РІШЕННЯ

06 квітня 2026 року м. ТернопільСправа № 921/59/26
Господарський суд Тернопільської області

у складі судді Чопка Ю.О.

за участі секретаря судового засідання Бацько Р.Є.

Розглянув справу

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Тернопільелектропостач" (46016, м. Тернопіль, пр. Злуки, 2В)

до відповідача: Комунального підприємства теплових мереж "Тернопільміськтеплокомуненерго" Тернопільської міської ради (вул. І. Франка, 16, м. Тернопіль, 46025)

про: стягнення заборгованості за спожиту електроенергію

За участі представників:

Позивача: Гайдук Уляна Петрівна, уповноважена;

Відповідача: Решетуха Антоніна Віталіївна, уповноважена

Суть справи:

Зміст позовних вимог, позиція позивача.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Тернопільелектропостач" звернулося до Господарського суду Тернопільської області з позовом до Комунального підприємства теплових мереж "Тернопільміськтеплокомуненерго" Тернопільської міської ради про стягнення 26 919 341,32 грн боргу за спожиту електричну енергію, 1 569 431,63 грн пені, 262 126,49 грн інфляційних витрат, 161 513,68 грн. річних.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов Договору про постачання електричної енергії споживачу.

Позиція відповідача

Відповідач у відзиві на позов без номера від 24.02.2026 (вх.№1468) та його представниця в судовому засіданні позовні вимоги щодо стягнення основної суми заборгованості в сумі 26 919 341,32 визнала в повному обсязі. Просить суд врахувати, що в процесі розгляду справи основна сума заборгованості повністю сплачена відповідачем, що не заперечується позивачем.

Також відповідач визнав у повному обсязі позовні вимоги щодо стягнення 262 126,49 грн інфляційних нарахувань та 161 513,68 грн 3% річних.

Щодо стягнення пені просить суд зменшити стягнення пені до 0,01%. При цьому посилається на відсутність вини підприємства у допущенні прострочення в оплаті за електроенергію.

Звертає увагу суду на мораторій на підвищення тарифів на теплову енергію та послуги теплопостачання, встановлений Меморандумом від 30.09.2021, постановою Кабінету Міністрів України № 502 від 29.04.2022 та Законом України № 2479-IX від 29.07.2022 "Про особливості регулювання відносин на ринку природного газу та у сфері теплопостачання під час дії воєнного стану та подальшого відновлення їх функціонування".

Застосування тарифів, встановлених рішеннями виконавчого комітету Тернопільської міської ради (№ 1105 від 01.12.2021, № 1165 від 28.09.2023, № 1437 від 11.09.2024, № 1354 від 02.10.2025), з понижуючими коефіцієнтами, які не покривають фактичні витрати, що призводить до різниці в тарифах (не компенсовано державою);

Невиконання державою зобов`язань щодо компенсації цієї різниці в тарифах

Збиткову діяльність підприємства;

Сезонний характер діяльності: надходження коштів переважно в опалювальний період (листопад-квітень), що впливає на платежі в міжсезоння та інші.

Також звертає увагу на те, що підприємство не ухилялося від виконання грошового зобов`язання, а заборгованість виникла через об`єктивні причини; підприємством сплачено суму основного боргу в добровільному порядку одразу ж після виникнення фінансової можливості для цього.

Процесуальні дії суду у справі.

Ухвалою суду від 09.02.2026 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №921/59/26; постановлено здійснювати розгляд справи №921/59/26 за правилами загального позовного провадження; призначено у справі №921/59/26 підготовче засідання на 04.03.2026; запропоновано надати відповідачу у встановлений строк відзив на позов.

Ухвалою від 04.03.2026 прийнято до розгляду заяву позивача про зменшення розміру позовних вимог (№ 1696 від 04.03.2026). Закрито підготовче провадження по справі №921/59/26 та призначено її до розгляду по суті на 18 березня 2026 року.

Ухвалою суду від 18.03.2026 прийнято до розгляду заяву позивача про закриття провадження у справі (вх.№2113 від 17.03.2026). Закрито провадження у справі в частині стягнення з відповідача 5 999 999,95 грн. основного боргу. Відкладено розгляд справи по суті на 06 квітня 2026 року.

Позивач в судовому засіданні 06.04.2026 заявою б/н від 01.04.2026 (вх.№2562) просить закрити провадження в частині стягнення 1 419 342,53 грн у зв`язку з добровільною сплатою заборгованістю. Також просить суд повернути з Державного бюджету України судовий збір 17 028,61 грн судового збору. Також в судовому засіданні заперечив клопотання відповідача щодо зменшення розміру нарахованої пені, посилаючись на те, що діяльність ТОВ "ТЕРНОПІЛЬЕЛЕКТРОПОСТАЧ" також має стратегічне значення, адже позивач здійснює постачання електроенергії населенню та критичним об`єктам, а борги по оплаті спожитої електроенергії загрожують стійкості енергосистеми; підприємство теж перебуває у скрутному фінансовому становищі. Вважає, що тривале прострочення відповідачем сплати заборгованості та невжиття ним заходів до погашення боргу роблять зменшення пені необґрунтованим.

22 січня 2026 року справу розглянуто по суті та у відповідності до вимог ч.6 ст.233 ГПК України, проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Фактичні обставини справи, встановлені судом.

01.01.2025 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Тернопільелектропостач" (далі Постачальник) та Комунальним підприємством теплових мереж "Тернопільміськтеплокомуненерго" (далі Споживач), укладено договір про постачання електричної енергії споживачу №218 (далі Договір).

Договір встановлює порядок та умови постачання електричної енергії як товарної продукції споживачу постачальником електричної енергії та укладається сторонами, з урахуванням статей 626, 627, 628, 631 Цивільного кодексу України (п.1.1 Договору).

У п.1.2 Договору визначено, що його умови розроблені відповідно до Закону України "Про ринок електричної енергії" та Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою НКРЕКП від 14.03.2018 №312 (далі ПРРЕЕ).

Відповідно до п.2.1 договору, Постачальник продає електричну енергію Споживачу для забезпечення потреб електроустановок Споживача, а Споживач оплачує Постачальнику вартість спожитої (купованої) електричної енергії та здійснює інші платежі з умовами цього договору.

Споживач розраховується з Постачальником за електричну енергію за цінами, що визначаються відповідно до механізму визначення ціни електричної енергії, згідно умов комерційної пропозиції, яка є додатком 3 до Договору (п.5.1. Договору).

Спосіб визначення ціни (тарифу) електричної енергії зазначається в комерційній пропозиції Постачальника (п.5.2. Договору).

Ціна електричної енергії має зазначатися Постачальником у рахунках про оплату електричної енергії за цим договором, у тому числі у разі її змін (п.5.4. Договору).

Розрахунковим періодом за договорами є календарний місяць (п.5.5. Договору).

Оплата рахунка Постачальника має бути здійснена Споживачем у строк, визначений в обраній комерційній пропозиції (п.5.7. Договору).

У разі порушення Споживачем строків оплати за цим Договором, Постачальник має право вимагати сплату пені, та/або інших штрафних санкцій, якщо такі передбачені комерційною пропозицією.

За внесення платежів, передбачених договорами, з порушенням термінів оплати, Споживач сплачує Постачальнику пеню у розмірі, визначеному комерційною пропозицією, за кожен прострочений день оплати, враховуючи день фактичної оплати, та за весь період прострочення (п.5.8. Договору).

Споживач здійснює плату за послугу з розподілу (передачі) електричної енергії: або у складі вартості (ціни) електричної енергії Постачальника, або безпосередньо оператору системи. Спосіб оплати послуги з розподілу (передачі) електричної енергії зазначається в комерційній пропозиції, які є додатком до Договору (п.5.10 договорів).

Договір укладається на строк, зазначений в комерційній пропозиції та набирає чинності з дати підписання (п.13.1. Договору).

У додатку 1 до договору про постачання електричної енергії споживачу №218 від 1 січня 2025 року за особовим рахунком №140000218, відповідно до пункту 3.1 договору наведено інформацію про об`єкти, на які постачається електрична енергія, ЕІС-код точки (точок) комерційного обліку, найменування Оператора, з яким Споживач уклав договір споживача про надання послуг з розподілу/передачі електричної енергії, ЕІС-код як суб`єкта ринку електричної енергії (Постачальника) АТ "Тернопільобленерго" (код 62X194); зафіксовано початок постачання електроенергії з 1 січня 2025 року.

Згідно Додатку "А" до договору про постачання електричної енергії споживачу № 218 від 01 січня 2025 року, який є його невід`ємною частиною та в якому наведено деталізацію переліку об`єктів, до яких необхідно здійснювати постачання електричної енергії на умовах комерційної пропозиції "Індивідуальна".

Комерційна пропозиція "Індивідуальна", містить, зокрема, умови щодо:

- тарифу на електроенергію: постачання здійснюється на основі середньої закупівельної ринкової ціни електроенергії (Ц), з додаванням: тарифу на послуги постачальника (Тпост = 0,05 грн/кВт·год без ПДВ); тарифу на послуги з передачі (Тпер) оператора системи передачі; тарифу на послуги з розподілу (Тр) оператора системи розподілу. Формула тарифу: Т = Ц + Тпост + Тр + Тпер;

- визначення вартості електроенергії: вартість спожитої енергії (Sф) розраховується за фактичним обсягом споживання (Wф) у розрахунковому періоді: Sф = Wф * (Ц + Тпост + Тр + Тпер). Оплата за послугу з розподілу електроенергії здійснюється через Постачальника;

Комерційна пропозиція діє з 01.01.2025 по 31.12.2025; строк дії автоматично продовжується на кожен наступний рік, якщо жодна сторона не повідомить про розірвання письмово (рекомендованим листом) не пізніше ніж за 30 календарних днів до закінчення терміну.

На виконання умов укладеного між сторонами Договору, позивачем формувались та направлялись ТОВ "Тернопільелектропостач" відповідні рахунки на оплату.

Разом з тим відповідач вчасно розрахунків не проводив, допустивши станом на 03.02.2026 заборгованість в розмірі 26 919 341,32 грн.

На суму заборгованості, позивачем нараховано пеню, інфляційні та 3% річних.

Невиконання відповідачем взятих на себе зобов`язань і стало підставою даного позову.

Як зазначалося вище, ухвалами суду від 04.03.2026 та від 18.03.2026 закрито провадження по справі в частині стягнення 25 499 998,79 грн основного боргу за відсутністю предмету спору.

Поряд з цим, судом встановлено, що станом на 06.04.2026 відповідачем погашено залишок основної заборгованості в розмірі 1 419342,53,35 грн.

Таким чином, заявлена до стягнення у справі основна заборгованість за Договором про постачання електричної енергії споживачу №218 від 01.01.2025 в розмірі 26 919 341,32 грн сплачена повністю, що підтверджується матеріалами справи, зокрема копіями платіжних інструкцій наявних в матеріалах справи та не заперечується позивачем.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 231 ГПК України господарський суд закриває провадження у справі якщо відсутній предмет спору.

Предмет спору - це об`єкт спірного правовідношення, з приводу якого виник спір. Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення.

Господарський суд закриває провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, зокрема, у випадку припинення існування предмета спору (наприклад, сплата суми боргу, знищення спірного майна, скасування оспорюваного акту державного чи іншого органу тощо), якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань.

Закриття провадження у справі на підставі зазначеної норми ГПК можливе в разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи. Якщо ж він був відсутній і до порушення провадження у справі, то зазначена обставина тягне за собою відмову в позові, а не закриття провадження у справі.

Подібні висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.06.2019 у справі №13/51-04, а також у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 26.07.2018 у справі №910/23359/15, від 18.06.2019 у справі №914/891/16, від 18.07.2019 у справі №916/3147/16, від 26.11.2019 у справі № 920/240/18, від 18.07.2023 у справі №906/1357/20, від 16.08.2023 у справі №910/5571/22, від 20.02.2024 у справі №916/1042/22.

Закриття провадження у справі - це форма закінчення розгляду господарської справи без прийняття рішення у зв`язку з виявленням після відкриття провадження у справі обставин, з якими закон пов`язує неможливість судового розгляду справи.

З огляду на вищезазначене, суд дійшов висновку про наявність підстав для закриття провадження у цій справі в частині стягнення з КПТМ "Тернопільміськтеплокомуненерго" основного боргу за Договором про постачання електричної енергії споживачу №218 від 01.01.2025, на підставі п.2 ч.1 ст.231 ГПК України, у зв`язку з відсутністю предмету спору щодо вказаної суми боргу.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд при ухвалені рішення, висновки суду.

Частинами 1, 2 статті 11 Цивільного кодексу України визначено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

За змістом статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до статей 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту.

Статтею 530 ЦК України встановлено, що у разі, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За змістом статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом статей 599, 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання, яке припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до статті 202 ГК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Позивачем нараховано і заявлено до стягнення з відповідача 262 126,49 грн інфляційних витрат за період вересень грудень 2025, 161 513,68 грн 3річних за період з23.09.2025 по 12.01.2026.

Слід зазначити, що відповідачем не наведено заперечень щодо правильності проведених позивачем розрахунків.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3% річних відповідно до ст. 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника, зупинення виконавчого провадження чи виконання рішення суду про стягнення грошової суми.

Подібні правові висновки сформульовані, зокрема, в постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справах №703/2718/16-ц (провадження №14-241цс19) та №646/14523/15-ц (провадження №14-591цс18), від 13 листопада 2019 року у справі №922/3095/18 (провадження №12-105гс19), від 18 березня 2020 року у справі №902/417/18 (провадження № 12-79гс19), від 22 вересня 2020 року у справі №918/631/19.

Вимагати сплати суми боргу з урахуванням індексу інфляції, а також 3% річних є правом кредитора, яким останній наділений в силу нормативного закріплення зазначених способів захисту майнового права та інтересу.

Перевіривши здійснений позивачем розрахунок інфляційних нарахувань та 3% річних суд вважає правомірною вимогу про стягнення 262 126,49 грн інфляційних витрат, 161 513,68 грн. річних.

Щодо вимог про стягнення пені суд враховує наступне.

Відповідно до ч.1 ст.546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися, серед іншого, неустойкою.

Статтею 549 ЦК України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно пп. 8 п. 5.2.1. ПРРЕЕ електропостачальник має право на стягнення пені та застосування інших санкцій за несвоєчасну оплату спожитої електричної енергії відповідно до вимог законодавства.

У комерційній пропозиції "Індивідуальна" до Договору в розділі "Розмір пені" встановлено, що в разі порушення Споживачем строків оплати передбачених даною комерційною пропозицією (розділами: "Спосіб оплати" та "Термін надання рахунку за спожиту електричну енергію та строк його оплати") Споживач сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від суми заборгованості за кожний день прострочення платежу, враховуючи день фактичної оплати.

Відповідно до правил обрахунку строків (ст.253 Цивільного кодексу України) період обчислення пені починається з наступного дня після дати, в яку зобов`язання з оплати мало бути виконано.

Матеріалами справи підтверджено факт порушення відповідачем строків оплати за спожиту електричну енергію за договорами про постачання електричної енергії споживачу із особовим рахунком на умовах Комерційної пропозиції "Індивідуальна".

Матеріали справи містять копії рахунків за спожиту електричну енергію, виставлених позивачем.

Ураховуючи умови комерційної пропозиції "Індивідуальна", рахунки за спожиту електричну енергію Споживач отримав протягом семи робочих днів з дати завершення розрахункового періоду (про протилежне відповідачем не вказується) і такі підлягали оплаті Споживачем протягом п`яти робочих днів з дати отримання.

З огляду на вищенаведене, суд вважає, що відповідно до умов обраної відповідачем комерційної пропозиції "Індивідуальна" у позивача виникло право вимагати сплати відповідачем пені за порушення строків виконання грошового зобов`язання.

Згідно поданого позивачем розрахунку, за порушення строків оплати вартості спожитої електроенергії нараховано за період з 23.09.2025 по 12.01.2026 пеню в розмірі 1 569 431,63 грн.

КПТМ "Тернопільміськтеплокомуненерго" у відзиві на позов просить зменшити розмір пені до 0,01% від заявленої суми.

Обґрунтування такого клопотання ґрунтується на нормах ч.3 ст.551 Цивільного кодексу України, яка дозволяє суду зменшити розмір неустойки (пені), якщо він значно перевищує розмір збитків та за наявності інших обставин, що мають істотне значення для справи.

Відповідач посилається на наявність виняткових обставин, які, на його думку, слугують підставою для зменшення розміру пені, зокрема на:

- введення мораторію на підвищення тарифів з послуги з теплопостачання: з грудня 2021 року на державному рівні запроваджено мораторій, через який підприємство позбавлене можливості застосовувати економічно обґрунтовані тарифи, що призвело до значної невідповідності між фактичними витратами на виробництво теплової енергії та тарифами, що застосовуються до населення;

- невиконання державою зобов`язань щодо компенсації;

- збитковий фінансовий стан підприємства: тарифна політика призвела до значних збитків;

- сезонний характер діяльності;

- критичну важливість підприємства;

- ступінь виконання зобов`язань: підприємство не ухиляється від виконання зобов`язань. В ході розгляду спору у суді повністю погашено суму основного боргу.

Надавши оцінку наведеним відповідачем аргументам та здійснивши аналіз підтверджуючих документів наданих на обґрунтування підстав для зменшення суми, суд виходить з такого.

Так, частина 3 ст. 551 ЦК України передбачає право суду зменшити розмір неустойки, якщо він надмірно великий порівняно з наслідками порушення зобов`язання.

Зменшення можливе, коли боржник опинився у скрутному становищі не з власної вини, а через об`єктивні зовнішні обставини. Ключовими критеріями для ухвалення рішення про зменшення суми нарахованої пені є фінансовий стан боржника, наявність/відсутність вини, поведінка кредитора, наявність реальних збитків у кредитора, ступінь сприяння кредитора виникненню прострочення. Якщо борг повністю погашено в процесі розгляду справи, а прострочення виникло через системні обставини, незалежні від боржника, повне стягнення пені стає непропорційним і порушує принцип справедливості.

При цьому, суд відзначає, що вказане питання вирішується з урахуванням приписів ст.86 ГПК України, відповідно до якої господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом; суд оцінює сукупність обставин, а не окремо кожну з них.

У даній справі наявна виняткова сукупність обставин, яка відповідає всім вищезазначеним критеріям. До такого висновку суд доходить з огляду на наступне.

30 вересня 2021 року між Кабінетом Міністрів України в особі Прем`єр-міністра України, міністра розвитку громад та територій України та міністра енергетики України, НАК "Нафтогаз України", Офісом Президента України, Всеукраїнською асоціацією органів місцевого самоврядування "Асоціація міст України" та Палатою місцевих влад Конгресу місцевих та регіональних влад було укладено Меморандум про взаєморозуміння, який передбачав недопущення підвищення тарифів для населення вище рівня, що діяв наприкінці опалювального періоду 2020/2021 років.

У тексті Меморандуму констатується, що на момент його підписання діяльність більшості підприємств теплопостачання вже була збитковою через значні обсяги заборгованості та невідповідність тарифів витратам на паливо та заробітну плату. Держава фактично визнала, що занижені тарифи є соціальним інструментом, який вимиває обігові кошти у виробників тепла.

Сторони Меморандуму (Уряд та НАК "Нафтогаз") визнали необхідність надання фінансової підтримки територіальним громадам для покриття дефіциту коштів місцевих бюджетів та компенсації різниці в тарифах.

Документ підкреслює, що ціна на тепло є дуже чутливою для суспільства, і стримування тарифів проводилося з метою захисту платоспроможності населення в умовах пандемії та кризи. Це підтверджує винятковість обставин, оскільки боржник діяв у суспільних інтересах, взамін власної фінансової стабільності.

В подальшому на підставі постанови №502 від 29 квітня 2022 Кабінет Міністрів України рекомендував органам місцевого самоврядування не підвищувати тарифи на комунальні послуги для населення.

На виконання цих актів Виконавчим комітетом Тернопільської міської ради прийнято ряд рішень, якими встановлено економічно обґрунтовані тарифи, проте КП "Тернопільміськтеплокомуненерго" було зобов`язане застосовувати до них понижуючі коефіцієнти. Зокрема, згідно рішення міської ради від 01.12.2021 №1105 застосовано коефіцієнти пониження 0,766-0,817 (тобто населення платило 76,6-81,7 % від собівартості); рішенням від 28.09.2023 №1165 застосовано коефіцієнти пониження 0,688-0,730; рішенням від 11.09.2024 № 1437 застосовано коефіцієнти пониження 0,461-0,607; рішенням від 02.10.2025 № 1354 застосовано коефіцієнти пониження 0,534 0,542. У зв`язку з цим підприємство щорічно недоотримувало 40-53% необхідних коштів лише через державне регулювання тарифів для населення.

Через дію мораторію з грудня 2021 року виникла суттєва невідповідність між фактичними витратами підприємства на виробництво енергії та тарифами, які воно фактично виставляє населенню. Це призвело до накопичення значної різниці в тарифах.

Аналіз фінансової звітності підприємства підтверджує наявність виключних обставин, які зумовили неможливість вчасного виконання зобов`язань перед постачальником електроенергії.

Отже, сукупність цих обставин є винятковими факторами, що підтверджують наявність підстав для зменшення пені.

Визначаючи розмір, на який підлягає зменшенню пеня, суд, виходячи із загальних засад, встановлених у статті 3 ЦК України, а саме, справедливості, добросовісності та розумності, враховуючи інтереси обох сторін, враховує, що борг є повністю погашеним, а позивач не зазнав реальних збитків, крім затримки користування коштами, що відшкодовано нарахованими інфляційними втратами та 3% річними; прострочення виникло не через вину підприємства, а через системну державну політику; з огляду на надмірність заявленого розміру пені у даних правовідносинах та доведеність документально скрутного фінансового становища підприємства, повне стягнення пені призведе до нових збитків, що відобразиться в цілому на веденні господарської діяльності відтак суд вважає за можливе зменшити розмір обґрунтовано заявленої пені на 50%, та стягнути з відповідача 784 715,81 грн. пені.

На думку суду, така сума зберігає санаційний характер відповідальності у вигляді сплати пені, але усуває надмірно обтяжливий для відповідача, з урахуванням його фінансового стану, та каральний характер цієї санкції.

Суд також враховує, що крім пені, позивач заявив до стягнення з відповідача 3% річних та інфляційні втрати, які є способом захисту майнового права та інтересу, що полягають у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних відсотків і отриманні компенсації (плати) від боржника за користування отриманими ним грошовими коштами, що належить сплатити кредиторові, про що зазначено вище.

Розподіл судових витрат.

В порядку ст.ст. 123, 129 ГПК України судовий збір покладається на відповідача.

На підставі наведеного та керуючись статтями 4, 12, 13, 20, 73-80, 86, 91, 123, 129, 233, 236-240 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

В И Р І Ш И В:

1.Позовні вимоги задовольнити.

2.Клопотання позивача про закриття провадження у справі в частині стягнення основного боргу задовольнити.

3.Повернути Товариству з обмеженою відповідальністю "Тернопільелектропостач", м.Тернопіль, проспект Злуки, будинок 2В (код 42145798) з державного бюджету України надмірно сплачений судовий збір в розмірі 17 028 (сімнадцять тисяч двадцять вісім) грн. 61 коп.

4.Клопотання відповідача про зменшення розміру пені задовольнити частково. Зменшити розмір нарахованої пеня на половину.

5.Стягнути з Комунального підприємства Тернопільської міської ради "Тернопільміськтеплокомуненерго", м.Тернопіль, вул. І.Франка 16 (код 14034534) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Тернопільелектропостач", м.Тернопіль, проспект Злуки, будинок 2В (код 42145798) 784 715 (сімсот вісімдесят чотири тисячі сімсот п`ятнадцять) грн. 81 коп. пені, 262 126 (двісті шістдесят дві тисячі сто двадцять шість) грн. 49 коп. інфляційних нарахувань і 161 513 (сто шістдесят одну тисячі п`ятсот тринадцять) грн. 68 коп. 3% річних.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

6.Судові витрати покласти на відповідача.

Протягом двадцяти днів з дня виготовлення повного тексту рішення сторони вправі оскаржити його до Західного апеляційного господарського суду.

Повний текст рішення виготовлено 15 квітня 2026 року.

Суддя Ю.О. Чопко