ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" квітня 2026 р. Справа№ 910/12346/25

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Барсук М.А.

суддів: Кропивної Л.В.

Пономаренка Є.Ю.

при секретарі: Овчинніковій Я.Д.

за участю представників сторін:

від позивача: Мироновська А.О.;

від відповідача: Мужевська Є.Л.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк"

на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 03.02.2026

у справі №910/12346/25 (суддя Полякова К.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Мистецький культурологічний центр"

до Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк"

про стягнення 2 208 131,08 грн, -

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог та хід розгляду справи

Товариство з обмеженою відповідальністю "Мистецький культурологічний центр" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" про стягнення (з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог) 1 107 307,00 грн збитків для відновлення пошкодженого приміщення за адресою: м. Київ, вул. Євгена Чикаленка (Пушкінська), 25, площею 298,60 кв.м., 1 069 824,08 грн упущеної вигоди, 21 000,00 грн витрат на проведення технічного обстеження та 10 000,00 грн витрат на проведення оцінки збитків.

Позовні вимоги обґрунтовані поверненням відповідачем приміщення з оренди в неналежному стані, що спричинило завдання позивачу збитків.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 15.01.2026 у справі №910/12346/25 позовні вимоги задоволено в повному обсязі.

Стягнуто з Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Мистецький культурологічний центр" 1 107 307 грн. збитків, 1 069 824 грн. 08 коп. упущеної вигоди, 21 000 грн. витрат на проведення технічного обстеження, 10 000 грн. витрат на проведення оцінки збитків, а також 33 121 грн. 97 коп. витрат зі сплати судового збору.

16.01.2026 через систему "Електронний суд" від позивача надійшла заява про стягнення витрат на професійну правничу допомогу.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття

Додатковим рішенням Господарського суду міста Києва від 03.02.2026 у справі №910/12346/25 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Мистецький культурологічний центр" про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у справі №910/12346/25 задоволено частково.

Стягнуто з Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Мистецький культурологічний центр" 25000 грн витрат на професійну правничу допомогу адвоката. В іншій частині заяви відмовлено.

Ухвалюючи додаткове рішення суд першої інстанції, враховуючи заперечення відповідача, складність та об`єм справи, кількість та обсяг підготовлених адвокатом позивача процесуальних документів, дійшов висновку зменшити розмір витрат позивача на професійну правничу допомогу адвоката до 25 000,00 грн.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погоджуючись із додатковим рішенням суду першої інстанції, Акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк" звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 03.02.2026 у справі №910/12346/25.

Доводи апеляційної скарги зводяться до непогодження у повному обсязі основним та додатковим рішення Господарського суду міста Києва як таких, що ухвалені з порушенням норм процесуального та матеріального права.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справу №910/12346/25 передано на розгляд колегії суддів у складі: Барсук М.А. - головуюча суддя; судді - Пономаренко Є.Ю., Кропивна Л.В.

Ухвалою суду від 23.02.2026 відкрито апеляційне провадження та призначено справу до розгляду на 24.03.2026.

Ухвалою суду від 24.03.2026 розгляд справи призначено на 31.03.2026.

У судовому засіданні 31.03.2026 оголошено перерву до 07.04.2026.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (стаття 16 Господарського процесуального кодексу України).

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини 3 статті 2 зазначеного Кодексу ).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:

1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (стаття 124 Господарського процесуального кодексу України);

2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 126 Господарського процесуального кодексу України): - подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; - зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу.

3) розподіл судових витрат (стаття 129 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно зі статтею 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до частин 1, 2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Разом із тим розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, актів наданих послуг тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (частина 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України).

За змістом пункту 1 частини 2 статті 126, частини 8 статті 129 ГПК України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

На підтвердження понесених судових витрат позивачем надано укладений 25.07.2025 між позивачем (замовник) та Адвокатським об`єднанням "Група адвокатів України" договір про надання професійної правничої допомоги, відповідно до п. 4.1. якого вартість правничої допомоги сторони погодили в орієнтованій сумі 50 000,00 грн. Остаточна вартість відображається у відповідних звітах, підписаних під час дії договору.

На виконання умов договору позивач на підставі рахунку-фактури від 23.09.2025 здійснив оплату в сумі 30 000,00 грн., що підтверджується платіжною інструкцією від 23.09.2025 № 63.

Відповідно до Звіту від 19.12.2025 про обсяги наданої професійної правничої допомоги за договором обсяг наданої професійної правничої допомоги складає: вивчення документів, збір доказів, підготовка позову, додатків, подання позову - 8 год.; усунення недоліків позовної заяви - 1 год.; підготовка та подання відповіді на відзив - 3 год.; вивчення наданих відповідачем додаткових доказів, підготовка та подання додаткових пояснень - 4 год.; підготовка та подання заяви про збільшення ціни позову - 1год.; підготовка та подання заперечень на клопотання про призначення експертизи - 1год.; участь в судових засіданнях в режимі ВКЗ - 2 год. Загальна вартість наданої професійної правничої допомоги за Договором від 25.07.2025 складає 50 000,00 грн.

23.12.2025 позивачем сплачено на виконання умов договору 20 000,00 грн. відповідно до платіжної інструкції № 80.

Досліджуючи заявлений до стягнення розмір витрат на професійну правничу допомогу в контексті критеріїв, визначених ст. 126 ГПК України, колегія суддів зазначає наступне.

За змістом частини четвертої статті 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частини п`ята та шоста статті 126 ГПК України).

У розумінні положень частин п`ятої та шостої статті 126 ГПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт.

Для встановлення розумного розміру наданих послуг адвоката слід надати належну правову оцінку договору у сукупності з іншими доказами, складністю справи та виконання адвокатом робіт (наданих послуг), витраченим часом на виконання відповідних робіт, обсягом наданих послуг та виконання робіт, ціною позову та (або) значення справи. Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Як зауважила Велика Палата Верховного Суду у справі № 755/9215/15-ц, Верховний Суд у справі № 905/1795/18, у справі № 922/2685/19, нормами процесуального законодавства передбачено основні критерії визначення та розподілу судових витрат такі, як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

При вирішенні питання розподілу витрат на професійну правничу допомогу в цій справі суд також враховує висновки, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18 та постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 15.06.2021 у справі № 912/1025/20, згідно з якими для суду не є обов`язковими зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом на підставі укладеного ними договору в контексті вирішення питання про розподіл судових витрат і вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і їх необхідність.

Крім того Верховний Суд неодноразово висловлював правову позицію стосовно того, що вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України»). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Зазначені висновки узгоджуються із висновками, викладеними в постановах Великої Палати Верховного Суду від 08.06.2021 у справі № 550/936/18, від 04.06.2019 та додатковій постанові від 12.09.2019 у справі № 9901/350/18, а також у постановах Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18, від 26.05.2020 у справі № 908/299/18.

Суд першої інстанції, оцінюючи фактичні витрати з урахуванням всіх аспектів і складності справи, дійшов до вірного висновку, що витрати на правничу допомогу, які позивач просить відшкодувати за рахунок відповідача у розмірі 50 000,00 грн, не є співмірними із обсягом наданих послуг, наведених в звіті від 19.12.2025.

Колегія суддів також враховує, що судова практика у даних спорах є сталою, великої кількості законів та підзаконних актів, які підлягають дослідженню адвокатом і застосуванню спірні правовідносини не передбачають.

При цьому, суд першої інстанції дійшов до висновку, досліджуючи складність та об`єм справи, кількість та обсяг підготовлених адвокатом позивача процесуальних документів, зменшити розмір витрат позивача на професійну правничу допомогу адвоката до 25 000,00 грн.

Водночас, колегія суддів вважає непропорційним зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу до такого розміру і вважає, що з огляду на предмет позову та підстави позовних вимог, оцінюючи фактичні витрати позивача з урахуванням всіх аспектів і складності справи, обґрунтованим розміром витрат на професійну правничу допомогу є 30 000,00 грн.

В той же час, за приписами частини 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною 4 вказаної статті інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Суд першої інстанції, враховуючи, що рішенням від 15.01.2026 позов був задоволений у повному обсязі, застосував приписи ч. 4 ст. 129 ГПК України та поклав на відповідача всі витрати на професійну правничу допомогу (з урахуванням зменшення такого розміру) на відповідача.

Водночас, постановою Північного апеляційного господарського суду від 07.04.2026 рішення Господарського суду міста Києва від 15.01.2026 у справі № 910/12346/25 було частково скасовано та ухвалено нове, яким позов задоволено частково, стягнуто з відповідача 1 107 307,00 грн збитків, 21 000,00 грн витрат на проведення технічного обстеження, 10 000,00 грн витрат на проведення оцінки збитків та 13 659,68 грн судового збору за подачу позову.

За змістом статті 244 Господарського процесуального кодексу України додаткове судове рішення є похідним від первісного судового акта, є його невід`ємною складовою. Додаткове судове рішення є засобом усунення неповноти судового рішення.

Тобто додаткове рішення - це акт правосуддя, яким усуваються недоліки судового рішення, пов`язані з порушенням вимог щодо його повноти.

Водночас додаткове рішення не може змінити суті основного рішення або містити в собі висновки про права та обов`язки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішувати вимоги, не досліджені в судовому засіданні.

Тобто додаткове рішення є невід`ємною частиною рішення у справі.

Такі правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.07.2023 у справі № 904/8884/21, у постановах Верховного Суду від 23.12.2021 у справі № 925/81/21, від 09.02.2022 у справі № 910/17345/20, від 15.02.2023 у справі № 911/956/17(361/6664/20), від 07.03.2023 у справі № 922/3289/21.

Відповідно до ч. 14 ст. 129 ГПК України якщо суд апеляційної, касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Враховуючи викладене, незалежно від наведених в апеляційній скарзі підстав для оскарження, з огляду на часткове скасування судом апеляційної інстанції основного рішення суду від 15.01.2026, додаткове рішення від 03.02.2026 у справі № 910/12346/25 також підлягає зміні в частині пропорційного розподілу витрат на професійну правничу допомогу залежно від розміру задоволених позовних вимог, як того вимагають приписи ч.ч. 1, 14 ст. 129 ГПК України.

Вказане підтверджується правовою позицією Верховного Суду, наведеною у постанові від 12.11.2024 у справі № 910/16893/23.

А тому, враховуючи часткове скасування судом апеляційної інстанції рішення Господарського суду міста Києва від 15.01.2026, на відповідача підлягають покладенню 15 465,00 грн витрат на правничу (правову) допомогу пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 277 ГПК України передбачено, що підставою для скасування або зміни рішення місцевого господарського суду є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.

За таких обставин, апеляційна скарга Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" підлягає частковому задоволенню, а додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 03.02.2026 у справі № 910/12346/25 зміні в частині розподілу витрат на професійну правничу допомогу.

Керуючись ст.ст. 74, 269, 275, 276, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

У Х В А Л И В :

1. Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 03.02.2026 у справі № 910/12346/25 задовольнити частково.

2. Додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 03.02.2026 у справі № 910/12346/25 змінити, виклавши абзац 2 його резолютивної частини в наступній редакції:

«Стягнути з Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" (01001 м. Київ, вул. Грушевського, 1 Д; ідентифікаційний код 14360570) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Мистецький культурологічний центр" (01004, м. Київ, вул. Чикаленка Євгена, буд. 25; ідентифікаційний код 35828569) 15 465,00 грн витрат на професійну правничу допомогу адвоката.»

3. Видачу наказу доручити Господарському суду міста Києва.

4. Матеріали справи № 910/12346/25 повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання її повного тексту.

Повна постанова складена 13.04.2026

Головуючий суддя М.А. Барсук

Судді Л.В. Кропивна

Є.Ю. Пономаренко