, дія норми ст. 625 ЦК України забезпечує достатню компенсацію "потерпілій стороні" за затримку виконання рішення, ухваленого на її користь, індексацію присудженої суми.

Керуючись ч. 5 ст. 331 ГПК України, суд, задовольняючи заяву боржника, враховує дати ухвалення судових рішень у справі №922/2737/23 та визначає граничними термінами відстрочення дати 12.01.2027 та 26.01.2027 відповідно.

Виходячи з вищевикладеного та враховуючи ступінь вини відповідача у виникненні спору, зазначені надзвичайні події, суд приходить до висновку про наявність підстав для відстрочення виконання рішення від 12.01.2026 та додаткового рішення від 26.01.2026 у справі №922/2737/23 на один рік відповідно.

Керуючись ст. 232 - 235, 331 ГПК України,

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у задоволенні усного клопотання представника стягувача про оголошення відкладення судового засідання.

2. Задовольнити заяву Приватного акціонерного товариства "Харківська ТЕЦ-5" (вх.№8757 від 13.04.2026) про відстрочення виконання рішень.

Відстрочити виконання рішення Господарського суду Харківської області від 12.01.2026 та додаткового рішення від 26.01.2026 у справі №922/2737/23 строком на один рік (рішення від 12.01.2026 до 12.01.2027, додаткове рішення від 26.01.2026 до 26.01.2027).

Ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення. Порядок і строк оскарження передбачено статтями 255 - 257 Господарського процесуального кодексу України.

Повне судове рішення складено та підписано 27.04.2026.

Суддя Ольшанченко В.І.