РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.04.2026 м. КиївСправа № 910/11047/25

За позовом: товариства з обмеженою відповідальністю "ГАЗОРОЗПОДІЛЬНІ МЕРЕЖІ УКРАЇНИ";

до відповідача-1: акціонерного товариства "ОПЕРАТОР ГАЗОРОЗПОДІЛЬНОЇ СИСТЕМИ "ЧЕРКАСИГАЗ";

до відповідача-2: товариства з обмеженою відповідальністю "ОПЕРАТОР ГАЗОТРАНСПОРТНОЇ СИСТЕМИ УКРАЇНИ";

треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача:

1) НАЦІОНАЛЬНА КОМІСІЯ, ЩО ЗДІЙСНЮЄ ДЕРЖАВНЕ РЕГУЛЮВАННЯ У СФЕРАХ ЕНЕРГЕТИКИ ТА КОМУНАЛЬНИХ ПОСЛУГ;

2) МІНІСТЕРСТВО ЕНЕРГЕТИКИ УКРАЇНИ;

про: визнання права та визнання права відсутнім.

Суддя Сергій Балац

Секретар судового засідання Молодід Д.С.

Представники:

позивача: Красна Д.В., Колганова Ю.М.;

відповідача-1: Саражан Н.М.;

відповідача-2: Анісімов Д.Д.;

третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача:

1) не з`явилися;

2) Слуценко Р.П.

С У Т Ь С П О Р У :

Товариство з обмеженою відповідальністю "ГАЗОРОЗПОДІЛЬНІ МЕРЕЖІ УКРАЇНИ" (далі - товариство з обмеженою відповідальністю "ГАЗОРОЗПОДІЛЬНІ МЕРЕЖІ УКРАЇНИ"/позивач) звернулося до господарського суду міста Києва із позовом до акціонерного товариства "ОПЕРАТОР ГАЗОРОЗПОДІЛЬНОЇ СИСТЕМИ "ЧЕРКАСИГАЗ" (далі - акціонерне товариство "ОПЕРАТОР ГАЗОРОЗПОДІЛЬНОЇ СИСТЕМИ "ЧЕРКАСИГАЗ"/відповідач-1) та товариства з обмеженою відповідальністю "ОПЕРАТОР ГАЗОТРАНСПОРТНОЇ СИСТЕМИ УКРАЇНИ" (далі - товариство з обмеженою відповідальністю "ОПЕРАТОР ГАЗОТРАНСПОРТНОЇ СИСТЕМИ УКРАЇНИ"/відповідач-2) про визнання права та визнання права відсутнім.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач-1 вчиняє незаконні дії, видаючи себе за легітимного оператора газорозподільної системи в Черкаській області незважаючи на те, що лише позивач має відповідну ліцензію і технічну можливість здійснювати такі функції.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 08.09.2025 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі № 910/11047/25 та вирішено розгляд справи здійснювати в порядку (за правилами) загального позовного провадження. Підготовче засідання призначене на 06.10.2025.

Позивач звернувся до суду з клопотанням про залучення до участі у справі НАЦІОНАЛЬНУ КОМІСІЮ, ЩО ЗДІЙСНЮЄ ДЕРЖАВНЕ РЕГУЛЮВАННЯ У СФЕРАХ ЕНЕРГЕТИКИ ТА КОМУНАЛЬНИХ ПОСЛУГ та МІНІСТЕРСТВО ЕНЕРГЕТИКИ УКРАЇНИ в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача.

До господарського суду надійшло клопотання позивача про забезпечення позову у задоволенні якого судом відмовлено з підстав, викладених в ухвалі суду від 08.09.2025 № 910/11047/25.

Відповідач-1 скориставшись своїм правом, наданим ст. 165 Господарського процесуального кодексу України, надав суду відзив, яким позов відхилив, за урахуванням наступного: права доступу до інформаційної платформи пов`язане із статусом суб`єкта ринку природного газу, а не з віртуальними точками виходу з/до газотранспортної системи; укладений між відповідачем-1 та міністерством енергетики та вугільної промисловості України договір 20.03.2013 № 31/34 є чинним, оскільки між його сторонами не було підписано договору про припинення або розірвання такого правочину; відсутність оспорювання відповідачами права позивача на доступ до інформаційної платформи; обраний позивачем спосіб захисту не призведе до ефективного захисту таких прав, оскільки заявлені позивачем вимоги не забезпечують їх відновлення.

Відповідач-2 скориставшись своїм правом, наданим ст. 165 Господарського процесуального кодексу України, надав суду відзив, яким фактично визнав позов та зазначив, зокрема, про те, що виключно позивач може надавати до інформаційної платформи відповідача-2 достовірну інформацію про обсяги розподіленого природного газу, що забезпечить належне функціонування інших суб`єктів ринку, в тому числі постачальників природного газу.

В підготовчому засіданні 06.10.2025 суд на місці, зокрема, ухвалив:

- залучити до участі у справі НАЦІОНАЛЬНУ КОМІСІЮ, ЩО ЗДІЙСНЮЄ ДЕРЖАВНЕ РЕГУЛЮВАННЯ У СФЕРАХ ЕНЕРГЕТИКИ ТА КОМУНАЛЬНИХ ПОСЛУГ та МІНІСТЕРСТВО ЕНЕРГЕТИКИ УКРАЇНИ в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача;

- відкласти підготовче засідання на 03.11.2025.

Позивач скориставшись своїм правом, наданим ст. 166 Господарського процесуального кодексу України, надав суду відповідь на відзив відповідача-1, в якій, зокрема, зазначив про те, що відсутність фізичних точок входу/виходу позбавляє оператора ГТС технічної можливості створити для відповідного суб`єкта віртуальні точки, необхідні для реєстрації в системі та отримання повного доступу до її інформації. Дії відповідача-1 щодо відновлення доступу до інформаційної платформи мають очевидний характер невизнання права позивача, як єдиного оператора газорозподільної системи на відповідні території.

НАЦІОНАЛЬНА КОМІСІЯ, ЩО ЗДІЙСНЮЄ ДЕРЖАВНЕ РЕГУЛЮВАННЯ У СФЕРАХ ЕНЕРГЕТИКИ ТА КОМУНАЛЬНИХ ПОСЛУГ (далі - НКРЕКП) подала до суду письмові пояснення, які вважає передчасними та просить суд залишити їх без розгляду, що вбачається із заяви НКРЕКП від 22.10.2025.

Відповідач-1 скориставшись своїм правом, наданим ст. 167 Господарського процесуального кодексу України, надав суду заперечення на відповідь на відзив, в яких зазначив про наявність у відповідача-1 підстав для доступу до інформаційної платформи відповідача-2 у якості оператора газорозподільної системи.

Ухвалою-повідомленням від 05.11.2025 № 910/11047/25 сторони спору повідомлені про призначення підготовчого засідання на 26.11.2025.

В підготовчому засіданні 26.11.2025 оголошено перерву до 08.12.2025.

До господарського суду надійшли пояснення МІНІСТЕРСТВА ЕНЕРГЕТИКИ УКРАЇНИ щодо позову в яких зазначено про: виконання останнім постанови КМУ від 25.11.2022 № 1335; повідомлення відповідача-1 про припинення договірних відносин з експлуатації державного майна з 01.12.2023 та укладення з позивачем договору експлуатації газорозподільних систем та їх складових від 10.11.2023 № 7/15.

Позивач подав до суду додаткові пояснення в яких зазначив про те, що фактичні дії відповідача-1 свідчать про реальне претендування на тотожне право доступу до інформаційної платформи та про невизнання виключного статусу позивача, як оператора газорозподільної системи у відповідній газорозподільній зоні. Також позивач зазначає про безумовну наявність предмету спору, оскільки існує спір щодо наявності або відсутності конкретного майнового права доступу до інформаційної платформи та спір щодо правового статусу позивача, як єдиного належного оператора газорозподільної системи на спірній території.

Також до господарського суду неодноразово надходили письмові заяви НКРЕКП в яких викладені заперечення з приводу відсутності окремого процесуального документа (ухвали суду) про залучення до участі у справі НКРЕКП в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача з посиланням на частину 4 статті 50 Господарського процесуального кодексу України та постанову Верховного Суду від 16.02.2024 у справі № 902/1331/22.

Приписами частини 4 статті 50 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що про залучення третіх осіб до участі у справі суд постановляє ухвалу, в якій зазначає, на які права чи обов`язки такої особи та яким чином може вплинути рішення суду у справі.

Положеннями частини 5 статті 233 передбачено, що ухвали суду, постановлені окремим документом, підписуються суддею (суддями) і приєднуються до справи. Ухвали, постановлені судом без оформлення окремого документа, зазначаються у протоколі судового засідання. Суд може оформити такі ухвали окремим документом після закінчення судового засідання.

Таким чином, НКРЕКП залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - ухвалою суду без оформлення окремого документа, про що зазначено у протоколі підготовчого засідання від 06.10.2025, оскільки така ухвала не підлягає оскарженню в апеляційному порядку окремо від рішення суду в розумінні приписів статті 255 Господарського процесуального кодексу України.

Посилання НКРЕКП на правові висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 16.02.2024 у справі № 902/1331/22 судом відхилені, оскільки у вказаній постанові зазначено про іншу процесуальну дію, а саме: виключення іншого відповідача зі складу відповідачів та залучення його з власної ініціативи як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача, без постановлення відповідної ухвали, як того вимагає частина 4 статті 50 Господарського процесуального кодексу України.

В підготовчому засіданні 08.12.2025 суд на місці ухвалив: закрити підготовче провадження та призначити справу до судового розгляду по суті на 12.01.2026.

В судових засіданнях 12.01.2026 та 02.02.2026 оголошено перерви до 02.02.2026 та до 25.02.2026 відповідно.

Ухвалою-повідомленням від 26.02.2026 № 910/11047/25 сторони спору повідомлені про призначення судового засідання на 06.04.2026.

В судовому засіданні 06.04.2026 оголошено перерву до 13.04.2026.

Відповідач-2 звернувся до суду з клопотаннями про повернення до стадії підготовчого засідання та залучення до участі у справі національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача-2.

Проте, вказані клопотання не були задоволені судом, оскільки:

- процесуальна дія повернення до стадії підготовчого провадження не передбачена приписами Господарського процесуального кодексу України;

- залучення до участі у справі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору можливе лише на стадії підготовчого провадження в розумінні приписів частини 1 статті 50 Господарського процесуального кодексу України.

В судовому засіданні 13.04.2026 суд перейшов до стадії ухвалення рішення та повідомив про те, що вступна та резолютивна частини рішення будуть проголошені в цьому судовому засіданні.

В судовому засіданні 13.04.2026 судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши доводи повноважних представників позивача, відповідачів та третьої особи-2, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача по суті спору та дослідивши наявні докази у матеріалах справи, господарський суд міста Києва,

В С Т А Н О В И В :

НКРЕКП прийнято постанову від 29.11.2023 № 2224 "Про внесення змін до додатка до постанови НКРЕКП від 26.122022 № 1839 та врегулювання питань щодо провадження ТОВ "ГАЗОРОЗПОДІЛЬНІ МЕРЕЖІ УКРАЇНИ" діяльності з розподілу природного газу", відповідно до якої межі господарської діяльності позивача з розподілу природного газу було розповсюджено на територію міста Черкаси та Черкаської області (крім міста Умань, Уманського, Христинівського та Маньківського районів Черкаської області).

Вказаними змінами до постанови НКРЕКП від 26.12.2022 № 1839 ліцензійну територію позивача було розширено також на ліцензійну територію, на якій здійснювало діяльність з розподілу природного газу АТ "ЧЕРКАСИГАЗ".

НКРЕКП прийнято постанову від 29.11.2023 № 2226 "Про зупинення дії ліцензії з розподілу природного газу, виданої АТ "ЧЕРКАСИГАЗ", якою зупинено акціонерному товариству "ЧЕРКАСИГАЗ" дію ліцензії на право провадження господарської діяльності з розподілу природного газу, виданої відповідно до постанови НКРЕКП від 29.06.2017 № 840, у зв`язку з передачею цілісного майнового комплексу з розподілу природного газу іншому суб`єкту господарювання, який отримав відповідну ліцензію.

Також НКРЕКП прийнято постанову від 10.01.2024 № 22, відповідно до якої з тексту постанови НКРЕКП від 29.06.2017 № 840 (про видачу ліцензії акціонерному товариству "ЧЕРКАСИГАЗ") були виключені положення про місце провадження такої діяльності у місті Черкаси та Черкаської області.

Між відповідачем-2, як оператором, та відповідачем-1, як замовником, укладено договір транспортування природного газу від 31.12.2019 № (далі - Договір № ), відповідно до предмету якого відповідач-2 надає відповідачу-1 послугу транспортування природного газу на умовах, визначених у цьому договорі, а відповідач-1 сплачує відповідачу-2 встановлені в цьому договорі вартість такої послуги та плат (за їх наявності), які виникають при його виконанні (п. 2.1 Договору № ).

Пунктом 2.8 Договору № визначено, що взаємовідносини між відповідачем-1 та відповідачем-2 при забезпеченні (замовленні, наданні, супроводженні) послуг з транспортування за цим договором здійснюються сторонами через інформаційну платформу відповідача-2 відповідно до вимог Кодексу. Відповідач-1 набуває права доступу до інформаційної платформи з моменту підписання цього договору, а його уповноважені особи - з моменту їх авторизації, що оформлюється наданим відповідачем-1 повідомленням на створення облікового запису уповноважених осіб користувача платформи за формою, визначеною Кодексом. Після набуття права доступу до інформаційної платформи відповідач-1 зобов`язується дотримуватися порядку взаємодії з інформаційною платформою, визначеного Кодексом.

Між відповідачем-2, як оператором, та позивачем, як замовником, укладено договір транспортування природного газу від 22.12.2022 № 41001662 (далі - Договір № 41001662), відповідно до предмету якого відповідач-2 надає позивачу послугу транспортування природного газу на умовах, визначених у цьому договорі, а позивач сплачує відповідачу-2 встановлені в цьому договорі вартість такої послуги та плат (за їх наявності), які виникають при його виконанні (п. 2.1 Договору № 41001662).

Пунктом 2.8 Договору № 41001662 визначено, що взаємовідносини між позивачем та відповідачем-2 при забезпеченні (замовленні, наданні, супроводженні) послуг з транспортування за цим договором здійснюються сторонами через інформаційну платформу відповідача-2 та аукціонні платформи (у частині розподілу потужності на міждержавних з`єднаннях) відповідно до вимог Кодексу. Позивач набуває права доступу до інформаційної платформи з моменту підписання цього договору, а його уповноважені особи - з моменту їх авторизації, що оформлюється наданим позивачем повідомленням на створення облікового запису уповноважених осіб користувача платформи за формою, визначеною Кодексом. Після набуття права доступу до інформаційної платформи та/або до аукціонної платформи позивач зобов`язується дотримуватися порядку взаємодії з інформаційною платформою та/або до аукціонною платформою, визначеного Кодексом.

Приписами частини 1 статті 75 Господарського кодексу України встановлено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, можуть бути зазначені в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

Так в поданому до суду відзиві відповідача-2, як адміністратора інформаційної платформи, зокрема, зазначено: відповідач-1 набув право на доступ до інформаційної платформи з моменту укладення Договору № ; позивач набув право на доступ до інформаційної платформи з моменту укладення Договору № 41001662.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 31.10.2024 у справі № 320/16011/24, яке залишено без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 05.03.2025 № 320/16011/24, вирішено:

- визнати протиправною та скасувати постанову НКРЕКП від 29.11.2023 № 2226 "Про зупинення дії ліцензії з розподілу природного газу, виданої АТ "ЧЕРКАСИГАЗ";

- визнати протиправним та скасувати пункт 16 додатку до постанови НКРЕКП, від 26.12.2022 № 1839 "Про видачу ліцензії з розподілу природного газу ТОВ "ГАЗОРОЗПОДІЛЬНІ МЕРЕЖІ УКРАЇНИ";

- визнати протиправною та скасувати постанову НКРЕКП від 10.01.2024 № 22 "Про внесення зміни до постанови НКРЕКП від 29 червня 2017 року № 840".

Листом від 02.05.2025 № 384/29 відповідач-1 звернувся до відповідача-2 із повідомленням про вказані вище судові акти та просив забезпечити негайне відновлення доступу до інформаційної платформи на умовах Договору № шляхом створення нового облікового запису на уповноважену особу відповідача-1.

Листом НКРЕКП від 08.05.2025 № 5166/16.1.1/7-25 повідомила відповідача-2 про те, що єдиним суб`єктом господарювання з розподілу природного газу на території Черкаської області (крім деяких населених пунктів Уманського району, де провадить господарську діяльність з розподілу природного газу приватного акціонерного товариства "УМАНЬГАЗ"), є позивач в особі Черкаської філії. Також у вказаному листі зазначено, що за інформацією міністерства енергетики України на балансі АТ "ЧЕРКАСИГАЗ" майно державної форми власності станом на 09.04.2025 не обліковується.

Позивач зазначає, що останній є єдиним діючим оператором газорозподільної системи на території Черкаської області (за винятком окремих населених пунктів, де діяльність здійснює приватне акціонерне товариство "УМАНЬГАЗ") та не лише володіє чинною ліцензією на розподіл природного газу, але і виконує всі необхідні функції оператора газорозподільних систем. Фактичне виконання всього комплексу робіт та фінансове забезпечення експлуатації мереж підтверджує виключний статус позивача як єдиного належного оператора газорозподільної системи на спірній території.

Позивач стверджує, що доступ до інформаційної платформи та віртуальної точки виходу може мати виключно один оператор газорозподільної системи, адже саме цей доступ є критично необхідним для виконання ключових функцій з розподілу природного газу, зокрема - обліку, балансування та взаємодії з іншими суб`єктами ринку. При цьому, за твердженнями позивача, відповідач-1 не має правових підстав для здійснення діяльності оператора газорозподільної системи, оскільки не користується газорозподільними системами державної форми власності.

Також, позивач зазначає, що відсутність у відповідача-1 як фактичних так і правових підстав для виконання функцій оператора газорозподільної системи виключає можливість отримання доступу до інформаційної платформи оператора газотранспортної системи, тобто таке право у нього відсутнє.

Вказані обставини призвели до звернення позивача до господарського суду з наступними позовними вимогами:

- визнати право позивача на доступ до інформаційної платформи - електронної платформи у вигляді веб-додатка в мережі Інтернет, функціонування та керування якою забезпечується оператором газотранспортної системи, яка використовується для забезпечення надання послуг транспортування природного газу відповідно до вимог Кодексу газотранспортної системи, в межах компетенції оператора ГРМ, а саме: віртуальної точки виходу до газорозподільної системи, що охоплює всі точки виходу до цієї системи, розташовані на території ліцензованої діяльності позивача на території Черкаської області;

- визнати відсутнім у відповідача-1 права на доступ до інформаційної платформи - електронної платформи у вигляді веб-додатка в мережі Інтернет, функціонування та керування якою забезпечується оператором газотранспортної системи, яка використовується для забезпечення надання послуг транспортування природного газу відповідно до вимог Кодексу газотранспортної системи, в межах компетенції оператора ГРМ, а саме: віртуальної точки виходу до газорозподільної системи, що охоплює всі точки виходу до цієї системи, розташовані на території ліцензованої діяльності позивача на території Черкаської області.

Виходячи з викладених вище обставин та наявних у матеріалах даної справи доказів, суд дійшов висновку, що позов задоволенню не підлягає з урахуванням наступного.

Пунктом 17 частини 1 статті 1 Закону України "Про ринок природного газу" встановлено, що оператор газорозподільної системи - суб`єкт господарювання, який на підставі ліцензії здійснює діяльність із розподілу природного газу газорозподільною системою на користь третіх осіб (замовників).

Пунктом 3 постанови КМУ від 25.11.2022 № 1335 "Про врегулювання питання використання газорозподільних систем або їх складових" постановлено: погодитися з пропозицією Міністерства енергетики щодо укладення відповідно до примірного договору, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2017 р. № 95 "Про забезпечення ефективного використання газорозподільних систем або їх складових" (Офіційний вісник України, 2017 р., № 20, ст. 559), з товариством з обмеженою відповідальністю "Газорозподільні мережі України" договорів експлуатації газорозподільних систем або їх складових та припинення у зв`язку з цим договорів експлуатації газорозподільних систем або їх складових, укладених з операторами газорозподільних систем відповідно до положень зазначеної постанови.

На підставі вказаної постанови МІНІСТЕРСТВО ЕНЕРГЕТИКИ УКРАЇНИ листом від 23.10.2023 № 26/1.1-7.4.1-21473 повідомило відповідача-1 про припинення договірних відносин з експлуатації державного майна з 01.12.2023, а саме припинення договору "Про надання на праві господарського відання державного майна, яке використовується для забезпечення розподілу природного газу, не підлягає приватизації, обліковується на балансі господарського товариства із газопостачання та газифікації і не може бути відокремлене від його основного виробництва" № 31/34 від 20.03.2013 та Додаткової угоди № 1 від 24.05.2017 до нього.

Листом від 16.07.2025 № 26/1.4-7.4.1-12562 МІНІСТЕРСТВО ЕНЕРГЕТИКИ УКРАЇНИ повідомило відповідача-2 про укладення з позивачем договору експлуатації газорозподільних систем та їх складових від 10.11.2023 № 7/15, на підставі якого міненерго передано позивачу державне майно відповідно до акту приймання-передачі державного майна від 01.12.2023 з додатком № 1 "Перелік майна до акта приймання-передачі в експлуатацію газорозподільних систем або їх складових, до яких підключені (приєднані) інші газові мережі, що належать до державної власності".

Наявність на балансі позивача державного майна відповідача-1, а саме: державних газорозподільних систем та їх складових підтверджується витягом фонду державного майна України від 12.03.2025 № 10-62-6458.

Відтак, відповідач-1 не здійснює використання державних газорозподільних систем та їх складових, проте, таке використання/відсутність використання не відноситься до предмету спору з огляду на наступне.

Пунктом 5 глави 1 розділу І Кодексу газотранспортної системи, затвердженого постановою НКРЕКП від 30.09.2015 № 2493 (далі - Кодекс ГТС) визначено, що віртуальна точка - точка в газотранспортній системі з невизначеним фізичним розташуванням.

Підпунктом 2 пункту 2 глави 2 розділу ІІ Кодексу ГТС визначено, що у газотранспортній системі виділяються такі точки виходу: віртуальні точки виходу з невизначеним фізичним розташуванням (далі - віртуальні точки виходу): точки виходу до газорозподільних систем.

Положеннями пункту 4 глави 2 розділу ІІ Кодексу ГТС передбачено, що для кожної газорозподільної зони оператор газотранспортної системи створює одну віртуальну точку виходу до газорозподільної системи, що охоплює всі точки виходу до цієї системи, розташовані на території ліцензованої діяльності оператора газорозподільної системи.

Відтак одночасне існування на інформаційній платформі відповідача-2 доступу у позивача та відповідача-1 до віртуальної точки виходу до газорозподільної системи, що охоплює всі точки виходу до цієї системи, розташовані на території газорозподільної зони Черкаської області неможливе, що також вбачається з листа відповідача-2 від 29.07.2025 № ТОВВИХ-25-11694, як адміністратора інформаційної платформи.

Листом від 29.05.2025 № 471/29 відповідач-1 звернувся до відповідача-2 з проханням забезпечити заходи для повного відновлення доступу до інформаційної платформи оператора газотранспортної системи та всієї необхідної інформації в зоні ліцензійної діяльності відповідача-1.

У відповіді на вказаний лист, листом від 30.06.2025 № ТОВВИХ-25-10179 відповідач-2 запросив у відповідача-1 відповідний перелік точок входу/виходу до/з газорозподільної системи у межах території здійснення АТ "ЧЕРКАСИГАЗ" фактичної діяльності з розподілу природного газу.

Відтак, відповідач-1 не є користувачем віртуальної точки виходу до газорозподільної системи, що охоплює всі точки виходу до цієї системи, розташовані на території газорозподільної зони Черкаської області, в той час, як користувачем вказаної віртуальної точки є позивач, про що останній і зазначає в поданому до суду позові.

При цьому, доступ до інформаційної платформи відповідача-2 позивач отримав з моменту укладення Договору № 41001662.

Таким чином позовна вимога про визнання права позивача на доступ до інформаційної платформи, а саме: віртуальної точки виходу до газорозподільної системи, що охоплює всі точки виходу до цієї системи, розташовані на території ліцензованої діяльності позивача на території Черкаської області задоволенню не підлягає, оскільки вказаний доступ наявний у позивача, що виключає будь-які сумніви щодо належності останньому такого права, або неможливість його реалізації.

Вказана обставина свідчить про відсутність порушеного права позивача на доступ до інформаційної платформи та вказаної віртуальної точки виходу до газорозподільної системи, яке відповідачами жодним чином не оспорюється.

Пунктом 5 глави 1 розділу І Кодексу ГТС встановлено, що інформаційна платформа - електронна платформа у вигляді веб-додатка в мережі Інтернет, функціонування та керування якою забезпечується оператором газотранспортної системи, яка використовується для забезпечення надання послуг транспортування природного газу відповідно до вимог цього Кодексу.

Положеннями пункту 2 глави 3 розділу ІV Кодексу ГТС визначено, що інформаційна платформа має бути доступною всім суб`єктам ринку природного газу та операторам торгових платформ у межах їх прав, визначених цим Кодексом, для забезпечення ними дій, пов`язаних із укладанням угод за короткостроковими стандартизованими продуктами, замовленням, наданням та супроводженням послуг транспортування природного газу, у тому числі для подання номінацій/реномінацій, перевірки величин грошових внесків (фінансової гарантії), а також інших дій, передбачених цим Кодексом.

Для вчинення вищезазначених дій веб-додаток інформаційної платформи має бути доступним у мережі Інтернет цілодобово, сім днів на тиждень.

Суб`єкти ринку природного газу, які уклали (переуклали) з оператором газотранспортної системи договір транспортування, набувають права доступу до інформаційної платформи та статусу користувача платформи з моменту укладення (переукладення) договору. Оператор газотранспортної системи присвоює кожному такому суб`єкту ринку природного газу код користувача платформи та створює на інформаційній платформі інтерфейс такого користувача відповідно до його статусу суб`єкта ринку природного газу (постачальник, оператор газорозподільної системи, оптовий продавець/покупець, оператор газосховищ тощо), про що має повідомити останнього. При цьому додатком до договору визначаються уповноважені особи суб`єкта ринку природного газу (користувача платформи), які будуть мати право доступу до інформаційної платформи від імені користувача платформи (зазначаються їхні адреси електронної пошти та контактні дані), для їх електронної реєстрації, що оформлюється у вигляді повідомлення на створення облікового запису уповноважених осіб користувача платформи за формою, наведеною в додатку 1 до цього Кодексу, до якого додаються у письмовій формі довіреності користувача платформи на кожну уповноважену особу.

Отже, права доступу до інформаційної платформи жодним чином не пов`язані із віртуальними точками виходу до газорозподільної системи, а пов`язані з наявністю у суб`єкта ринку природного газу договору на транспортування природного газу.

Право на доступ до інформаційної платформи відповідач-1 отримав з моменту укладення Договору № .

Відтак, відповідач-1, як суб`єкт ринку природного газу, при наявності укладеного з відповідачем-2 Договору № , має право доступу до інформаційної платформи на підставі приписів пункту 2 глави 3 розділу ІV Кодексу ГТС.

При цьому, як встановлено вище, доступу до віртуальної точки виходу до газорозподільної системи, що охоплює всі точки виходу до цієї системи, розташовані на території ліцензованої діяльності позивача на території Черкаської області відповідач-1 не має.

Таким чином позовна вимога про визнання відсутнім у відповідача-1 права на доступ до інформаційної платформи, а саме: віртуальної точки виходу до газорозподільної системи, що охоплює всі точки виходу до цієї системи, розташовані на території ліцензованої діяльності позивача на території Черкаської області задоволенню не підлягає, оскільки відповідач-1 не є користувачем віртуальної точки виходу до газорозподільної системи, що охоплює всі точки виходу до цієї системи, розташовані на території газорозподільної зони Черкаської області, а право відповідача-1, як суб`єкта ринку природного газу, на доступ до інформаційної платформи передбачено приписами пункту 2 глави 3 розділу ІV Кодексу ГТС.

Підсумовуючи викладені вище обставини суд дійшов висновку про те, що заявлені в даному превентивному позові вимоги, які направлені на захист можливого порушення майбутніх прав позивача, задоволенню не підлягають, оскільки право останнього на доступ до інформаційної платформи та вказаної вище віртуальної точки виходу до газорозподільної системи жодним чином не порушено, що виключає будь-які сумніви щодо належності позивачу такого права, або неможливість його реалізації. При цьому, право відповідача-1, як суб`єкта ринку природного газу, на доступ до інформаційної платформи передбачено приписами пункту 2 глави 3 розділу ІV Кодексу ГТС.

Приписами частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Решта доводів сторін спору судом відхилені, оскільки жодним чином не впливають на вирішення спору по суті та не відносяться до предмету спору у даній справі.

Також суд зазначає, що у рішеннях ЄСПЛ склалась стала практика, відповідно до якої рішення національних судів мають бути обґрунтованими, зрозумілими для учасників справ та чітко структурованими; у судових рішеннях має бути проведена правова оцінка доводів сторін, однак, це не означає, що суди мають давати оцінку кожному аргументу та детальну відповідь на нього. Тобто мотивованість рішення залежить від особливостей кожної справи, судової інстанції, яка постановляє рішення, та інших обставин, що характеризують індивідуальні особливості справи.

Таким чином, суд прийняв до уваги лише доводи сторін у суттєвих аспектах справи.

Враховуючи приписи пункту 2 частини 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, суд покладає витрати по сплаті судового збору на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 74, 76, 77, 78, 79, 86, 123, 129, 233, 236, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва,

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили та може бути оскаржено в порядку та строки встановлені ст.ст. 241, 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 21 квітня 2026 року

Cуддя Сергій Балац