ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" квітня 2026 р.м. ХарківСправа № 922/833/26

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Присяжнюка О.О.

при секретарі судового засідання Божко Є.А.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Акціонерного товариства "Українська залізниця" (03680, м. Київ, вул. Єжи Ґедройця, буд. 5) в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" (49038, місто Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, буд. 108)
до Приватного акціонерного товариства "Новоселівський гірничо-збагачувальний комбінат" (63209, Харківська обл., Харківський р-н, село Новоселівка, вулиця Піщана, буд. 2)
про стягнення коштів
за участю представників:

позивача - Губорєвої Я.А. (довіреність №1355 від 09.12.2025),

відповідача - Толкач Л.М. (в порядку самопредставництва)

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" звернулось до Господарського суду Харківської області з позовною заявою до Приватного акціонерного товариства "Новоселівський гірничо-збагачувальний комбінат", в якій просить суд:

1. Здійснити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними матеріалами у справі.

2. Стягнути з ПРАТ «НОВОСЕЛІВСЬКИЙ ГІРНИЧО-ЗБАГАЧУВАЛЬНИЙ КОМБІНАТ» на користь Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Придніпровська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» штраф у розмірі 50610,00 грн.

3. Витрати по сплаті судового збору у розмірі 2662,40 грн покласти на Відповідача.

4. Після набрання рішенням законної сили видати та направити на адресу регіональної філії «Придніпровська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» (49038, м. Дніпро, пр. Д. Яворницького, буд. 108) наказ.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 17.03.2026 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №922/833/26. Справу постановлено розглядати в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Призначено розгляд справи в судовому засіданні "14" квітня 2026 р. о 11:00.

31.03.2026 від Приватного акціонерного товариства "Новоселівський гірничо-збагачувальний комбінат" через систему "Електронний суд" надійшов відзив на позовну заяву (вх.№ 7617/26), в якому відповідач просить відмовити у задоволенні позову, виходячи з наступного.

Відповідач повідомляє, що працівниками АТ «Новоселівський ГЗК» 09 серпня 2025 року було здійснено зважування залізничного вагону № 67924027 з вантажем пісок кварцовий, за допомогою засобів вимірювальної техніки 150 тонних тензометричних вагонних вагах «ПУЛЬСАР ВТВ-1СБ, заводський номер 253», що підтверджується «Протоколом зважування вагонів», результати зважування: брутто 93000 кг, тара 23000 кг, нето 70000 кг. На підставі отриманих відомостей за результатами зважування залізничного вагону № 67924027, АТ «Новоселівський ГЗК», відповідно до Правил оформлення перевізних документів, затверджених Наказом Міністерства транспорту України 21.11.2000 № 644 (у редакції наказу Міністерства інфраструктури України 08.06.2011 № 138), було здійснено оформлення 11 серпня 2025 року залізничної накладної № 44817914. Таким чином, у відповідності до встановлених вимог АТ «Новоселівський ГЗК» здійснювало зважування завантаженого вагону на придатних вагонних вагах, а тому допустити внесення неправдивих даних щодо маси вантажу в залізничній накладній є неможливим. В той же час, технічна похибка під час зважування вантажу або людський фактор можуть мати місце в роботі будь якого підприємства.

Як зауважує відповідач, в позовній заяві позивач не зазначає про спричинення йому матеріальної шкоди в результаті порушення, що мало місце, на думку позивача. Штраф, який заявлено позивачем до стягнення, не має компенсаторного характеру. Проте, на думку відповідача, він є додатковим засобом отримання прибутку, про що також свідчить аналогічна позовна заява, яка подана позивачем до Господарського суду Харківської області про стягнення з АТ «Новоселівський ГЗК» коштів у розмірі 50610 грн (справа № 922/1019/26).

Крім того, позивачем не було виконано обумовлені між сторонами умови врегулювання спірного питання, не було повідомлено про нарахування штрафу у зв`язку із невірним зазначеним маси вантажу в залізничній накладній, у зв`язку з чим АТ «Новоселівський ГЗК» не мав можливості вирішити питання зі сплати нарахованого штрафу шляхом мирного врегулювання, тим самим запобігти додатковим витратам у вигляді сплати судового збору.

Відповідач наголошує на тому, що будь-яких збитків унаслідок того, що АТ «Новоселівський ГЗК», на думку позивача, було допущено помилку у залізничній накладній, позивач не зазнав.

31.03.2026 від Приватного акціонерного товариства "Новоселівський гірничо-збагачувальний комбінат" через систему "Електронний суд" надійшло клопотання (вх.№ 7622/26), в якому відповідач просить зменшити розмір штрафу до суми, еквівалентної одній провізній платі за спірний вагон, у розмірі 10122 грн.

Обґрунтовуючи вказане клопотання, відповідач просить суд врахувати той факт, що відповідно до розпорядженням начальника Харківської обласної військової адміністрації № 273 В від 02 квітня 2025 року АТ «Новоселівський ГЗК» визнано критично важливим підприємством для функціонування економіки та забезпечення життєдіяльності населення в особливий період, 19 березня 2026 року розпорядженням начальника Харківської обласної військової адміністрації № 204 В АТ «Новоселівський ГЗК» підтверджено статус підприємства, установи, організації, які є критично важливими для функціонування економіки та забезпечення життєдіяльності населення в особливий період.

Відповідач зазначає, що продукція, яка виготовляється підприємством, використовується та є основою для виготовлення скла, в тому числі медичного, будівельних сумішів тощо; природній пісок підприємства, на підставі укладених договорів, поставляється для газовидобувних компаній, підприємств, що здійснюють ремонт автодоріг та мостів, будівництво підземних укриттів та інших об`єктів критичної інфраструктури, що випускають будівельну продукцію, здійснюють будівництво фортифікаційних споруд, забезпечення роботи житлово-комунального господарства територіальної громади, виготовлення скла тощо. Продукція підприємства поставляється не лише підприємствам розташованих на території Харківської області, а також в різні регіони країни Житомирська обл., Київська обл., Полтавську обл., м. Ужгород. Продукція підприємства поставляється також до країн Європейського Союзу Литва, Польща. З червня 2024 року підприємство здійснює поставку продукції до Туреччини. З огляду на викладене, діяльність підприємства є важливою та критичною в умовах введення військового стану. З початком повномасштабного вторгнення російської федерації на територію України, АТ «Новоселівський ГЗК» не припиняє свою господарську діяльність. При цьому, виробничі потужності підприємства розташовані на території можливих бойових дій, щодо якої не визначено дати припинення можливості бойових дій.

Відповідач зауважує, що плата за перевезення вагону № 67924027 становила 10122 грн, а враховуючи зазначення в документах меншої маси вантажу близько 6,8%, позивач просить стягнути крім вже сплаченої провізної плати ще додатково штраф у розмірі 50610 грн. Розмір штрафу, що має намір стягнути позивач, значно перевищує розмір провізної плати, в той час, як зазначення в залізничній накладній АТ «Новоселівський ГЗК» неправильних даних маси вантажу (а саме зазначення більшого розміру вантажу 70000 кг, а ніж фактичний розмір вантажу - 65200) ніяким чином не вплинула на правильну та безпечну організацію руху залізничного транспорту.

Про неспівмірність такого штрафу, на переконання відповідача, свідчить ще й той факт, що сума штрафу перевищує вартість вантажу в залізничному вагоні № 67924027. Адже вартість піску кварцового марки ПК-030-З згідно укладеного договору складає 528 грн. з ПДВ., а відтак вартість недовантаження по документах у спірному вагоні становить 2534 грн. 40 коп., що в 20 разів менше суми штрафу, при цьому вартість вантажу у вагоні № 67924027 складає 36960 грн. з ПДВ, що на 37 % менше виставленого штрафу.

Крім того, жодних збитків залізниці невірне зазначення маси вантажу не завдало, більш того - наявність у вагоні меншої ваги вантажу зменшує масу поїзда, а відтак і витрати локомотивом пального, що в певній мірі призводить до економії витрат залізниці на переміщення вагону.

31.03.2026 від Приватного акціонерного товариства "Новоселівський гірничо-збагачувальний комбінат" через систему "Електронний суд" надійшло клопотання про витребування доказів (вх.№ 7628/26), в якому відповідач просить витребувати у позивача лист-відповідь 3Д-02-05/5702н від 02.10.2025.

06.04.2026 від позивача через систему "Електронний суд" надійшла відповідь на відзив (вх.№ 8082/26), де позивач не погоджується з доводами відповідача, викладеними у відзиві на позовну заяву, та зазначає, що у накладній №44817914 правильність внесених відомостей підтвердив своїм підписом представник відправника Кравцова Віра Миколаївна. Саме на вантажовідправника покладається обов`язок заповнення залізничної накладної на перевезення вантажу. При цьому, Залізниця не зобов`язана перевіряти дані, зазначені у накладних, фактичним даним при прийнятті вантажу до перевезення.

Недотримання вимог, визначених Статутом залізниць України, який є спеціальним нормативним актом, що визначає обов`язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом, покладає на порушника відповідальність, яка в даному випадку передбачена пунктами 118, 122 Статуту залізниць України. При цьому, зазначений штраф, відповідно до пунктів 118, 122 Статуту залізниць України, стягується з вантажовідправника незалежно від наявності збитків та наслідків, можливості його зменшення Статутом не передбачено.

Щодо зменшення розміру штрафу позивач заперечує, оскільки в даному випадку штрафна санкція не є договірною, а випливає зі зазначених положень Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 року № 457, якими чітко визначено розмір штрафу.

Позивач просить врахувати, що починаючи з 24.02.2022 російська федерація систематично здійснює ракетні обстріли всієї території України, в тому числі залізничної інфраструктури, завдаючи руйнування та знищуючи об`єкти інфраструктури, у тому числі, АТ «Укрзалізниця». Позивач власними силами, засобами та коштами здійснює відновлення інфраструктури з метою підтримки обороноздатності нашої держави. Працівники АТ «Укрзалізниця» в найкоротші терміни здійснюють відновлення та ремонт об`єктів інфраструктури та техніки, витрачаючи матеріали та кошти. З перших днів повномасштабного вторгнення АТ «Укрзалізниця» здійснює перевезення гуманітарних вантажів, військової техніки та озброєння, забезпечуючи вагомий внесок у спільну перемогу над ворогом. АТ «Українська залізниця» внесено до переліку підприємств, які мають стратегічне значення для економіки та безпеки держави. Окрім цього, АТ «Укрзалізниця», має стратегічне значення для економіки держави, забезпечує економічну незалежність країни, її державність. В умовах дії воєнного стану АТ «Укрзалізниця» для збалансування доходів та витрат змушена була переходити до жорсткого регулювання всіх видів ресурсів, у тому числі витрат на персонал шляхом введення режиму простою працівників, обмеження таких виплат як матеріальна допомога, одноразові заохочення та інші компенсаційні виплати.

09.04.2026 від представника відповідача через систему "Електронний суд" надійшло заперечення (вх.№ 8563/26), в якому відповідач звертає увагу на те, що позивач не зазначає, які саме наслідки виникли в результаті невірного внесення маси в перевізні документи, яка саме заподіяна шкода та в якому розмірі.

Відповідач наголошує, що АТ «Укрзалізниця» займає монопольне становище як надавач послух із залізничних перевезень, АТ «Новоселівський ГЗК» позбавлений можливості обрати іншого контрагента у цій сфері взаємовідносин.

Як зауважує відповідач, АТ «Новоселівський ГЗК» також визнано критично важливим підприємством для функціонування економіки та забезпечення життєдіяльності населення в особливий період. Свою господарську діяльність здійснює на території, яка визнана територією можливих бойових дій, під постійні звуки «Повітряної тривоги», періодичними ракетними та дроновими обстрілами села Новоселівка, довготривалих відключень електроенергії (особливо мали місце в січні, лютому 2026 року), що має негативний вплив на діяльність підприємства, в тому числі на фінансові показники. Так, перший квартал 2026 року підприємство не отримало прибутку. В результаті господарської діяльності за 1 квартал 2026 року отримано підприємство має збиток в сумі 4474 тис. грн. У порівнянні з відповідним періодом 2025 року кількість реалізованої продукції зменшилась на 35%, виручка від реалізованої продукції зменшилась на 26%. Таким чином, і позивач, і відповідач, здійснюють свою господарську діяльність в умовах воєнного стану. Поряд з цим, правопорушення не завдало збитків залізниці та не вплинуло на майновий стан позивача, у той час як стягнення штрафу в заявленому розмірі перетворюється на несправедливий тягар для відповідача та за значених обставин не спрямовано на розумне стимулювання боржника виконувати зобов`язання, а є фактично наміром позивача мати додаткові кошти на отримання прибутку чи покриття своїх збитків.

У судовому засіданні 14.04.2026 представник позивача підтримав позовні вимоги та просив задовольнити позов у повному обсязі, судові витрати покласти на відповідача.

Присутній у судовому засіданні 14.04.2026 представник відповідача заперечував проти позову з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву, підтримав клопотання про зменшення розміру штрафу, а також заявив усне клопотання про залишення без розгляду клопотання про витребування доказів.

Розглянувши усне клопотання представника Приватного акціонерного товариства "Новоселівський гірничо-збагачувальний комбінат" про залишення без розгляду клопотання про витребування доказів, суд встановив наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) учасник справи у разі неможливості самостійно надати докази вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений в частинах другій та третій статті 80 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї.

Норми Господарського процесуального кодексу України, зокрема ст. 81, не містять положень, які б врегульовували порядок розгляду заяви про залишення без розгляду клопотання про витребування доказів.

Частиною 10 статті 11 Господарського процесуального кодексу , що якщо спірні відносини не врегульовані законом і відсутній звичай ділового обороту, який може бути до них застосований, суд застосовує закон, що регулює подібні відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - виходить із загальних засад і змісту законодавства (аналогія права).

У контексті можливості застосування до спірних правовідносин аналогії закону суд звертається до правової позиції, викладеної у постанові Великої Палати Верховного Суду від 08.06.2022 у справі №2-591/11.

Так, в наведеній постанові, Велика Палата Верховного Суду вказала на те, що необхідність інституту аналогії (аналогії закону та аналогії права) випливає з того, що закон призначений для його застосування в невизначеному майбутньому, але законодавець, встановлюючи регулювання, не може охопити всі життєві ситуації, які можуть виникнути. Крім того, життя перебуває у постійному русі, змінюється і розвивається, внаслідок чого виникають нові життєві ситуації, які законодавець не міг передбачити під час ухвалення закону. Суд застосовує аналогію закону і аналогію права тоді, коли на переконання суду певні відносини мають бути врегульовані, але законодавство такого регулювання не містить, внаслідок чого наявна прогалина в законодавчому регулюванні. Зазначені висновки стосуються як матеріального, так і процесуального права.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово застосовувала аналогію у процесуальному праві, зокрема, у постановах від 26.06.2019 у справі №905/1956/15, від 13.01.2021 у справі №0306/7567/12, від 28.09.2021 у справі №761/45721/16-ц.

Саме застосування аналогії у процесуальному праві в певних випадках дає змогу ухвалити справедливе рішення. Тому відсутність у процесуальних кодексах положень про процесуальну аналогію не є перешкодою для застосування такої аналогії.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 226 ГПК України суд залишає позов без розгляду, якщо позивач до початку розгляду справи по суті подав заяву про залишення позову без розгляду.

З огляду на вищевикладене, суд задовольняє усне клопотання представника Приватного акціонерного товариства "Новоселівський гірничо-збагачувальний комбінат" та залишає без розгляду клопотання Приватного акціонерного товариства "Новоселівський гірничо-збагачувальний комбінат" про витребування доказів (вх.№ 7628/26 від 31.03.2026).

Матеріали справи свідчать про те, що судом було створено всім учасникам судового процесу належні умови для доведення останніми своїх правових позицій, надання ними доказів, які, на їх думку, є достатніми для обґрунтування своїх вимог та заперечень та надано достатньо часу для підготовки до судового засідання тощо. Окрім того, судом було вжито всіх заходів, в межах визначених чинним законодавством повноважень, щодо всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи.

У судовому засіданні 14.04.2026 судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Відповідно до електронного повідомлення про укладення Договору про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом № 43-30773938/2020-001 від 16.03.2020 року АТ «Укрзалізниця» засвідчило прийняття від ПрАТ «НОВОСЕЛІВСЬКИЙ ГІРНИЧО-ЗБАГАЧУВАЛЬНИЙ КОМБІНАТ» Заяви про прийняття в цілому пропозиції (акцепту) укладення Договору про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом.

ПрАТ «НОВОСЕЛІВСЬКИЙ ГІРНИЧО-ЗБАГАЧУВАЛЬНИЙ КОМБІНАТ» було приєднано АТ «Українська залізниця» до Договору про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом.

Предметом Договору є організація та здійснення перевезення вантажів, надання вантажного вагону для перевезення, інших послуг, пов`язаних з організацією перевезення вантажів у внутрішньому та міжнародному сполученнях (експорт, імпорт) у власних вагонах Перевізника, вагонах залізниць інших держав та/або вагонах Замовника, пов`язаних з цим супутніх послуг (далі - послуги) і проведення розрахунків за ці послуги (п. 1.1 Договору).

Згідно з п. 1.4 Договору надання послуг за договором може підтверджуватись одним з таких документів, зокрема, накладною, накопичувальною карткою, зведеною відомістю, відомістю плати за користування вагонами відомістю плати за подавання/забирання вагонів та маневрову роботу, іншими документами.

Договір є публічним договором, за яким Перевізник бере на себе обов`язок здійснювати надання послуг пов`язаних з організацією та здійсненням перевезення вантажів залізничним транспортом загального користування кожному, хто до нього звернеться. Умови публічного договору встановлюються однаковим для всіх замовників, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. (п. 1.5. Договору).

Відповідно до п. 1.6. Договору Договір, з урахуванням змін до нього, оприлюднюється перевізником як публічна пропозиція для укладення на веб-сайті http://uz-cargo.com/, з накладенням кваліфікованого електронного підпису (далі - КЕП).

Згідно з п. 1.7 Договору Договір укладається шляхом надання Перевізником пропозиції укласти Договір (оферти) і прийняття в цілому пропозиції (акцепту) другою стороною. Приймаючи пропозицію укласти Договір друга сторона засвідчує, що ознайомилась та згодна з усіма умовами Договору.

У п. 7.3. Договору встановлено, що строк позовної давності за вимогами Перевізника до Замовників, що випливають з правовідносин сторін за договором, становить три роки.

Позивач повідомляє, що у липні 2025 року від ПрАТ «НОВОСЕЛІВСЬКИЙ ГЗК» по накладній № 44817914 зі станції Кварцовий Південної залізниці на станцію Вільногірськ Придніпровської залізниці було прийнято до перевезення вагон №67924027 з вантажем «Пісок кварцовий, крім будівельного».

14.08.2025 року при проходженні вагону по ст. Нижньодніпровськ-Вузол Придніпровської залізниці на підставі акту загальної форми №411 від 14.08.2025 було проведено контрольне зважування вагону №67924027 на справних 150-ти тонних електронно-тензометричних вагах ст. Нижньодніпровськ-Вузол заводський номер №032, держ. повірка 31.01.2025, прийнятих до обліку службою роботи станцій регіональної філії «Придніпровська залізниця» АТ «Укрзалізниця».

В результаті було встановлено, що маса вантажу, вказана відправником в залізничній накладній №44817914 у графі «маса вантажу в кг, визначена відправником», не відповідає масі вантажу, встановленій при проведенні контрольного зважування вантажу, різниця складає 4800 кг (65 200 кг замість 70 000 кг).

За наслідками контрольного зважування станцією Нижньодніпровськ-Вузол Придніпровсьої залізниці повідомлено на станцію відправлення Кварцовий Південної залізниці.

У зв`язку з вищезазначеним, відповідно до ст. 129 Статуту залізниць України та п. 4 "Правил складання актів, затверджених наказом Міністерства транспорту від 28.05.2002 року № 334, складено комерційний акт № 450003/78 від 14.08.2025 року.

Як зазначає позивач, по прибуттю вагону №67924027 на станцію призначення Вільногірськ Придніпровської залізниці за результатами перевірки вантажу у вагоні, котрий прибув з комерційним актом попутної станції Нижньодніпровськ-Вузол Придніпровської залізниці №450003/78 від 14.08.2025 року, не було виявлено різниці між даними акту, складеного на попутній станції, і фактичною наявністю та станом вантажу, про що зроблена відмітка в розділі «Є» комерційного акту №450003/78 від 14.08.2025 року.

Комерційний акт попутної станції Нижньодніпровськ-Вузол Придніпровської залізниці №450003/78 від 14.08.2025 року зареєстровано на станції призначення під №450003/78/2 від 14.08.2025 року відповідно до п. 62 Інструкції з ведення станційної комерційної звітності, затвердженої наказом Укрзалізниці від 04.06.2003р. №147-Ц.

Згідно з накладною №44817914 сума провізної плати, нарахованої відправнику по станції відправлення складає: за вагон №67924027 - 10122,00 грн.

У зв`язку із неправильним зазначенням відповідачем кількості вантажу у вагоні, на підставі ст. 118 Статуту залізниць України, з урахуванням провізної плати за всю відстань перевезення, позивачем нараховано відповідачу штраф у розмірі 50 610,00 грн.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам справи, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог та заперечень проти них, суд виходить з наступного.

Спірні правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються, зокрема, нормами Цивільного кодексу України, Закону України «Про залізничний транспорт», Статуту залізниць України

Згідно з частиною 1 ст. 3 Закону України «Про залізничний транспорт» від 04.07.1996 №273/96-ВР законодавство про залізничний транспорт загального користування складається з Закону України «Про транспорт», цього Закону, Статуту залізниць України, який затверджується Кабінетом Міністрів України, та інших актів законодавства України.

Частиною 2 вищезазначеної статті передбачено, що нормативні документи, що визначають порядок і умови перевезень, користування засобами залізничного транспорту загального користування, безпеки руху, охорони праці, забезпечення громадського порядку, перетину залізничних колій іншими видами транспорту і комунікаціями, пожежної безпеки, санітарні норми та правила на залізничному транспорті України є обов`язковими для всіх юридичних і фізичних осіб на території України.

Відповідно до частини 5 ст. 307 Господарського кодексу України умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб`єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами.

Стаття 2 Статуту залізниць України визначає обов`язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом.

У статті 5 Статуту залізниць України зазначено, що на підставі цього Статуту Мінтранс затверджує Правила перевезення вантажів (далі Правила) та інші нормативні документи. Нормативні документи, що визначають порядок і умови перевезень, користування засобами залізничного транспорту, безпеки руху, охорони праці, громадського порядку, перетину залізничних колій іншими видами транспорту і комунікаціями, пожежної безпеки, санітарні норми та правила на залізничному транспорті, є обов`язковими для всіх юридичних і фізичних осіб на території України.

Відповідно до ст. 6 Статуту залізниць України накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача.

Статтею 23 Статуту залізниць України та «Правилами перевезень вантажів», затвердженими наказом Міністерства транспорту України №644 від 21.11.2000, а саме «Правилами оформлення перевізних документів», передбачено, що відправники повинні надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів). У відповідності до цих Правил, накладна може оформлятися і надаватися в електронному вигляді (із накладенням електронного цифрового підпису). Електронний перевізний документ та його паперова версія мають однакову юридичну силу.

Згідно з пунктами 2.1 та 2.2 розділу 2 «Правил оформлення перевізних документів» графи «Маса вантажу в кг. визначена відправником» та «Спосіб визначення маси» заповнюються відправником.

Відповідно до ст. 37 Статуту залізниць України та пункту 5 «Правил приймання вантажів до перевезення» маса вантажу визначається відправником.

Як передбачено пунктом 2.3 «Правил оформлення перевізних документів», правильність внесених у накладну відомостей своїм підписом засвідчує представник відправника. Так, правильність внесених відомостей до вищевказаної накладної підтвердив своїм підписом представник відправника.

Пунктом 28 «Правил приймання вантажів до перевезення» передбачено, що вантажі, завантажені відправниками у вагони відкритого типу (платформи, напіввагони тощо), приймаються залізницею до перевезення шляхом візуального огляду вагона, вантажу, його маркування (у тому числі захисного) та кріплення у вагоні без перевірки маси та кількості вантажу.

Відповідно до частини 1 ст. 24 Статуту залізниць України вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ним у накладній.

Частина 2 ст. 24 Статуту залізниць України передбачає, що залізниця має право перевіряти правильність цих відомостей, а також періодично перевіряти кількість та масу вантажу, що зазначаються у накладній.

Статтею 129 Статуту передбачено, що обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць. Комерційний акт складається для засвідчення невідповідності найменування, маси і кількості місць вантажу, багажу чи вантажобагажу натурою з даними, зазначеними у транспортних документах.

Відповідно до ст. 10 Закону України «Про залізничний транспорт» розрахунки відправників і одержувачів вантажу, вантажобагажу і пошти з підприємствами залізничного транспорту загального користування за перевезення, додаткові збори за вантажні операції і користування рухомим складом, а також за штрафи, пеню, неустойки здійснюються в порядку, передбаченому Статутом залізниць України, іншими актами законодавства України та міжнародними договорами.

Судом встановлено, що відповідно до електронного повідомлення Відповідно до електронного повідомлення про укладення Договору про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом № 43-30773938/2020-001 від 16.03.2020 року АТ «Укрзалізниця» засвідчило прийняття від ПрАТ «НОВОСЕЛІВСЬКИЙ ГІРНИЧО-ЗБАГАЧУВАЛЬНИЙ КОМБІНАТ» Заяви про прийняття в цілому пропозиції (акцепту) укладення Договору про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом.

ПрАТ «НОВОСЕЛІВСЬКИЙ ГІРНИЧО-ЗБАГАЧУВАЛЬНИЙ КОМБІНАТ» було приєднано АТ «Українська залізниця» до Договору про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом.

14.08.2025 року при проходженні вагону по ст. Нижньодніпровськ-Вузол Придніпровської залізниці на підставі акту загальної форми №411 від 14.08.2025 було проведено контрольне зважування вагону №67924027 на справних 150-ти тонних електронно-тензометричних вагах ст. Нижньодніпровськ-Вузол заводський номер №032, держ. повірка 31.01.2025, прийнятих до обліку службою роботи станцій регіональної філії «Придніпровська залізниця» АТ «Укрзалізниця».

В результаті було встановлено, що маса вантажу, вказана відправником в залізничній накладній №44817914 у графі «маса вантажу в кг, визначена відправником», не відповідає масі вантажу, встановленій при проведенні контрольного зважування вантажу, різниця складає 4800 кг (65 200 кг замість 70 000 кг).

У зв`язку з вищезазначеним, відповідно до ст. 129 Статуту залізниць України та п. 4 "Правил складання актів, затверджених наказом Міністерства транспорту від 28.05.2002 року № 334, складено комерційний акт № 450003/78 від 14.08.2025 року.

По прибуттю вагону №67924027 на станцію призначення Вільногірськ Придніпровської залізниці за результатами перевірки вантажу у вагоні, котрий прибув з комерційним актом попутної станції Нижньодніпровськ-Вузол Придніпровської залізниці №450003/78 від 14.08.2025 року, не було виявлено різниці між даними акту, складеного на попутній станції, і фактичною наявністю та станом вантажу, про що зроблена відмітка в розділі «Є» комерційного акту №450003/78 від 14.08.2025 року.

Комерційний акт попутної станції Нижньодніпровськ-Вузол Придніпровської залізниці №450003/78 від 14.08.2025 року зареєстровано на станції призначення під №450003/78/2 від 14.08.2025 року відповідно до п. 62 Інструкції з ведення станційної комерційної звітності, затвердженої наказом Укрзалізниці від 04.06.2003р. №147-Ц.

Згідно із ст. 122 Статуту за неправильно зазначену у накладній масу вантажу з відправника стягується штраф у розмірі згідно із статтею 118 цього Статуту.

Відповідно до ст. 118 Статуту за пред`явлення вантажу, який заборонено до перевезень або який потребує під час перевезення особливих заходів безпеки, та з неправильним зазначенням його найменування або властивостей з відправника, крім заподіяних залізниці збитків і витрат, стягується штраф у розмірі п`ятикратної провізної плати за всю відстань перевезення.

При застосуванні статей 118 та 122 Статуту штраф підлягає стягненню за самий факт допущення вантажовідправником зазначених порушень, незалежно від того, чи завдано залізниці у зв`язку з цим збитки.

Згідно з п. 5.5 розділу 5 Правил оформлення перевізних документів, затверджених Наказом Міністерства транспорту України 21.11.2000 за №644, якщо під час перевезення вантажу або на станції його призначення буде виявлено неправильне зазначення у накладній маси, кількості місць вантажу, його назви, коду та адреси одержувача з відправника, порта стягується штраф у розмірі згідно зі статтею 118 Статуту залізниць України. При цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли.

Комерційний акт №450003/78 від 14.08.2025 за своєю формою та змістом відповідає положенням Статуту залізниць України і Правилам складання актів (ст. 129 Статуту), затверджених наказом Міністерства транспорту України від 28 травня 2002 №334.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що невідповідність фактичної маси вантажу з масою вантажу, яка зазначена відправником (відповідачем) у накладній, засвідчено належними та допустимими доказами - комерційним актом №450003/78 від 14.08.2025, який є підставою для покладання відповідальності на відправника, передбаченої ст.122 Статуту.

Провізна плата за перевезення вантажу відповідно до залізничної накладної №44817914 у вагоні №67924027 становить 10 122,00 грн.

Згідно з приписами ст. 118, 122 Статуту залізниць України, заявлений штраф у п`ятикратному розмірі, нарахований на підставі комерційного акту, від провізної плати становить 50 610,00 грн.

Здійснивши арифметичну перевірку нарахованого позивачем на підставі ст. 118 Статуту залізниць України штрафу, судом встановлено, що розрахунок суми штрафу є арифметично вірним.

З огляду на викладене, вимоги щодо стягнення штрафу у розмірі 50 610,00 грн є правомірними.

Щодо клопотання Приватного акціонерного товариства "Новоселівський гірничо-збагачувальний комбінат" про зменшення розміру штрафу (вх.№ 7622/26 від 31.03.2026) суд зазначає наступне.

Згідно з частиною 3 ст. 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Зі змісту зазначених норм убачається, що, вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступеню виконання зобов`язання боржником; причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної особи (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки) тощо.

Аналіз положень статей 551 Цивільного кодексу України, 233 Господарського кодексу України свідчить, що право суду зменшити заявлені до стягнення суми штрафних санкцій пов`язане з наявністю виняткових обставин, встановлення яких вимагає надання оцінки; господарський суд повинен надати оцінку поданим учасниками справи доказам та обставинам, якими учасники справи обґрунтовують наявність підстав для зменшення штрафних санкцій, так і заперечення інших учасників щодо такого зменшення. Вирішуючи питання про зменшення розміру пені, яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, суд повинен з`ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки порівняно з розміром збитків, а також об`єктивно оцінити, чи є цей випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов`язань, причин неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення у виконанні зобов`язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків та ін. При цьому обов`язок доведення існування обставин, які можуть бути підставою для зменшення розміру заявленої до стягнення суми пені, покладається на особу, яка заявляє відповідне клопотання.

Така правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 03.07.2019 у справі №914/1517/18.

Положення статей 233 Господарського кодексу України та 551 Цивільного кодексу України при вирішенні питання про зменшення розміру штрафних санкцій є універсальними у правозастосуванні (пункт 8.26. постанови Верховного Суду від 09.03.2023 у справі №902/317/22).

Відсутність у Статуті залізниць України норми про можливість зменшення неустойки за клопотанням боржника не може обмежувати право останнього на звернення до суду з клопотанням на підставі частини 3 статті 551 Цивільного кодексу України та частини 1 статті 233 Господарського кодексу України. Суд має розглянути таке клопотання з урахуванням наведених заявником доводів та конкретних обставин справи.

Наведений підхід підтверджується усталеною судовою практикою з цього питання. Так, Верховний Суд у постановах від 05.04.2018 у справі №905/1180/17, від 11.09.2018 у справі №905/64/18, від 13.03.2018 у справі №905/1243/17, від 13.02.2018 у справі №905/725/17, від 26.03.2020 у справі №916/2154/19, від 27.03.2023 у справі №904/934/22 дійшов висновку про можливість зменшення розміру штрафу, передбаченого статтею 116 Статуту залізниць України, на підставі статей 551 Цивільного кодексу України та 233 Господарського кодексу України.

Встановлення розміру штрафу за неправильно зазначену масу вантажу Статутом залізниць України, а не договором, не позбавляє суд права зменшити розмір нарахованого штрафу, за наявності підстав, передбачених законодавством.

Відсутність можливості зменшення розміру штрафу, передбаченого законодавством, та його стягнення без урахування судом конкретних обставин справи, зокрема, характеру вчиненого порушення, негативних наслідків (у тому числі і можливих), та їх співмірності з розміром штрафних санкцій, може призвести до ситуації, коли за різні по характеру та наслідкам правопорушення судом може бути стягнений один і той саме розмір штрафу, що, в свою чергу, не сприятиме виконанню завдання господарського судочинства щодо справедливого вирішення справи судом.

Реалізуючи свої дискреційні повноваження, які передбачені статтями 551 Цивільного кодексу України та 233 Господарського кодексу України щодо права зменшення розміру належних до сплати штрафних санкцій, суд, ураховуючи загальні засади цивільного законодавства, передбачені статтею 3 Цивільного кодексу України (справедливість, добросовісність, розумність) має забезпечити баланс інтересів сторін, та з дотриманням правил статті 86 Господарського процесуального кодексу України визначати конкретні обставини справи (як-то: ступінь вини боржника, його дії щодо намагання належним чином виконати зобов`язання, ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, дії/бездіяльність кредитора тощо), які мають юридичне значення, і з огляду на мотиви про компенсаційний, а не каральний характер заходів відповідальності з урахуванням встановлених обстави справи не допускати фактичного звільнення від їх сплати без належних правових підстав (пункт 88 постанови Верховного Суду від 02.03.2023 у справі №905/1409/21).

Також чинне законодавство не містить переліку обставин, які мають істотне значення, за наявності яких господарським судом може бути зменшено неустойку, тому вирішення цього питання покладається безпосередньо на суд, який розглядає відповідне питання з урахуванням всіх конкретних обставин справи в їх сукупності.

Отже, звертаючись з клопотанням про зменшення розміру штрафу, відповідач повинен довести наявність обставин, які зумовлюють застосування зазначеної норми, зокрема, надмірність розміру штрафу порівняно зі збитками позивача.

Цивільні та господарські відносини повинні ґрунтуватись на засадах справедливості, добросовісності, розумності, як складових елементів принципу верховенства права. Наявність у кредитора можливості стягувати із боржника надмірні грошові суми як неустойку спотворює її дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне зобов`язання неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для боржника та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 06.09.2019 у справі №910/16925/18.

Виконуючи завдання цивільного судочинства, окрім основних принципів: справедливості, добросовісності та розумності, суд керується аксіомою цивільного судочинства: «Placuit in omnibus rebus praecipuum esse iustitiae aequitatisque quam stricti iuris rationem», яка означає: «У всіх юридичних справах правосуддя й справедливість мають перевагу перед строгим розумінням права». Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи (вказана правова позиція викладена у постанові КЦС ВС від 21.08.2024 у справі №462/7300/20).

Суд зазначає, що застосування п`ятикратного штрафу від провізної плати, у першу чергу має дуже стимулюючу функцію для недопущення порушень і сприяння безпеці руху на залізниці, яка є стратегічним об`єктом (адже, збитки, спричинені можливими аваріями відшкодовуються незалежно від сплати штрафу). Разом з цим, зазначення в накладній маси вантажу у перевізному документі більшого розміру, ніж фактично завантажено, жодним чином не впливає на правильну та безпечну організацію руху залізничного транспорту.

Норми Статуту залізниць України не містять заборони щодо зменшення судом розміру неустойки (штрафу), який підлягає стягненню з відправника. Також Статутом не врегульовано питання зменшення розміру штрафу, на відміну від Цивільного кодексу України та Господарського кодексу України, які мають вищу юридичну силу у порівнянні зі Статутом залізниць України.

Крім того, як свідчать матеріали справи, фактична маса вантажу не перевищувала вантажопідйомність вагонів, отже, вчинене відповідачем правопорушення (неправильне зазначення у накладній маси (у частині зазначення у перевізному документі більшого розміру, ніж фактично завантажено) не могло створювати небезпеку під час перевезення. Протилежного позивачем не доведено.

За змістом позову, позивачу не спричинена матеріальна шкода у результаті порушення, що мало місце, інші шкідливі для позивача наслідки виконання договору перевезення не настали.

Суд зауважує, що позивач не довів ані настання, ані обґрунтовану можливість настання будь-яких негативних наслідків від вчиненого відповідачем порушення, а стягнення штрафу в заявленому розмірі за факт неправильного зазначення особою маси вантажу в накладній не може вважатись розумним та справедливим.

Відтак, за висновком суду, враховуючи ступінь виконання зобов`язання відповідачем, майновий стан сторін, відсутність доказів понесення позивачем збитків у результаті дій відповідача, керуючись принципами справедливості, добросовісності та розумності, у даному випадку стягнення штрафу з відповідача у розмірі 50 610,00 грн є надмірним, не відповідає критерію обґрунтованості відповідальності та неспівмірне з наслідками порушення.

Суд зазначає, що відповідальність за недоведеності умисно недобросовісних дій відправника з метою заподіяння шкоди залізниці, а також за недоведеності завдання збитків залізниці не може мати наслідком стягнення п`яти провізних плат. Застосування такого розміру штрафної санкції не відповідає ступеню порушення та є надмірним тягарем для учасника у сфері перевезення залізничним транспортом.

Отже, стягнення штрафу у заявленому розмірі не відповідатиме критерію співмірності.

Разом з цим, суд вважає за необхідне зазначити, що, реалізуючи свої дискреційні повноваження, передбачені статтями 551 Цивільного кодексу України щодо права зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій, суд повинен забезпечити баланс інтересів сторін справи з урахуванням встановлених обставин справи та не допускати фактичного звільнення від їх сплати без належних правових підстав.

Підприємництвом, за положеннями ст. 42 Господарського кодексу України, є самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

При цьому здійснення підприємницької діяльності на власний ризик означає покладення на підприємця тягаря несприятливих наслідків такої діяльності.

Як позивач, так і відповідач, є господарюючими суб`єктами, відтак несуть відповідний ризик під час здійснення своєї господарської діяльності.

24.02.2022 РФ розпочато повномасштабні військові дії проти України, у зв`язку з чим Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №64/2022 від 24.02.2022, затвердженим Законом України від 24.02.2022 №2102-IX, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини 1 статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24.02.2022. Строк воєнного стану неодноразово продовжувався і не скасований на дату ухвалення оскаржуваного судового рішення.

Наведені факти є загальновідомими обставинами, отже, в силу приписів частини 3 статті 75 Господарського процесуального кодексу України, не потребують доказування. При цьому ці обставини відомі обом сторонам.

Оскільки АТ «Укрзалізниця» займає монопольне становище, то відповідач позбавлений можливості обрати іншого контрагента у цій сфері взаємовідносин.

Акціонерне товариство «Українська залізниця» внесено до переліку підприємств, які мають стратегічне значення для економіки та безпеки держави. Наразі позивач виконує вкрай важливі функції зі здійснення евакуаційних рейсів, перевезення гуманітарної допомоги, військових та військових вантажів по всій Україні, та регулярно несе значні фінансові витрати при обмеженій можливості отримання прибутку з оплачуваних пасажирських та вантажних перевезень.

У свою чергу, основним видом діяльності АТ «Новоселівський ГЗК» є добування, збагачення та помолу піску кварцового відкритим способом на Новоселівському родовищі кварцових пісків Харківського району та Берестовеньківському родовищі кварцових пісків Берестинського району. Продукція, яка виготовляється підприємством, використовується та є основою для виготовлення скла, в тому числі медичного, будівельних сумішів тощо; природній пісок підприємства, на підставі укладених договорів, поставляється для газовидобувних компаній, підприємств, що здійснюють ремонт автодоріг та мостів, будівництво підземних укриттів та інших об`єктів критичної інфраструктури, що випускають будівельну продукцію, здійснюють будівництво фортифікаційних споруд.

Відповідно до розпорядженням начальника Харківської обласної військової адміністрації № 273 В від 02 квітня 2025 року, АТ «Новоселівський ГЗК» було визнано критично важливим підприємством для функціонування економіки та забезпечення життєдіяльності населення в особливий період, 19 березня 2026 року розпорядженням начальника Харківської обласної військової адміністрації № 204 В АТ «Новоселівський ГЗК» було підтверджено статус підприємства, установи, організації, які є критично важливими для функціонування економіки та забезпечення життєдіяльності населення в особливий період.

Отже, відповідач в умовах воєнного стану також має для країни важливе стратегічне значення.

Відтак, сторони здійснюють підприємницьку діяльність в умовах воєнного стану. Поряд з цим, як зазначалося вище, вчинене відповідачем правопорушення не завдало збитків залізниці та не вплинуло на майновий стан позивача, у той час як стягнення штрафу в заявленому розмірі вочевидь перетворюється на несправедливо непомірний тягар для відповідача та за встановлених обставин не спрямовано на розумне стимулювання боржника виконувати зобов`язання, а є фактично доходом позивача.

За наведених обставин, керуючись принципами справедливості та співмірності з наслідками порушення, суд дійшов висновку про зменшення розміру штрафу до 1-ї провізної плати, тобто до 10 122,00 грн.

У частині 3 статті 2 Господарського процесуального України передбачено, що одним з основних принципів господарського судочинства визначено принцип змагальності сторін, сутність якого розкрита у статті 13 цього Кодексу.

Відповідно до частин 3, 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до частини 1 статті 14 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до вимог частини 1 статті 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до статті 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Суд зазначає, що у викладі підстав для прийняття рішення суду необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення (правова позиція, викладена у постанові Верховного Суду від 28.05.2020 у справі №909/636/16).

Враховуючи фактичні обставини справи та наведені норми законодавства, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді усіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, судовий збір у даній справі покладається на відповідача .

Разом з тим, вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд зазначає, що судовий збір у разі зменшення судом розміру штрафу покладається на відповідача повністю, без урахування зменшення неустойки, що узгоджується з правовою позицією Верховного Суду у постанові від 03.04.2018 у справі №902/339/16.

На підставі викладеного, керуючись статтями 4, 20, 73, 74, 76-79, 86, 123, 129, 226, 238-242 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Новоселівський гірничо-збагачувальний комбінат" (63209, Харківська обл., Харківський р-н, село Новоселівка, вулиця Піщана, буд. 2, ) на користь Акціонерного товариства "Українська залізниця" (03680, м. Київ, вул. Єжи Ґедройця, буд. 5, ) в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" (49038, місто Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, буд. 108, ) штраф у розмірі 10 122,00 грн, а також судовий збір у розмірі 2662,40 грн.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: Акціонерне товариство "Українська залізниця" (03680, м. Київ, вул. Єжи Ґедройця, буд. 5, ) в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" (49038, місто Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, буд. 108, ).

Відповідач: Приватне акціонерне товариство "Новоселівський гірничо-збагачувальний комбінат" (63209, Харківська обл., Харківський р-н, село Новоселівка, вулиця Піщана, буд. 2, ).

Повне рішення складено "17" квітня 2026 р.

СуддяО.О. Присяжнюк