ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

(додаткова)

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" квітня 2026 р. Справа № 910/1633/25

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Алданової С.О.

суддів: Корсака В.А.

Шапрана В.В.

без виклику сторін,

розглянувши у письмовому провадженні заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Газова Будівельна Компанія" про ухвалення додаткового рішення

за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Укртранснафта"

на рішення Господарського суду міста Києва від 21.10.2025

у справі № 910/1633/25 (суддя Васильченко Т.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Газова Будівельна Компанія"

до Акціонерного товариства "Укртранснафта"

про стягнення коштів,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Газова Будівельна Компанія» (далі - позивач; ТОВ "Газова Будівельна Компанія"; заявник) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Акціонерного товариства «Укртранснафта» (надалі - відповідач; АТ «Укртранснафта»; апелянт; скаржник) про стягнення 2 773 704,17 грн заборгованості (утриманих 5%).

Рішенням Господарського суду міста Києва від 21.10.2025 позовні вимоги ТОВ "Газова Будівельна Компанія" до АТ "Укртранснафта" про стягнення 2773704,17 грн задоволено. Стягнуто з АТ "Укртранснафта" на користь ТОВ "Газова Будівельна Компанія" основний борг - 2 773 704 (два мільйона сімсот сімдесят три тисячі сімсот чотири) грн 17 коп. та судовий збір - 33 284 (тридцять три тисячі двісті вісімдесят чотири) грн 45 коп.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, АТ "Укртранснафта" звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просило скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 21.10.2025 у справі № 910/1633/25. Прийняти рішення, яким у задоволенні позову ТОВ "Газова Будівельна Компанія" про стягнення заборгованості у розмірі 2 773 704, 17 грн відмовити.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.12.2025 апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Укртранснафта» на рішення Господарського суду міста Києва від 21.10.2025 у справі № 910/1633/25 передано на розгляд колегії суддів у складі: Алданова С.О. - головуючий, Корсак В.А., Шапран В.В.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 09.03.2026 апеляційну скаргу АТ "Укртранснафта" на рішення Господарського суду міста Києва від 21.10.2025 у справі № 910/1633/25 залишено без задоволення. Рішення Господарського суду міста Києва від 21.10.2025 у справі № 910/1633/25 залишено без змін. Судові витрати за подання апеляційної скарги покладено на скаржника.

Представником ТОВ "Газова Будівельна Компанія" подано заяву про ухвалення додаткового рішення у справі про стягнення понесених витрат на професійну правничу допомогу. В заяві позивач просить стягнути з відповідача витрати на оплату професійної правничої допомоги у розмірі 50 000 грн. Заявник зазначає, що понесені ним витрати на правничу допомогу є обґрунтованими та такими, що підтверджені відповідними доказами.

Згідно протоколу передачі судової справи (апеляційної скарги, заяви, картки додаткових матеріалів) раніше визначеному головуючому судді між суддями від 12.03.2026, заява про ухвалення додаткового рішення в справі № 910/1633/25 передана на розгляд колегії суддів у складі: Алданова С.О. (головуючий), Корсак В.А., Шапран В.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 16.03.2026 прийнято до розгляду заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Газова Будівельна Компанія" щодо ухвалення додаткового рішення у справі № 910/1633/25 та постановлено здійснювати її розгляд без повідомлення учасників справи. Запропоновано Акціонерному товариству "Укртранснафта" надати письмові пояснення щодо заяви про ухвалення додаткового рішення, протягом 5 днів з дня отримання даної ухвали.

Про апеляційний розгляд заяви представника позивача щодо ухвалення додаткового рішення сторони повідомлялись належним чином, що підтверджується наявними в матеріалах справи довідками від 17.03.2026 про доставку електронного документа до електронних кабінетів сторін.

До апеляційного господарського суду від відповідача надійшли письмові пояснення, в яких АТ "Укртранснафта" вказує, що відшкодування витрат на правничу допомогу представником ТОВ «Газова будівельна компанія», а саме: надання правової консультації замовнику по справі; аналіз апеляційної скарги, збір необхідних документів та доказів; підготовка відзиву на апеляційну скаргу, участь в судовому засіданні апеляційної інстанції - у розмірі 50 000,00 грн - не відповідає критеріям співмірності, реальності та розумності розміру, а отже є значно завищеним.

Також відповідач акцентує, що перелік наданих адвокатом послуг в суді апеляційної інстанції є дуже схожою за своїм змістом та правовим обґрунтуванням із раніше поданим ТОВ «Газова будівельна компанія» позовної заяви та відповіді на відзив, а отже, підготовка схожих за змістом процесуальних документів не призвела до значного збільшення обсягу юридичної роботи адвоката під час підготовки відзиву на апеляційну скаргу. Більше того, правова позиція ТОВ «Газова будівельна компанія» була сталою і не зазнавала змін протягом розгляду спору в суді першої інстанції, нормативно-правове регулювання спірних правовідносин не змінювалося, адвокат Ракітін С.П. надавав правничу допомогу ТОВ «Газова будівельна компанія» у суді першої інстанції, тому, відповідно, був обізнаний у справі з усіма деталями, що з неї випливають. Отже, як вважає відповідач, підготовка цієї справи до розгляду в суді апеляційної інстанції не вимагала значного обсягу юридичної роботи.

На думку відповідача, стягнення з АТ «Укртранснафта» на користь ТОВ «Газова будівельна компанія» витрат на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції у розмірі 5 000,00 грн відповідає критеріям реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та розумності їхнього розміру, і такі витрати є співрозмірні з виконаною роботою у суді.

За змістом статті 244 ГПК України додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати - без повідомлення учасників справи. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши докази, що долучені до матеріалів заяви про прийняття додаткового судового рішення, судова колегія дійшла висновку про наявність правових підстав для прийняття додаткової постанови про стягнення витрат на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції, з огляду на наступне.

Згідно зі статтею 123 ГПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до частин першої - третьої статті 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Одночасно, за змістом частини восьмої статті 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Таким чином, за змістом пункту 1 частини другої статті 126, частини восьмої статті 129 ГПК України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при поданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

При цьому витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх вартість уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.

Аналогічну правову позицію викладено у постановах об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 та від 22.11.2019 у справі № 910/906/18.

Відповідно до статті 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правничої допомоги.

Визначення договору про надання правничої допомоги міститься в статті першій Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", згідно з якою договір про надання правничої допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правничої допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правничої допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

За змістом частини третьої статті 27 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" до договору про надання правничої допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.

Договір про надання правничої допомоги за своєю правовою природою є договором про надання послуг та на нього поширює своє регулювання Глава 63 Цивільного кодексу України. Так, згідно зі статтею 903 Цивільного кодексу України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Глава 52 ЦК України передбачає загальні поняття та принципи будь-якого цивільного договору, включаючи договір про надання послуг. Відповідно до статті 632 Цивільного кодексу України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін, зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом, а якщо ціна у договорі не встановлена і не може бути визначена виходячи з його умов, вона визначається виходячи із звичайних цін, що склалися на аналогічні товари, роботи або послуги на момент укладення договору.

Водночас, згідно зі статтею 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правничої допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правничої допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Ціна договору, тобто розмір адвокатського гонорару, може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата, кожний з яких відрізняється порядком обчислення. При зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплати гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв.

Визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" (аналогічна правова позиція викладена в постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 26.11.2020 у справі № 922/1948/19, від 12.08.2020 у справі № 916/2598/19, від 30.07.2019 у справі № 911/1394/18).

У постанові від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що: "Неврахування судом умов договору про надання правничої допомоги щодо порядку обчислення гонорару не відповідає принципу свободи договору, закріпленому у статті 627 ЦК України".

У названій вище постанові від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що: "Гонорар може встановлюватися у формі фіксованого розміру, погодинної оплати. Ці форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки - підставою для виплати гонорару, який визначений у формі погодинної оплати, є кількість витрачених на надання послуги годин помножена на вартість такої (однієї) години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв. Оскільки до договору про надання правничої допомоги застосовують загальні вимоги договірного права, то гонорар адвоката, хоч і визначається частиною першою статті 30 Закону № 5076-VI як "форма винагороди адвоката", але в розумінні ЦК України становить ціну такого договору. Фіксований розмір гонорару у цьому контексті означає, що у разі настання визначених таким договором умов платежу - конкретний склад дій адвоката, що були вчинені на виконання цього договору й призвели до настання цих умов, не має жодного значення для визначення розміру адвокатського гонорару в конкретному випадку. Таким чином, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону № 5076-VI, враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу".

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18 зауважила, що: "Не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність". У цій же постанові Велика Палата Верховного Суду також зазначила, що чинне законодавство хоча і не містить визначення такого виду гонорару, як гонорар успіху, проте існує "гонорар успіху" як форма оплати винагороди адвокату, і визнала законність визначення між адвокатом та клієнтом у договорі про надання правничої допомоги такого виду винагороди, як "гонорар успіху", що відповідає принципу свободи договору та численній практиці Європейського суду з прав людини. При цьому Велика Палата Верховного Суду зазначила, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 13.03.2024 у справі № 910/15787/21.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правничу допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Подібна за своїм змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі № 826/1216/16, постановах Верховного Суду від 30.09.2020 у справі № 379/1418/18 та від 23.11.2020 у справі № 638/7748/18.

У постанові від 27.06.2018 у справі № 826/1216/16 Великою Палатою Верховного Суду зазначено, що: «До правничої допомоги належать й консультації та роз`яснення з правових питань; складання заяв, скарг та інших документів правового характеру; представництво у судах тощо».

На підставі долучених до матеріалів справи документів, апеляційним господарським судом встановлено, що 18.02.2019 між Адвокатським бюро «Ракітіна» (адвокат/виконавець) та ТОВ "Газова Будівельна Компанія" (клієнт/замовник) було укладено договір № 4/19 про надання правової допомоги (скорочено - договір).

10 лютого 2025 року між сторонами договору укладено додаткову угоду № 1/25 до договору про надання правової допомоги від 18 лютого 2019 року, згідно умов якої замовник доручив, а виконавець зобов`язався надати замовнику правову допомогу по справі за позовом ТОВ "Газова Будівельна Компанія" до АТ "Укртранснафта" про стягнення 2 773 704, 17 грн заборгованості за договором на виконання робіт (підряду) № 22/39 від 11.10.2018.

За умовами, погодженими між сторонами в п. 4 додаткової угоди, вартість комплексного ведення виконавцем справи у суді апеляційної інстанції становить 50 000 грн. Вказана послуга включає в себе: аналіз рішення суду, підготовку та подання апеляційної скарги або відзиву на апеляційну скаргу, заяв, клопотань, заперечень, додаткових пояснень, інших процесуальних документів, участь у судових засіданнях.

12.03.2026 між адвокатом та замовником підписано акт надання послуг № 4 на загальну суму 50 000 грн.

Зі змісту акта вбачається, що комплексне ведення справи № 910/1633/25 включає в себе наступні послуги: надання правової консультації замовнику, аналіз апеляційної скарги, збір необхідних документів та доказів, підготовка відзиву на апеляційну скаргу, контроль надходження до електронного кабінету суду, участь у судовому засіданні ПАГС.

У свою чергу, відповідачем до апеляційного господарського суду подано письмові пояснення та заперечення щодо суми витрат на правничу допомогу. За викладених апелянтом обставин останній просить зменшити розмір правничої допомоги до 5 000 грн

Частиною 5 ст. 126 ГПК України встановлено, що у разі недотримання вимог ч. 4 ст. 126 ГПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 6 ст. 126 ГПК України).

Зокрема відповідно до ч. 5 ст. 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Колегія суддів, серед іншого, враховує, що при визначенні суми відшкодування, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява № 19336/04).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

При цьому, критерій розумної необхідності витрат на професійну правничу допомогу є оціночною категорією, яка у кожному конкретному випадку (у кожній конкретній справі) оцінюється судом за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні доказів, зокрема наданих на підтвердження обставин понесення таких витрат, надання послуг з професійної правничої допомоги, їх обсягу, вартості з урахуванням складності справи та витраченого адвокатом часу тощо.

Колегія суддів також акцентує, що правомірне очікування стороною, яка виграла справу, відшкодування своїх розумних, реальних та обґрунтованих витрат на професійну правничу допомогу не повинно обмежуватися з суто формалістичних причин відсутності в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги, у випадку домовленості між сторонами договору про встановлений фіксований розмір обчислення гонорару.

Учасник справи повинен деталізувати відповідний опис лише тією мірою, якою досягається його функціональне призначення - визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат. Надмірний формалізм при оцінці такого опису на предмет його деталізації, за відсутності визначених процесуальним законом чітких критеріїв оцінки, може призвести до порушення принципу верховенства права.

Аналогічний правовий висновок викладений в постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21.

Як вказано колегією суддів касаційного господарського суду у складі Верховного Суду в постанові від 30.11.2020 у справі № 922/2869/19, висновки судів про часткову відмову стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні витрат на професійну правничу допомогу адвоката з підстав не пов`язаності, необґрунтованості та непропорційності до предмета спору не свідчать про порушення норм процесуального законодавства, навіть, якщо відсутнє клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. У такому разі суди мають таке право відповідно до частини 5 статті 129 ГПК України та висновків об`єднаної палати про те, як саме повинна застосовуватися відповідна норма права.

Відповідна правова позиція Верховного Суду викладена також у постанові від 11.11.2021 у справі № 910/7520/20.

Також колегією суддів враховано правовий висновок, викладений в постанові Верховного Суду від 24.01.2022 у справі № 911/2737/17, згідно якого стягнення витрат на професійну правничу допомогу з боржника не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу.

Аналогічні правові висновки знаходять своє правозастосування в постановах Верховного Суду: від 15 грудня 2025 року в справі № 924/23/25; від 27 січня 2026 року в cправі № 916/166/23, 11 лютого 2026 року в cправі № 914/1493/24.

Згідно з рішеннями Європейського суду з прав людини у справах "Баришевський проти України", "Двойних проти України", заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У наведеному контексті судова колегія акцентує, що викладені позивачем у відзиві на апеляційну скаргу заперечення в межах оскарження рішення Господарського суду міста Києва від 21.10.2025 у справі № 910/1633/25 по суті дублюють зміст позову (а.с. 1 - 4 том. 1), а також відповіді на відзив (а.с. 198 - 200 т. 1) поданих до суду першої інстанції.

Крім того, правова позиція позивача у справі була незмінною та сформована ще при подачі позову до місцевого господарського суду.

Ця обставина вказує на те, що аргументація позивача ґрунтувалась на тотожних доводах та нормах матеріального права в судах першої та апеляційної інстанцій. Позивачем не наведено нових беззаперечних аргументів, окрім тих, що знайшли своє відображення у рішенні місцевого господарського суду. При цьому, встановлені місцевим господарським судом обставини, які були відображені в оскаржуваному рішенні, в т.ч. щодо релевантності справи № 910/1635/25, позивачем дублювались у відзиві на апеляційну скаргу.

Крім цього, за висновками колегії суддів, правнича допомога з аналізу апеляційної скарги по суті включає в себе правничу допомогу з підготовки відзиву на апеляційну скаргу.

З огляду на це судова колегія вважає, що час, витрачений представником позивача на підготовку відзиву на апеляційну скаргу на рішення Господарського суду міста Києва від 21.10.2025 у справі № 910/1633/25 не повною мірою відповідає обсягу наданих адвокатом послуг та є надмірним, враховуючи, зокрема, складність справи та фактичні обставини, на яких вона ґрунтується.

Окремо судовою колегією зазначається, що позивачем не долучалось до відзиву на апеляційну скаргу додаткових документів та/або доказів, які підтверджували відповідний об`єм послуг, зазначений в акті від 12.03.2026.

Що стосується контролю надходження відзиву на апеляційну скаргу до електронного кабінету суду апеляційної інстанції, то судовою колегією враховується, що дані послуги носять виключно технічний характер та фактично не відносяться до правничої допомоги.

У межах вказаного колегія суддів вважає частково обґрунтованими твердження відповідача у відповідній площині заперечень останнього.

На підставі викладеного вище, дослідивши надані позивачем докази, встановивши фактичний обсяг наданих адвокатом послуг, з урахуванням критеріїв пропорційності та реальності адвокатських витрат, розумності їхнього розміру, з урахуванням клопотання відповідача про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, апеляційний господарський суд дійшов висновку про часткове задоволення заяви позивача та стягнення на його користь 15 000 грн витрат на професійну правничу допомогу за розгляд справи в суді апеляційної інстанції, що відповідатиме принципу співмірності таких витрат.

Отже, колегія суддів зазначає, що судові витрати на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції стягуються з відповідача на користь позивача в сумі 15 000,00 грн.

Керуючись ст.ст. 129, 244 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд, -

УХВАЛИВ:

1. Заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Газова Будівельна Компанія" про ухвалення додаткового рішення - задовольнити частково.

2. Стягнути з Акціонерного товариства "Укртранснафта" (адреса: 01010, м. Київ, вул. Острозьких Князів, буд. 32/2; ідентифікаційний код - 31570412) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Газова Будівельна Компанія" (адреса: 08001, Київська обл., Бучанський р-н, смт. Макарів, вул. Зелена, буд. 1; ідентифікаційний код - 30082501) судові витрати на професійну правничу допомогу, понесені в суді апеляційної інстанції - 15 000 грн (п`ятнадцять тисяч гривень).

3. У задоволенні заяви у решті вимог щодо стягнення витрат на правничу допомогу, - відмовити.

4. Доручити Господарському суду міста Києва видати наказ на виконання додаткової постанови Північного апеляційного господарського суду.

5. Справу повернути до суду першої інстанції.

Додаткова постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строк, що передбачені ст.ст. 287, 288 ГПК України.

Головуючий суддя С.О. Алданова

Судді В.А. Корсак

В.В. Шапран