ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2026 р. м. Житомир Справа № 906/38/26

Господарський суд Житомирської області у складі: судді Сікорської Н.А.,

секретар судового засідання: Рудницька Н.В.,

за участю:

прокурора: Бондарчук Л.Г., службове посвідчення №071147;

представника відповідача: Рудзей Ю.В. - адвокат, ордер серія АМ №1131103 від 16.07.2025р.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Керівника Звягельської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Довбиської селищної ради

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Житомирська обласна енергопостачальна компанія"

про визнання недійсними додаткових угод та стягнення 63718,79 грн.

Процесуальні дії по справі.

Керівник Звягельської окружної прокуратури звернувся до суду з позовом в інтересах держави в особі Довбиської селищної ради до Товариства з обмеженою відповідальністю "Житомирська обласна енергопостачальна компанія" про визнання недійсними додаткових угод та стягнення 63718,79 грн. безпідставно набутих грошових коштів.

Ухвалою від 07.01.2026р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 05.02.2026р.

22.01.2026р. від відповідача надійшов відзив на позовну заяву (а.с. 181-184).

26.01.2026р. від Звягельської окружної прокуратури надійшла відповідь на відзив (а.с. 189-192).

29.01.2026р. від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив (а.с. 197, 198).

Протокольною ухвалою від 05.02.2026р. судом оголошено перерву в підготовчому судовому засіданні до 05.03.2026р.

05.02.2026р. від відповідача надійшло клопотання про долучення доказів, а саме довідки Харківської торгово-промислової палати №79-3/23 від 06.02.2023р. (а.с. 208).

Ухвалою від 05.03.2026р. суд закрив підготовче провадження та призначив справу №906/38/26 до судового розгляду по суті на 31.03.2026р.

В судовому засіданні 31.03.2026р. суд оголосив перерву до 02.04.2026р.

У засіданні суду 02.04.2026р. суд перейшов до стадії ухвалення судового рішення, відповідно до ст. 219 ГПК України відклав ухвалення та проголошення судового рішення на 13.04.2026р.

Виклад позицій учасників судового процесу, заяви, клопотання.

Прокурор зазначає, що Довбиською селищною радою Звягельського району Житомирської області у грудні 2022 року проведено процедуру відкритих торгів на закупівлю електричної енергії, за результатами якої переможцем визначено ТОВ «Житомирська обласна енергопостачальна компанія», з яким 04.01.2023р. укладено договір № 240-Т.

Вказує, що умовами договору визначено початкову ціну електричної енергії на рівні 3,55 грн. за 1 кВт/год (без ПДВ), а також передбачено можливість її зміни лише у випадках, визначених законодавством.

Прокурор зазначає, що в подальшому сторонами укладено додаткові угоди № 2 від 14.02.2023р., № 3 від 30.03.2023р., № 4 від 30.06.2023р. та № 3/1 від 09.08.2023р., якими змінено істотні умови договору та істотно підвищено ціну за одиницю товару.

На думку прокурора, додаткові угоди № 2 від 14.02.2023р. та № 3/1 від 09.08.2023р. укладені без належних правових підстав, оскільки відсутнє документально підтверджене коливання цін на ринку електроенергії, а наведені постачальником розрахунки є вибірковими та не відображають реальної динаміки цін.

Зазначає, що додаткові угоди № 3 від 30.03.2023р. та № 4 від 30.06.2023р., укладені у зв`язку зі зміною тарифу на передачу електроенергії, призвели до необґрунтованого збільшення вартості, оскільки розрахунок здійснювався від уже завищеної ціни, встановленої попередньою додатковою угодою № 2.

Прокурор вказує, що внаслідок укладення вказаних додаткових угод ціну за одиницю товару підвищено загалом на 39,74 % від початкової ціни договору, що суперечить вимогам законодавства.

Вважає, що всі зазначені додаткові угоди укладені з порушенням вимог Закону України «Про публічні закупівлі», а тому підлягають визнанню недійсними.

Прокурор вказує, що додаткові угоди підлягають визнанню недійсними на підставі ст. 203, 215 ЦК України. Зазначає, що внаслідок їх укладення відповідачем безпідставно отримано кошти, оскільки оплата здійснювалась за завищеною ціною, а тому такі кошти підлягають стягненню на підставі ст. 1212 ЦК України.

ТОВ «ЖОЕК» у відзиві на позовну заяву зазначило, що позов є необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню.

Вказало, що договір про постачання електричної енергії укладено правомірно за результатами публічної закупівлі, а його умови, зокрема щодо зміни ціни, погоджені сторонами відповідно до вимог законодавства та принципу свободи договору.

Зазначило, що зміни до договору оформлені додатковими угодами здійснювалися у випадках, передбачених законодавством та умовами договору, зокрема у зв`язку з коливанням ціни електричної енергії на ринку та зміною регульованих тарифів.

Щодо спірних правовідносин відповідач вказав, що коливання ціни на ринку підтверджувалося належними доказами, зокрема даними ДП «Оператор ринку» та довідками Торгово-промислової палати, які містять інформацію про динаміку цін і є достатнім документальним підтвердженням.

Посилаючись на практику Верховного Суду, зазначило, що довідки Торгово-промислової палати є належним та допустимим доказом коливання ринкових цін і можуть бути підставою для внесення змін до договору.

Вказало, що додаткові угоди №2 та №3/1 укладені на підставі підтвердженого коливання ціни, а додаткові угоди №3 та №4 - у зв`язку зі зміною тарифу на передачу електричної енергії, встановленого НКРЕКП, що не впливає на ціну за одиницю товару.

Зазначило, що прокурором не доведено порушення норм законодавства та не надано належних доказів недійсності додаткових угод, а наведені доводи є суб`єктивними.

Товариство також зазначило, що всі додаткові угоди укладені за взаємною згодою сторін, відповідають їх волевиявленню та спрямовані на реальне виконання договору.

З огляду на викладене, просить відмовити у задоволенні позову.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Довбиською селищною радою Звягельського району Житомирської областi в електронній системі закупівлі оголошено відкриті торги із закупівлі електричної енергії у кількості 134000 кВт/год, із очікуваною вартістю 871000,00 грн. (UA-2022-12-15-020528-а) (а.с. 21).

За результатами проведених відкритих торгів переможцем визнано ТОВ "Житомирська обласна енергопостачальна компанія" із остаточною ціновою пропозицією 631989,02 грн.

04.01.2023р. між Довбиською селищною радою (споживач, позивач) та ТОВ "Житомирська обласна енергопостачальна компанія" (постачальник, відповідач) укладено договір №240-Т на закупівлю електричної енергії, за умовами п.2.1 якого постачальник продає електричну енергію "код ДК 021:2015 Єдиний закупівельний словник" - 09310000-5 - електрична енергія споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість використаної електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору (а.с. 25-33).

Умови цього договору розроблені відповідно до Закону України "При ринок електричної енергії" та Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14.03.2018р. № 312 (далі - ПРРЕЕ), інші чинні нормативно-правові акти, що регулюють постачання електричної енергії (п.1.2. договору).

Пунктами 3.1. та 3.4. договору передбачено, що період постачання електричної енергії за цим договором до 31.12.2023р. Обсяг закупівлі за цим договором становить 134000 кВт/год.

Ціна договору становить 631989,02 грн. (п. 5.1. договору).

У відповідності до п.5.4. договору, розрахунковим періодом за цим договором є календарний місяць.

Пунктом 13.1. договору передбачено, що він набирає чинності з дати підписання, діє в частині постачання електричної енергії з визначеної у ньому дати до 31.12.2023, а в частині зобов`язань сторін - до їх повного виконання.

Згідно до пункту 13.2. договору, постачальник зобов`язаний у встановленому законом порядку повідомити споживача про будь-яке підвищення ціни, а також про право споживача розірвати Договір без застосування штрафних санкцій чи іншої фінансової компенсації у разі неприйняття нових умов.

Відповідно до п. 13.4. договору сторони домовились про використання засобiв електронної пошти при обміні мiж сторонами листами, зверненнями, пропозиціями, претензіями, тощо, та при виконанні умов цього договору. Офіційні адреси електронної пошти сторін зафіксовано у реквізитах сторін. Лист, що отримала сторона на адресу електронної пошти, зафіксованої у цьому договорі. Сторони домовились вважати офіційним повідомленням щодо питань, що стосуються виконання цього договору. Датою одержання відповідного повiдомлення вважається дата направлення такого повідомлення на адресу електронної пошти сторони.

Згідно пункту 13.5. договору передбачено, що ціна електричної енергії може змінюватися у разі коливання середньозваженої ціни на ринку «на добу наперед», що визначається за даними ДП «Оператор ринку». У разі зростання ціни постачальник має право звернутися до споживача з обґрунтованою пропозицією про зміну ціни, підтвердженою відповідною інформацією з офіційного веб-сайту. При цьому зміна ціни здійснюється пропорційно такому коливанню та не може перевищувати його рівень.

Споживач має право відмовитися від внесення змін до ціни без будь-яких негативних наслідків, зокрема у разі відсутності належного підтвердження коливання або якщо таке коливання не впливає на ціну за договором. Водночас сторони можуть погодити і зменшення ціни у разі її зниження на ринку.

Зміна ціни може впливати на загальну суму договору (як у бік збільшення, так і зменшення), однак у разі обмеженого фінансування допускається зміна ціни без збільшення загальної вартості договору. Підтвердженням коливання ціни є витяг з веб-сайту ДП «Оператор ринку», який надається постачальником.

Відповідно до п. 13.6 договору, зміни до його істотних умов допускаються у випадках, передбачених законодавством.

Пунктом 13.7. договору передбачено, що пропозицію щодо внесення змін або розірвання Договору може ініціювати будь-яка зі сторін, при цьому така пропозиція повинна бути обґрунтованою та свідчити про намір сторони вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Зміни до Договору оформлюються шляхом укладення додаткових угод за взаємною згодою сторін, а сторона, яка отримала відповідну пропозицію, зобов`язана протягом 20 днів повідомити про результати її розгляду. Договір може бути змінено або розірвано також за рішенням суду у випадках, передбачених законом або умовами Договору, зокрема у разі істотного порушення.

Додатком № 1 до договору є "Комерційна пропозиція", згідно з якою визначено ціну електричної енергії у розмірі 4,716336 грн. за 1 кВт/год (з ПДВ та тарифом на передачу), яка включає: 3,35000 грн. - вартість електричної енергії, 0,313028 грн. - тариф на передачу (без ПДВ) та 0,786056 грн. - ПДВ, а в подальшому змінена додатковою угодою №1 від 04.01.2023р. структура ціни передбачала 3,55 грн. - вартість електричної енергії та 0,38028 грн. - тариф на передачу (без ПДВ) при незмінному розмірі ПДВ. Розрахунки здійснюються на умовах післяплати: рахунок надається до 5 числа місяця, наступного за розрахунковим, та підлягає оплаті протягом 20 робочих днів (а.с. 34-37).

Іншими умовами визначено територію постачання, порядок відповідальності сторін, а також строк дії договору до 31.12.2023р.

Протягом строку дії договору сторонами були укладені додаткові угоди: №2 від 14.02.2023р., №3 від 30.03.2023р., №4 від 30.06.2023р., №3/1 від 09.08.2023р. (а.с. 38-47).

Додатковою угодою № 2 від 14.02.2023 р.до Договору № 240-Т від 04.01.2023р. збільшено ціну електричної енергії до 5,328498 грн. за 1 кВт/год (з ПДВ та тарифом на передачу), яка включає: 4,060135 грн. - вартість електричної енергії, 0,380280 грн. - тариф на передачу та 0,888083 грн. - ПДВ; у зв`язку з цим обсяг постачання зменшено пропорційно без зміни загальної суми договору. що становить підвищення на 14,37%, у зв`язку з коливанням ціни на ринку, при цьому загальний обсяг товару пропорційно зменшено без зміни загальної суми договору.

Додатковою угодою №3 до Договору № 240-Т від 04.01.2023р. змінено ціну електричної енергії до 5,388462 грн. за 1 кВт/год (з ПДВ та тарифом на передачу), яка включає: 4,060135 грн. - вартість електричної енергії, 0,430250 грн. - тариф на передачу та 0,898077 грн. - ПДВ; у зв`язку з цим обсяг постачання зменшено пропорційно без зміни загальної суми договору. Угода набрала чинності з 01.04.2023р.

Додатковою угодою №4 до Договору № 240-Т від 04.01.2023р. встановлено ціну електричної енергії у розмірі 5,454282 грн. за 1 кВт/год (з ПДВ та тарифом на передачу), що включає: 4,060135 грн. - вартість електричної енергії, 0,485100 грн. - тариф на передачу та 0,909047 грн. - ПДВ; обсяг постачання також зменшено пропорційно без зміни загальної суми договору. Угода діє з 01.07.2023р.

Додатковою угодою №3/1 до Договору № 240-Т від 04.01.2023р. збільшено ціну електричної енергії до 6,535415 грн. за 1 кВт/год (з ПДВ та тарифами), яка включає: 4,961079 грн. - вартість електричної енергії, 0,485100 грн. - тариф на передачу та 1,089236 грн. - ПДВ; при цьому відповідно зменшено обсяг постачання. Угода застосовується до відносин сторін з 01.08.2023р.

Зі змісту вищенаведених додаткових угод вбачається, що їх укладено відповідно до п.п. 2, 7 п. 19 Особливостей здійснення публічних закупівель товарів, робіт і послуг для замовників, передбачених Законом України "Про публічні закупівлі", на період дії правового режиму воєнного стану в Україні та протягом 90 днів з дня його припинення або скасування, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.2022р. № 1178.

На виконання умов договору ТОВ "ЖОЕК" у період з 01.01.2023р. по 31.12.2023р. поставило Довбиській селищній раді електричну енергію обсягом 47235 кВт/год (акти приймання-передачі на а.с. 53, 61, 67, 77, 83, 90, 95, 103, 109, 116, 122, 131).

Позивач отриману електроенергію оплатив в повному обсязі в сумі 291345,66 грн. (платіжні доручення на а.с. 54-57, 64-66, 74-76, 80-82, 87-89, 93, 94, 100-102, 106-108, 113-115, 119-121, 128-130, 132-135).

Вважаючи, що підписані сторонами додаткові угоди №2, №3, №4, №3/1 укладені з порушенням вимог Закону України "Про публічні закупівлі" та Особливостей, прокурор надіслав Довбиській селищній раді повідомлення в порядку ст.23 Закону України "Про прокуратуру" про необхідність вжиття заходів на захист інтересів держави (а.с. 136-141, 143-152, 170).

Довбиська селищна рада на звернення прокурора повідомила, що заходи щодо захисту інтересів громади не вживались (а.с. 153).

За вказаних обставин, Керівник Звягельської окружної прокуратури звернувся до суду з позовом в інтересах держави в особі Довбиської селищної ради про визнання недійсними додатковим угод №2 від 14.02.2023р., №3 від 30.03.2023р., №4 від 30.06.2023р., №3/1 від 09.08.2023р. до договору №240-Т на закупівлю електричної енергії від 04.01.2023р., укладених між Товариством з обмеженою відповідальністю "Житомирська обласна енергопостачальна компанія" та Довбиською селищною радою, та стягнення з ТОВ "ЖОЕК" 63718,79 грн. безпідставно набутих коштів.

Норми права, застосовані судом, оцінка доказів, аргументів, наведених учасниками справи, та висновки щодо порушення, не визнання або оспорення прав чи інтересів, за захистом яких мало місце звернення до суду.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Згідно з частиною 1 статті 23 Закону України "Про прокуратуру" представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом.

Відповідно до частини 3статті 23 Закону України "Про прокуратуру" прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Частинами 3, 4 статті 53 ГПК України передбачено, що у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.

Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

Згідно з рішенням Конституційного Суду України №3-рн/99 від 08.04.1999 під поняттям "орган уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах" потрібно розуміти орган державної влади чи орган місцевого самоврядування, якому законом надано повноваження органу виконавчої влади.

Судом враховано, що захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні суб`єкти владних повноважень, а не прокурор. Прокурор не може вважатися альтернативним суб`єктом звернення до суду і замінювати належного суб`єкта владних повноважень, який може і бажає захищати інтереси держави.

Проте, з метою захисту інтересів держави прокурор виконує субсидіарну роль, замінює у судовому провадженні відповідного суб`єкта владних повноважень, який всупереч вимог закону не здійснює захисту або робить це неналежним чином.

Розглядаючи питання обґрунтування прокурором підстав представництва інтересів держави у суді, Великою палатою Верховного Суду у постанові від 26.05.2020 у справі №912/2385/18 наголошено, що прокурор, звертаючись до суду з позовом, повинен обґрунтувати та довести бездіяльність компетентного органу. При цьому, бездіяльність компетентного органу (нездійснення захисту інтересів держави) означає, що компетентний орган знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, мав повноваження для захисту, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк.

Звертаючись до компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому статтею 23 Закону України "Про прокуратуру", прокурор фактично, надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушено законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме: подання; і позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення.

Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси, держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню тощо.

Таким чином, прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого статтею 23 Закону України "Про прокуратуру", і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження судом підстав для представництва. Якщо прокурору відомі причини такого незвернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові. Але якщо у відповіді зазначеного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим.

Сам факт не звернення до суду уповноваженим органом з позовом, який би відповідав вимогам процесуального законодавства та відповідно мав змогу захистити інтереси держави, територіальної громади, свідчить про те, що вказаний орган неналежно виконує свої повноваження, у зв`язку із чим у прокурора виникають обґрунтовані підстави для захисту інтересів держави та звернення до суду з таким позовом, що відповідає нормам національного законодавства та практиці Європейського суду з прав людини.

Згідно зі статтею 143 Конституції України органи місцевого самоврядування вирішують питання місцевого значення, віднесені законом до їх компетенції.

За висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 22.12.2022 у справі №904/123/22, органам місцевого самоврядування надано широкі права для здійснення економічного і соціального розвитку на своїй території. Так, частинами першою та другою статті 143 Конституції України передбачено, зокрема, що територіальні громади села, селища, міста безпосередньо або через утворені ними органи місцевого самоврядування управляють майном, що є в комунальній власності; затверджують програми соціально-економічного та культурного розвитку і контролюють їх виконання; затверджують бюджети відповідних адміністративно-територіальних одиниць і контролюють їх виконання; утворюють, реорганізовують та ліквідовують комунальні підприємства, організації і установи, а також здійснюють контроль за їх діяльністю; вирішують інші питання місцевого значення, віднесені законом до їхньої компетенції. Обласні та районні ради затверджують програми соціально-економічного та культурного розвитку відповідних областей і районів та контролюють їх виконання; затверджують районні і обласні бюджети, які формуються з коштів державного бюджету для їх відповідного розподілу між територіальними громадами або для виконання спільних проектів та з коштів, залучених на договірних засадах з місцевих бюджетів для реалізації спільних соціально-економічних і культурних програм, та контролюють їх виконання; вирішують інші питання, віднесені законом до їхньої компетенції.

Згідно зі статтею 172 ЦК України територіальні громади набувають і здійснюють цивільні права та обов`язки через органи місцевого самоврядування у межах їхньої компетенції, встановленої законом.

Як свідчать матеріали справи, прокурор надсилав Довбиській селищній раді повідомлення про необхідність вжиття заходів на захист інтересів територіальної громади (а.с. 136-141, 143-152, 170).

У зв`язку з невжиттям радою жодних дій, прокурор звернувся до суду з даним позовом.

Отже, при зверненні з позовом прокурором дотримано норми статті 53 ГПК України та статті 23 Закону України "Про прокуратуру", визначено уповноважений орган державної влади та орган державного фінансового контролю, а також належним чином обґрунтовано необхідність захисту інтересів держави у спірних правовідносинах.

Прокурор, звертаючись до суду з даним позовом, вказує, що при укладенні оспорюваних додаткових угод сторонами не дотримано вимог ч. 5 ст. 41 Закону України "Про публічні закупівлі" та приписів Особливостей здійснення публічних закупівель товарів, робіт і послуг для замовників, передбачених Законом України Про публічні закупівлі, на період дії правового режиму воєнного стану в Україні та протягом 90 днів з дня його припинення або скасування, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1178 від 12.10.2022 р.

Згідно ст. 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору.

Відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Частиною третьою статті 215 ЦК України передбачено, що якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Згідно з абзацом 1 частини першої статті 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю.

Частиною 1 статті 203 ЦК України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Статтею 204 ЦК України встановлено презумпцію правомірності правочину та визначено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або він не визнаний судом недійсним.

При цьому для визнання оспорюваного договору недійсним позивач має довести за допомогою належних засобів доказування, що договір суперечить вимогам чинного законодавства щодо його форми, змісту, правоздатності і волевиявленню сторін, на момент укладення договору свідомо існує об`єктивна неможливість настання правового результату, а також те, що внаслідок його укладення порушені права позивача.

Таким чином, недійсність правочину зумовлюється наявністю дефектів його елементів: дефекти (незаконність) змісту правочину; дефекти (недотримання) форми; дефекти суб`єктного складу; дефекти волі - невідповідність волі та волевиявлення.

Вирішуючи спори про визнання правочинів недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання таких правочинів недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин.

Тобто, для того щоб визнати той чи інший правочин недійсним, позивач по справі має довести, що такий правочин, саме в момент його укладання, зокрема, суперечив Цивільному кодексу України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Судом встановлено, що договір №240-Т на закупівлю електричної енергії від 04.01.2023р. відповідачі уклали за результатами процедури відкритих торгів на виконання вимог Закону України "Про публічні закупівлі".

Положеннями частини 1 статті 5 Закону України "Про публічні закупівлі" визначено, що закупівлі здійснюються за такими принципами: добросовісна конкуренція серед учасників; максимальна економія та ефективність; відкритість та прозорість на всіх стадіях закупівель; недискримінація учасників; об`єктивна та неупереджена оцінка тендерних пропозицій; запобігання корупційним діям і зловживанням.

Згідно з частиною 1 статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі" договір про закупівлю укладається відповідно до норм Цивільного та Господарського кодексів України з урахуванням особливостей, визначених цим Законом.

Відповідно до ст. 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.

Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору постачання енергетичними та іншими ресурсами.

Відповідно до положень частин 1, 2 статті 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Стаття 652 ЦК України передбачає, що у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов`язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах. Через зміну істотних обставин договір може бути змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов: 1) у момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане; 2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися; 3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору; 4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.

Згідно частини 5 статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі" істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадків збільшення ціни за одиницю товару до 10 відсотків пропорційно збільшенню ціни такого товару на ринку у разі коливання ціни такого товару на ринку за умови, що така зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю, - не частіше ніж один раз на 90 днів з моменту підписання договору про закупівлю/внесення змін до такого договору щодо збільшення ціни за одиницю товару. Обмеження щодо строків зміни ціни за одиницю товару не застосовується у випадках зміни умов договору про закупівлю бензину та дизельного пального, природного газу та електричної енергії.

З 19.10.2022р. на період дії правового режиму воєнного стану в Україні та протягом 90 днів з дня його припинення або скасування, замовники, що зобов`язані здійснювати публічні закупівлі товарів, робіт і послуг відповідно до Закону, проводять закупівлі відповідно до Закону з урахуванням Особливостей здійснення публічних закупівель товарів, робіт і послуг для замовників, передбачених Законом України "Про публічні закупівлі", на період дії правового режиму воєнного стану в Україні та протягом 90 днів з дня його припинення або скасування, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.2022 № 1178 (далі - Особливості), яка прийнята Урядом на виконання пункту 3-7 розділу X "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про публічні закупівлі".

Згідно пп.7 п. 19 Особливостей істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадків: не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадку зміни встановленого згідно із законодавством органами державної статистики індексу споживчих цін, зміни курсу іноземної валюти, зміни біржових котирувань або показників Platts, ARGUS, регульованих цін (тарифів), нормативів, середньозважених цін на електроенергію на ринку "на добу наперед", що застосовуються в договорі про закупівлю, у разі встановлення в договорі про закупівлю порядку зміни ціни.

У разі внесення змін до істотних умов договору про закупівлю у випадках, передбачених цим пунктом, замовник обов`язково оприлюднює повідомлення про внесення змін до договору про закупівлю відповідно до вимог Закону з урахуванням цих особливостей.

Підпунктом 2 пункту 19 Особливостей передбачено внесення змін у разі погодження зміни ціни за одиницю товару в договорі про закупівлю у разі коливання ціни такого товару на ринку, що відбулося з моменту укладення договору про закупівлю або останнього внесення змін до договору про закупівлю в частині зміни ціни за одиницю товару. Зміна ціни за одиницю товару здійснюється пропорційно коливанню ціни такого товару на ринку (відсоток збільшення ціни за одиницю товару не може перевищувати відсоток коливання (збільшення) ціни такого товару на ринку) за умови документального підтвердження такого коливання та не повинна призвести до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю на момент його укладення.

Водночас, згідно правового висновку, який викладений у постанові Верховного Суду від 28.08.2024 у справі №918/694/23, підпункт 2, підпункт 7 пункту 19 Особливостей не свідчать про зміну законодавства у відповідній категорії спору, оскільки: 1) постанова Кабінету Міністрів України є підзаконним нормативно-правовим актом; 2) їх зміст лише деталізує випадки для можливості зміни сторонами правочину ціни договору в порядку пункту 2 частини 5 статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі", та вони не встановлюють іншого алгоритму розрахунку процентного співвідношення ціноутворення передбаченого даною нормою.

Тобто, постанова КМ України від 12.10.2022 №1178 не передбачає внесення змін до Закону "Про публічні закупівлі", а лише встановлює певні особливості щодо процедури здійснення публічних закупівель під час дії воєнного стану.

Отже, в будь якому випадку сторони мали керуватися обмеженнями, встановленими, зокрема, у п.2 ч.5 ст.41 Закону "Про публічні закупівлі".

Враховуючи викладене, суд вважає, що зміна істотних умов договору про закупівлю (збільшення ціни за одиницю товару) є правомірною виключно за таких умов: відбувається за згодою сторін; порядок зміни умов договору має бути визначений самим договором (відповідно до проекту, який входив до тендерної документації); підстава збільшення - коливання ціни такого товару на ринку (обґрунтоване і документально підтверджене постачальником); відсоток збільшення ціни за одиницю товару не може перевищувати відсоток коливання (збільшення) ціни такого товару на ринку.

Коливання ціни на ринку повинно розцінюватися саме після підписання договору, оскільки ч. 5 ст. 41 Закону України "Про публічні закупівлі" урегульовано саме зміну істотних умов у разі виникнення такого явища після підписання договору та до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі.

Тобто, внесення змін до договору є правомірним лише у випадку документального підтвердження коливання ціни на товар у період з моменту укладення договору до моменту укладення додаткової угоди.

При цьому, існування обставин, які є підставою для зміни ціни товару, повинні бути доведені належними та допустимими доказами, та такі коливання ціни товару на ринку повинні бути наявні саме на момент внесення таких змін.

Матеріали справи свідчать, що додатком №1 до договору №240-Т від 04.01.2023р., сторони визначили, що ціна за спожиту електричну енергію становить 4,716336 грн., з яких: 3,55 грн. - вартість електричної енергії, 0,38028 грн. - тариф на передачу (без ПДВ) та 0,786056 грн. ПДВ (а.с. 34-37).

Додатковою угодою №2 від 14.02.2023р. визначено, що ціна за спожиту електричну енергію складає 5,328498 грн. з ПДВ та включає: 4,060135 грн. - ціна електричної енергії, 0,380280 грн. тариф передачі, 0,000000 грн. тариф розподілу, 0,888083 грн. ПДВ 20% (а.с. 38).

Сторони погодили, що дана додаткова угода набирає чинності з моменту підписання і діє до завершення дії договору та керуючись ч. 3 ст. 631 ЦК України розповсюджується на зобов`язання, що виникають за договором з 01.02.2023р.

Відповідач, обґрунтовуючи необхідність збільшення ціни та укладення вказаної додаткової угоди, надіслав позивачу цінову довідку Харківської ТПП №79-3/23 від 06.02.2023р. (а.с. 211).

У вказаній ціновій довідці зазначена середньозважена ціна на електроенергію на ринку на добу наперед у торговій зоні ОЕС України на 1 січня 2023 становила 2974,80 грн./м.Вт.год, на 1 лютого 2023- 3402,25 грн., та вказано відсоток коливання +14,37%.

Законодавство не передбачає, які саме документи мають підтверджувати факт коливання цін. Суд звертає увагу, що передбачена ч. 5 ст. 41 Закону "Про публічні закупівлі" можливість змінити умови укладеного договору шляхом збільшення ціни за одиницю товару має на меті запобігання ситуаціям, коли внаслідок істотної зміни обставин укладений договір стає вочевидь невигідним для постачальника. Разом з тим, ця норма застосовується, якщо відбувається значне коливання (зростання) ціни на ринку, яке робить для однієї сторони договору його виконання вочевидь невигідним, збитковим. Тому документи щодо коливання ціни повинні підтверджувати, чому відповідне підвищення цін на ринку зумовлює неможливість виконання договору по ціні запропонованій замовнику на тендері та/або чому виконання укладеного договору стало для постачальника вочевидь невигідним.

Верховний Суд в аналогічних спорах неодноразово вказував, що довідка уповноваженого органу, на підставі якої вносяться зміни до істотних умов договору про закупівлю, має містити інформацію про коливання ціни товару на ринку, у зв`язку з чим у такій довідці має бути зазначена діюча ринкова ціна на товар і її порівняння з ринкового ціною станом на дату, з якої почали змінюватися ціни на ринку, як у бік збільшення, так і у бік зменшення (тобто наявності коливання).

Згідно ч. 1 ст. 640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції.

Враховуючи, що додаткова угода укладена сторонами 14.02.2023р., а визначена нею ціна застосовується з 01.02.2023р., довідка про коливання ціни мала б відображати ціну станом на дату укладення договору, ринкову ціну станом на дату, з якої почалися змінюватися ціни на ринку, як у бік збільшення, так і у бік зменшення, а також ціну станом на дату укладення додаткової угоди.

Водночас, вказана довідка Харківської ТПП не відображає необхідну інформацію, крім того, як зазначено у наведених цінових довідках, ціни вказані без урахування ПДВ та тарифу на передачу електричної енергії. При цьому, довідка носить виключно фактографічно-інформаційний характер та не враховує умови договору, про що у ній зазначено.

Також, суд звертає увагу, що за умовами п.13.7. договору постачальник мав повідомити про зміну будь-яких умов договору споживача не пізніше, ніж за 20 днів до їх застосування.

Суд зауважує, що метою Закону "Про публічні закупівлі" є забезпечення ефективного та прозорого здійснення закупівель, створення конкурентного середовища у сфері публічних закупівель, запобігання проявам корупції у цій сфері, розвиток добросовісної конкуренції.

Положеннями ст. 5 Закону "Про публічні закупівлі" визначено, що закупівлі здійснюються за такими принципами: добросовісна конкуренція серед учасників; максимальна економія та ефективність; відкритість та прозорість на всіх стадіях закупівель; недискримінація учасників; об`єктивна та неупереджена оцінка тендерних пропозицій; запобігання корупційним діям і зловживанням.

Враховуючи наведене, додаткова угода № 2 від 14.02.2023р. до договору є такою, що укладена за відсутності належного документального підтвердження коливання ціни на товар на ринку в сторону збільшення, що виключає підстави для зміни істотних умов договору про закупівлю, а тому вона підлягає визнанню недійсною.

На підтвердження правомірності укладення додаткової угоди №3/1 від 09.08.2023р. відповідачем надано цінову довідку Харківської торгово-промислової палати №631-1/23 від 01.08.2023р. (т.1 а.с. 49, 50).

Згідно зі змістом вказаної довідки, середньозважена ціна електричної енергії на ринку «на добу наперед» в ОЕС України за лютий 2023 року становила 3213,43 грн./МВт.год (3,21343 грн./кВт.год), тоді як за третю декаду липня 2023 року - 3926,59 грн./МВт.год (3,92659 грн./кВт.год), що відповідає зростанню ціни на 22,19 %, на підставі чого постачальником зроблено висновок про зростання ціни та обґрунтовано необхідність її підвищення.

Разом з тим, суд зазначає, що вказана довідка не є належним та достатнім доказом коливання ціни товару на ринку у розумінні частини 5 статті 41 Закону України «Про публічні закупівлі», з огляду на таке.

За даними ДП «Оператор ринку», середньозважена ціна електричної енергії «на добу наперед» по періодах становила: з 01.02.2023р. по 01.03.2023р. - 3,22436 грн./кВт.год, з 01.03.2023р. по 01.04.2023р. - 3,23995 грн./кВт.год, з 01.04.2023р. по 01.05.2023р. - 2,80459 грн./кВт.год, з 01.05.2023р. по 01.06.2023р. - 2,87125 грн./кВт.год, з 01.06.2023р. по 01.07.2023р. - 2,97011 грн./кВт.год, з 01.07.2023р. по 01.08.2023р. - 3,6839 грн./кВт.год.

Таким чином, наведені офіційні дані свідчать не про сталу тенденцію зростання ціни, а про її коливальний характер упродовж усього досліджуваного періоду, включаючи як зростання, так і зниження вартості електричної енергії.

Крім того, порівняння цін у довідці здійснено вибірково - лише між показниками за лютий 2023 року та третьою декадою липня 2023 року без аналізу повного місячного періоду та без урахування проміжних змін, що викривляє реальну динаміку ринку. При цьому відповідачем не наведено обґрунтування, чому для порівняння обрано саме третю декаду липня, а не повний календарний місяць, який передує укладенню додаткової угоди.

Суд зазначає, що ринкова середньозважена ціна електричної енергії на момент укладення додаткової угоди №3/1 від 09.08.2023р. була менша, ніж запропонована відповідачем.

Також наведена довідка не містить аналізу повної динаміки ринкових цін, не враховує періоди їх зниження, а тому відображає лише фрагментарні дані, що не дозволяє зробити обґрунтований висновок про стале підвищення вартості товару на ринку.

Суд враховує, що підвищення ціни за додатковою угодою №3/1 від 09.08.2023р. здійснено від вартості електричної енергії, визначеної додатковою угодою №2 від 14.02.2023р., яка визнана судом недійсною, що виключає можливість використання її як бази для подальшого коригування ціни.

Отже, з урахуванням відсутності належного документального підтвердження коливання ціни товару на ринку та порушення вимог частини 5 статті 41 Закону України «Про публічні закупівлі», додаткова угода №3/1 від 09.08.2023р. є такою, що укладена без передбачених законом підстав та підлягає визнанню недійсною.

Щодо правомірності укладення додаткових угод №3 від 30.03.2023р. та №4 від 30.06.2023р., суд зазначає наступне.

Зазначені додаткові угоди укладені сторонами з посиланням на зміну регульованої складової ціни електричної енергії - тарифу на послуги з передачі електричної енергії, встановленого постановою НКРЕКП №1788 від 21.12.2022р., яка набрала чинності з 01.01.2023р.

Відповідно до вказаної постанови НКРЕКП тариф на послуги з передачі електричної енергії для користувачів системи (крім окремих категорій споживачів) встановлено: з 01.04.2023р. по 30.06.2023р. - 430,25 грн./МВт.год (без ПДВ); з 01.07.2023р. по 31.12.2023р. - 485,10 грн./МВт.год (без ПДВ).

На підставі зазначених змін відповідач обґрунтовував необхідність коригування вартості електричної енергії, посилаючись на те, що тариф на передачу є регульованою складовою ціни, яка підлягає зміні у разі її офіційного перегляду уповноваженим органом.

Разом з тим, суд зазначає, що відповідно до пункту 7 частини 5 статті 41 Закону України «Про публічні закупівлі» та підпункту 7 пункту 19 Особливостей здійснення публічних закупівель, зміна істотних умов договору допускається у разі зміни регульованих державою тарифів лише за умови дотримання порядку визначення ціни, передбаченого договором, та правильного застосування таких змін до базової вартості товару.

Судом встановлено, що при укладенні додаткових угод №3 та №4 сторонами як базу для розрахунку застосовано ціну 4,060135 грн./кВт.год, яка була сформована внаслідок укладення додаткової угоди №2 від 14.02.2023р.

Водночас додаткова угода №2 від 14.02.2023р. визнана судом недійсною як така, що укладена без належного документального підтвердження коливання ціни на ринку та з порушенням вимог частини 5 статті 41 Закону України «Про публічні закупівлі».

Отже, використання як розрахункової бази ціни, визначеної недійсним правочином, є неправомірним та таким, що призводить до викривлення механізму формування договірної ціни.

Натомість первісна ціна, визначена договором №240-Т від 04.01.2023р. та додатком №1 до нього, становила 3,55 грн./кВт.год (без ПДВ), і саме вона є єдиною правомірною базою для застосування змін регульованої складової ціни.

В силу положень частини 3 статті 6 Цивільного кодексу України сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами.

Суд зазначає, що укладення додаткових угод до договору щодо зміни ціни товару за відсутності передбачених законом підстав призводить до спотворення результатів торгів та нівелює економію, досягнуту під час проведення процедури закупівлі та укладення договору.

Можливість зміни ціни договору внаслідок недобросовісних дій сторін (або однієї зі сторін) робить результат закупівлі невизначеним та зумовлює неефективне використання бюджетних коштів, що є прямим порушенням принципів здійснення публічних закупівель, визначених преамбулою та статтею 5 Закону України «Про публічні закупівлі», зокрема принципів максимальної економії, ефективності та запобігання зловживанням.

З огляду на викладене, суд доходить висновку, що навіть за наявності формальної підстави у вигляді зміни регульованого тарифу, застосування такої зміни здійснено з порушенням порядку визначення базової ціни, що виключає правомірність внесених змін до договору.

Таким чином, додаткові угоди №3 від 30.03.2023р. та №4 від 30.06.2023р. укладені з порушенням вимог чинного законодавства та підлягають визнанню недійсними.

Щодо стягнення з відповідача 63713,79 грн. суд зазначає наступне.

Прокурор вважає, що внаслідок неправомірного збільшення вартості електроенергії позивач переплатив ТОВ "Житомирська обласна енергопостачальна компанія" 63713,79 грн., які підлягають стягненню з останнього на підставі ст.1212 ЦК України.

Згідно ч.1 ст.216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Відповідно до ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 1212 ЦК України положення цієї глави застосовуються також до вимог про повернення виконаного за недійсним правочином.

З урахування вище викладених обставин, суд дійшов висновку, що оскільки додаткові угоди були укладені сторонами договору за відсутності законодавчо визначених підстав для зміни ціни і визнані судом недійсними, обрахунок вартості електричної слід здійснювати, виходячи з ціни електричної енергії, яка була визначена у комерційній пропозиції до договору, а саме: 3,55 грн. без ПДВ.

Матеріали справи свідчать, що ТОВ "ЖОЕК" у період з 01.01.2023р. по 31.12.2023р. поставило Довбиській селищній раді електричну енергію обсягом 47235 кВт/год (акти приймання-передачі на а.с. 53, 61, 67, 77, 83, 90, 95, 103, 109, 116, 122, 131).

Позивач отриману електроенергію оплатив в повному обсязі в сумі 291345,66 грн. (платіжні доручення на а.с. 54-57, 64-66, 74-76, 80-82, 87-89, 93, 94, 100-102, 106-108, 113-115, 119-121, 128-130, 132-135).

Прокурор, здійснивши розрахунок коштів, безпідставно сплачених відповідачу, нарахував до стягнення з відповідача - 63713,79 грн.

Наведений прокурором розрахунок безпідставно сплачених коштів є деталізованим, поетапним та здійсненим шляхом зіставлення фактично сплачених сум із сумами, які підлягали б сплаті за умови застосування ціни 3,55 грн/кВт·год (без ПДВ) з урахуванням регульованих тарифів на передачу електричної енергії, встановлених постановою НКРЕКП №1788 від 21.12.2022р. з відповідними змінами.

Зокрема, розрахунок полягає у визначенні різниці між фактично отриманими відповідачем коштами за кожен розрахунковий період (відповідно до актів приймання-передачі та проведених оплат) та вартістю фактично поставленого обсягу електричної енергії, визначеною за базовою договірною ціною 3,55 грн./кВт.год з урахуванням відповідного тарифу на передачу та ПДВ, що застосовувався у конкретному періоді.

У результаті такого співставлення встановлено щомісячні суми переплати, а саме: за лютий 2023 року - 1227,35 грн.; за березень 2023 року - 732,08 грн.; за квітень 2023 року - 1303,22 грн.; за травень 2023 року - 1171,54 грн.; за червень 2023 року - 1426,14 грн.; за липень 2023 року - 1340,37 грн.; за серпень 2023 року - 3857,15 грн.; за вересень 2023 року - 3520,42 грн.; за жовтень 2023 року - 3237,58 грн.; за листопад 2023 року - 10212,26 грн.; за грудень 2023 року - 35685,68 грн.

Сумарно наведені складові утворюють загальний розмір безпідставно сплачених коштів у сумі 63713,79 грн.

Перевіривши вказаний розрахунок (а.с. 10, 11) , суд дійшов висновку, що він є вірним та обґрунтованим, а заявлена прокурором сума підлягає стягненню в повному обсязі.

За таких обставин, в результаті укладення та виконання сторонами недійсних додаткових угод позивачем надмірно сплачено грошові кошти в розмірі 63713,79 грн. і саме ця сума підлягає стягненню з відповідача.

Відповідно до ст. 74 ГПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За змістом ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

З огляду на викладене, позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Судові витрати за результатами розгляду справи.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Частиною 9 ст. 129 ГПК України передбачено, що у випадку якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Беручи до уваги, що спір в частині правомірності укладення додаткових угод виник внаслідок дій як відповідача, так і позивача, судовий збір, сплачений за розгляд немайнових вимог, підлягає покладенню на позивача та відповідача в рівних частинах - по 6056,00 грн.

Судовий збір у сумі 3028,00 грн., сплачений за розгляд майнової вимоги, покладається на відповідача.

Судовий збір підлягає стягненню на користь особи, яка його сплатила - Житомирської обласної прокуратури.

Керуючись статтями 123, 129, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,-

УХВАЛИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Визнати недійсною додаткову угоду № 2 від 14.02.2023р. до Договору №240-Т від 04.01.2023р. укладену між ТОВ "Житомирська обласна енергопостачальна компанія" та Довбиською селищною радою Звягельського району Житомирської області.

3. Визнати недійсною додаткову угоду № 3 від 30.03.2023р. до Договору №240-Т від 04.01.2023р. укладену між ТОВ "Житомирська обласна енергопостачальна компанія" та Довбиською селищною радою Звягельського району Житомирської області.

4. Визнати недійсною додаткову угоду № 4 від 30.06.2023р. до Договору №240-Т від 04.01.2023р. укладену між ТОВ "Житомирська обласна енергопостачальна компанія" та Довбиською селищною радою Звягельського району Житомирської області.

5. Визнати недійсною додаткову угоду № 3/1 від 09.08.2023р. до Договору №240-Т від 04.01.2023р. укладену між ТОВ "Житомирська обласна енергопостачальна компанія" та Довбиською селищною радою Звягельського району Житомирської області.

6. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Житомирська обласна енергопостачальна компанія» (10003, м. Житомир, майдан Перемоги, 10, )

на користь Довбиської селищної ради (12724, Житомирська обл., Звягельський р-н, селище Довбиш, вул. Поліська, буд. 20, )

- 63713,79 грн. безпідставно набутих коштів.

7. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Житомирська обласна енергопостачальна компанія» (10003, м. Житомир, майдан Перемоги, 10, )

на користь Житомирської обласної прокуратури (10008, м.Житомир, вул.Святослава Ріхтера, 11, )

- 9084,00 грн. витрат по сплаті судового збору.

8. Стягнути з Довбиської селищної ради (12724, Житомирська обл., Звягельський р-н, селище Довбиш, вул. Поліська, буд. 20, )

на користь Житомирської обласної прокуратури (10008, м.Житомир, вул.Святослава Ріхтера, 11, )

- 6056,00 грн. витрат по сплаті судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 20.04.26

Суддя Сікорська Н.А.

1 - до справи