ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2026 рокум. ЛьвівСправа № 907/789/25
Західний апеляційний господарський суд в складі колегії:

головуючого судді Кравчук Н.М.

суддів Матущак О.І.

Скрипчук О.С.

секретар судового засідання Копець Х.А.

розглянувши апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у Закарпатській області від 08.12.2025 (вх..№ЗАГС 01-05/3646/25 від 09.12.2025)

на рішення Господарського суду Закарпатської області від 23.10.2025 (повний текст рішення складено та підписано 19.11.2025, суддя Д.Є. Мірошниченко)

у справі №907/789/25

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Рітейл Захід-Південь (надалі - ТОВ Рітейл Захід-Південь), м. Херсон

до відповідача Головного управління Державної податкової служби у Закарпатській області, м. Ужгород

про стягнення 500 780,00 грн

з участю представників:

від позивача : Хромченко О.С. - в режимі відеоконференції;

від відповідача: Кремер Л.Ю. в режимі відеоконференції;

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Рітейл Захід-Південь» звернулося до Господарського суду Закарпатської області з позовною заявою до Головного управління ДПС у Закарпатській області про відшкодування майнової шкоди в сумі 500 780,00 грн, завданої протиправними рішеннями суб`єкта владних повноважень.

Позовні вимоги обгрунтовано незаконним анулюванням відповідачем отриманих позивачем ліцензій на право оптової торгівлі алкогольними напоями (№ 00006 зі строком дії з 19.01.2023 до 19.01.2028 та №00004 зі строком дії з 19.01.2023 до 19.01.2028). Позивач зазначає, що відповідні розпорядження відповідача від 31.01.2024 №25 та №26 про анулювання вказаних вище ліцензій були оскаржені у судовому порядку, за наслідком чого визнані протиправними та скасовані рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 13.12.2024 у справі № 420/12431/24, яке залишено без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 06.03.2025. Внаслідок протиправного анулювання відповідачем ліцензій, позивач був позбавлений можливості здійснювати свою основну господарську діяльність (неспеціалізована оптова торгівля продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами (основний)), що створювало загрозу повної зупинки підприємства, зриву виконання договірних зобов`язань та завдання ще більших збитків. Позивач був змушений понести прямі майнові витрати (реальні збитки), а саме: оплатити 500 000,00 грн за видачу нової ліцензії на право оптової торгівлі алкогольними напоями, крім сидру та перрі (без додання спирту) та 780,00 грн за видачу нової ліцензії на право оптової торгівлі сидром та перрі (без додання спирту).

Рішенням Господарського суду Закарпатської області від 23.10.2025 у справі №907/789/25 позовні вимоги задоволено. Стягнуто з Державного бюджету України на користь ТОВ «Рітейл Захід-Південь» 500780,00 грн майнової шкоди. Стягнуто з Головного управління Державної податкової служби у Закарпатській області на користь ТОВ «Рітейл Захід-Південь» на відшкодування сплаченого судового збору в розмірі 6009,36 грн.

Суд першої інстанції при ухваленні рішення встановив, що судовими рішеннями визнано протиправним та скасовано розпорядження ГУДПС у Закарпатській області від 31.01.2024 №25 та №26 про анулювання ліцензій з реєстраційними номерами №00006 та №00004 відповідно. Відтак, суд дійшов висновку, що доведеним є факт неправомірності дій ГУ ДПС у Закарпатській області, які виразились у протиправному анулюванні відповідних ліцензій, у зв`язку з чим позивач втратив право на оптову торгівлю алкогольними напоями. Суд врахував, що факт понесення позивачем збитків у розмірі 500780,00 грн (придбання нових ліцензій) є встановленим.

Не погодившись з ухваленим рішенням, ГУ ДПС у Закарпатській області звернулося до Західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить в позові відмовити.

Скаржник вважає, що оскаржуване рішення винесено з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, висновки суду не відповідають обставинам справи, що є підставою для скасування даного рішення та ухвалення нового рішення. Зокрема, скаржник зазначає, що позивач не звертався із заявою про забезпечення позову щодо визнання протиправним та скасування розпоряджень ГУ ДПС у Закарпатській області від 31.01.2024 №25 та №26 у справі №420/12431/24, такі дії дали б можливість позивачу продовжувати здійснення господарської діяльності, що підлягає ліцензування. Скаржник вважає помилковими висновки суду про те, що сплачені позивачем 500 000 грн та 780 грн за отримання нових ліцензій скаржник є прямими майновими витратами (реальними збитками). Вважає, що саме бездіяльність позивача, яка полягає у неподанні до органу, який видав ліцензії, заяви про внесення змін до ліцензій призвела до анулювання відповідачем ліцензій. На думку скаржника, суд першої інстанції неправильно витлумачив ст. ст. 22, 1166 Цивільного кодексу України при оцінці спірних правовідносин. Вважає, що сплата позивачем сум за отримання нових ліцензій не є прямим, неминучим наслідком прийняття розпоряджень від 31.01.2024 №25 та №26, оскільки позивач не зобов`язаний був здійснювати таку оплату і зробив це добровільно, щоб отримати право на здійснення певних видів діяльності. Також звертає увагу на те, що судом першої інстанції не надано правової оцінки щодо аргументів відповідача, що сплата позивачем коштів за отримання нових ліцензій не може трактуватися як шкода в розумінні п. 114.3 ст. 114 Податкового кодексу України, оскільки наслідком такої сплати є отримання позивачем права на оптову торгівлю алкогольним напоями, але аж ніяк не відновлення порушеного права.

ТОВ «Рітейл Захід-Південь» у відзиві на апеляційну скаргу від 16.01.2026 заперечує проти доводів скаржника, вказуючи на те, що 05.02.2024 позивачем подавалась в межах справи №420/12431/24 заява про забезпечення позову, однак 06.02.2024 ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду №ЗП/260/4/24, яка набрала законної сили, відмовлено у задоволенні такої. Подання заяви про забезпечення позову є правом, а не обов`язком позивача, відтак, нездійснення цього права не може бути обставиною, котра звільняє відповідача від відповідальності за шкоду, завдану незаконними рішеннями. На думку позивача, твердження ГУ ДПС у Закарпатській області про те, що прийняття розпоряджень про анулювання ліцензій відбулося внаслідок зміни позивачем місцезнаходження з м. Ужгород на м. Херсон та неповідомлення ТОВ «Рітейл Захід-Південь» органу ДПС про зміну місцезнаходження - не відповідає дійсності, оскільки місцезнаходження позивач змінив 05.02.2024 тобто, вже після прийняття податковою службою протиправних розпоряджень. Звертає увагу, що до матеріалів справи додано копії звітів про обсяги придбання та реалізації алкогольних напоїв у оптовій мережі, згідно з якими обсяги ліцензованих операцій ТОВ «Рітейл Захід-Південь» є значними, а отже, припинення діяльності з оптової торгівлі внаслідок протиправних рішень відповідача могло призвести до ще більших збитків, зокрема, у вигляді штрафних санкцій, спричинених контрагентами, які згідно з п.114.3 Податкового кодексу України, відноситься до шкоди, яка підлягає відшкодуванню державою. Отже, вказує, що діючи розумно та добросовісно, з метою мінімізації збитків, позивач був змушений вжити заходів для відновлення свого порушеного права та отримати нові ліцензії з метою можливості безперервно вести свою господарську діяльність та не допустити її зупинення. Відтак, протиправне анулювання ліцензій призвело до юридичного наслідку припинення права займатися певною діяльністю, а відновлення порушеного права шляхом повторного отримання відповідних ліцензій призвело до завдання позивачу шкоди (збитків) в розмірі фактично понесених витрат на отримання ліцензій. Просить залишити апеляційну скаргу ГУ ДПС у Закарпатській області без задоволення, а рішення Господарського суду Закарпатської області від 23.10.2025 у справі № 907/789/25 без змін.

В судовому засіданні 07.04.2026 представники учасників процесу надали свої пояснення по суті апеляційної скарги.

Представник позивача в судовому засіданні просив залишити без змін оскаржуване рішення місцевого господарського суду, а апеляційну скаргу без задоволення.

Представник відповідача просив скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити.

Вивчивши апеляційну скаргу, здійснивши оцінку доказів, що містяться в матеріалах справи, заслухавши пояснення представників сторін, Західний апеляційний господарський суд встановив таке.

ТОВ «Рітейл Захід-Південь» здійснювало господарську діяльність на підставі ліцензій на право оптової торгівлі алкогольними напоями на підставі ліцензії № 00006 на право оптової торгівлі алкогольними напоями, крім сидру та перрі (без додавання спирту), строком дії з 19.01.2023 до 19.01.2028 та ліцензії №00004 на право оптової торгівлі алкогольними напоями сидром та перрі (без додавання спирту), строком дії з 19.01.2023 до 19.01.2028 .

04.01.2024 ТОВ «Рітейл Захід-Південь» зверталося до Головного управління ДПС у Закарпатській області із заявами №159, 160 про продовження терміну дії зазначених ліцензій на черговий період (т-1, а.с.24,25).

Оплата ліцензій за черговий період підтверджується платіжними інструкціями від 03.01.2024 № 996 на суму 500 000,00 грн та № 997 на суму 780,00 грн (т-1, а.с.26,27).

31.01.2024 Головним управлінням ДПС у Закарпатській області були прийняті розпорядження № 25 та № 26 про анулювання вказаних ліцензій (т-1, а.с.92, 93).

ТОВ «Рітейл Захід-Південь» оскаржив розпорядження ГУ ДПС у Закарпатській області № 25 та № 26 від 31.01.2024 в судовому порядку.

Однак, з метою забезпечення можливості ведення господарської діяльності з оптової торгівлі алкогольними напоями протягом розгляду справи про визнання протиправними та скасування розпоряджень відповідача, позивачем придбані нові ліцензії від 01.03.2024 на право оптової торгівлі алкогольними напоями, крім сидру та перрі (без додавання спирту) та на право оптової торгівлі алкогольними напоями сидром та перрі (без додавання спирту) (т-1, а.с.30, 31). За дані ліцензії позивачем сплачено 500 000,00 грн і 780,00 грн, що підтверджується платіжними інструкціями №9366 від 28.02.2024 №9365 від 28.02.2024 (т-1, а.с.28-29).

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 13.11.2024 у справі №420/12431/24, яке залишено без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 06.03.2025 визнано протиправним та скасовано розпорядження Головного управління ДПС у Закарпатській області від 31.01.2024 №25 про анулювання ліцензії, реєстраційний номер №00006 термін дії з 19.01.2023 до 19.01.2028, виданої ТОВ «Рітейл Захід-Південь» на право оптової торгівлі алкогольними напоями, крім сидру та перрі (без додавання спирту); визнано протиправним та скасовано розпорядження Головного управління Державної податкової служби у Закарпатській області від 31.01.2024 №26 про анулювання ліцензії, реєстраційний номер №00004 терміном дії з 19.01.2023 до 19.01.2028, виданої ТОВ «Рітейл Захід-Південь» на право оптової торгівлі алкогольними напоями сидром та перрі (без додавання спирту) (т-1, а.с.11-15, 16-21).

ТОВ «Рітейл Захід-Південь» вказує, що саме протиправні розпорядження відповідача про анулювання ліцензій зумовили необхідність отримання нових ліцензій та здійснення додаткових витрат на їх отримання, в зв`язку з чим і подано позов про стягнення з відповідача майнової шкоди (реальних збитків) у розмірі фактично понесених витрат на отримання відповідних ліцензій.

При ухваленні постанови колегія суддів керувалася таким.

Згідно з ст. 56 Конституції України кожному гарантовано право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Статтею 1166 Цивільного кодексу України встановлено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, заподіяна майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів (ст. 1173 Цивільного кодексу України).

Статтею 1174 Цивільного кодексу України встановлено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійснені нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

У постановах Великої Палати Верховного Суду від 12.03.2019 у справі № 920/715/17 та від 14.04.2020 у справі № 926/1196/18 сформовано висновок, що підставою для притягнення органу державної влади до відповідальності у вигляді стягнення шкоди є наявність трьох умов: неправомірні дії цього органу, наявність шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою, і довести наявність цих умов має позивач, який звернувся з позовом про стягнення шкоди на підставі статті 1173 Цивільного кодексу України.

Предметом спору у даній справі є стягнення майнової шкоди (реальних збитків) у розмірі фактично понесених витрати на отримання нових ліцензій, що спричинило саме протиправними розпорядженнями відповідача про анулювання попередніх ліцензій.

Дії (бездіяльність) органів державної влади, внаслідок яких (якої) було завдано шкоди, є основним предметом доказування та, відповідно встановлення у цій справі, оскільки відсутність такого елемента делікту свідчить про відсутність інших складових цієї правової конструкції та відсутність самого заподіяння шкоди як юридичного факту, передбаченого статтею 11 ЦК України внаслідок якого виникають цивільні права та обов`язки (постанова Великої Палати Верховного Суду від 12.03.2019 у справі №920/715/17).

Як зазначалося вище, обставини прийняття розпоряджень ГУ ДПС у Закарпатській області №25 та №26 про анулювання ліцензій були предметом розгляду у адміністративній справі №420/12431/24.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 13.11.2024 у справі № 420/12431/24, яке залишено без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 06.03.2025 визнано протиправним та скасовано розпорядження ГУ ДПС у Закарпатській області від 31.01.2024 №25 та №26 про анулювання ліцензій з реєстраційними номерами 00006 та №00004 відповідно.

Відповідно до ч. 4 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України судові рішення у справі №420/12431/24 набрали законної сили, відтак, встановлені ними обставинами є преюдиційними та не підлягають доказуванню в межах цієї справи.

У постанові Верховного Суду від 05.09.2023 у справі №910/11761/21 викладено висновок про те, що преюдиційні факти це факти, встановлені рішенням чи вироком суду, що набрали законної сили. Преюдиційність ґрунтується на правовій властивості законної сили судового рішення і означається його суб`єктивними і об`єктивними межами, за якими сторони та інші особи, які брали участь у розгляді справи, а також їх правонаступники не можуть знову оспорювати в іншому процесі встановлені судовим рішенням у такій справі правовідносини. Преюдиційні обставини є обов`язковими для суду, який розглядає справу навіть у тому випадку, коли він вважає, що вони встановлені неправильно. Таким чином, законодавець намагається забезпечити єдність судової практики та запобігти появі протилежних за змістом рішень.

Отже, судом встановлено, що наслідком індивідуальних правових актів, а саме розпоряджень ГУ ДПС у Закарпатській області №25, №26 від 31.01.2024 офіційного оформленого результату волевиявлення органу державної влади, здійснюваним в односторонньому порядку і спрямованим на виникнення певних юридичних наслідків, що стосуються інтересів ТОВ «Рітейл Захід-Південь», його прав та обов`язків стало протиправне анулювання ліцензій від 19.01.2023.

У свою чергу, протиправне анулювання зазначених вище ліцензій призвело до юридичного наслідку припинення права займатися господарською діяльністю, а відновлення порушеного права шляхом повторного отримання відповідних ліцензій призвело до завдання позивачу шкоди (збитків) в розмірі фактично понесених витрат на отримання ліцензій.

Причинний зв`язок як обов`язковий елемент відповідальності за заподіяні збитки полягає в тому, що шкода повинна бути об`єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди, отже, доведенню підлягає факт того, що протиправні дії заподіювача є причиною, а збитки є наслідком такої протиправної поведінки.

Причинно-наслідковий зв`язок між протиправною поведінкою відповідача і завданими позивачу збитками полягає в тому, що внаслідок протиправних рішень відповідача позивача було позбавлено права, для відновлення якого позивач змушений був понести витрати, на отримання нових ліцензій, які вважає позивач реальними збитками.

Реальні збитки - це фактичні втрати майна або витрати, які особа понесла у зв`язку з пошкодженням або знищенням майна, а також втрати, необхідні для відновлення порушених прав. Тобто, це прямі фінансові втрати, які можна виміряти та які виникли внаслідок певної події.

Отже, реальні збитки включають в себе вартість пошкодженого майна, витрати на його ремонт, а також витрати, пов`язані з відновленням порушених прав.

Суд апеляційної інстанції констатує, що за відсутності протиправних рішень відповідача про анулювання ліцензій, у позивача були б відсутні підстави отримувати такі ж самі ліцензії повторно. Іншої причини, якою зумовлено повторне отримання ліцензій позивачем, відповідачем не наведено.

Необґрунтованим є твердження скаржника про те, що сплата позивачем сум за отримання нових ліцензій не є прямим, неминучим наслідком прийняття розпоряджень від 31.01.2024 №25 та №26, оскільки позивач не зобов`язаний був здійснювати таку оплату і зробив це добровільно, щоб отримати право на здійснення певних видів діяльності, оскільки саме розпорядження від 31.01.2024 №25 та №26 стали причиною отримання нових ліцензій, а добровільний характер дій щодо відновлення свого права не свідчить, що пов`язані з цією метою витрати не є шкодою (збитками).

Отже, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що в даному випадку існує прямий причинно-наслідковий зв`язок між протиправними рішеннями відповідача та завданими позивачу збитками.

Витрати, понесені позивачем внаслідок протиправних рішень відповідача, всупереч позиції відповідача, положеннями п.114.3 ст. 114 Податкового кодексу України визначено як такі, що включаються до складу шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю контролюючих органів, їх посадових (службових) осіб.

Згідно зі п.114.3 ст. 114 Податкового кодексу України шкода, заподіяна протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю контролюючих органів, їх посадових (службових) осіб, може включати:

114.3.1. вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна платника податків, визначена відповідно до вимог законодавства;

114.3.2. додаткові витрати, понесені платником податку внаслідок протиправних рішень, дій чи бездіяльності контролюючих органів, їх посадових (службових) осіб (штрафні санкції, сплачені контрагентам платника податку, вартість додаткових робіт, послуг, додатково витрачених матеріалів тощо).

Суд апеляційної інстанції зазначає, що твердження скаржника про те, що «сплата позивачем коштів за отримання нових ліцензій не можуть трактуватися як шкода, оскільки наслідком такої сплати є отримання позивачем права на оптову торгівлю алкогольними напоями, але аж ніяк не відновлення порушеного права» не заслуговують на увагу суду, оскільки відповідач (скаржник) не враховує того, що у позивача на дату винесення розпоряджень від 31.01.2024 №25 та №26 існувало право на оптову торгівлю алкогольними напоями, якого він був позбавлений зазначеними розпорядженнями, а тому повторне отримання права на здійснення тієї ж діяльності є саме відновленням, а не отриманням права.

Щодо твердження скаржника про те, що позивачем не було подано у адміністративній справі №420/12431/24 заяви про забезпечення позову, то таке не відповідає дійсності, оскільки ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду №ЗП/260/4/24 від 06.02.2024, яка набрала законної сили, відмовлено у вжитті заходів забезпечення позову.

Отже, за наслідками апеляційного перегляду оскаржуваного судового рішення колегія суддів констатує, що доводи скаржника не знайшли свого підтвердження в ході розгляду апеляційної скарги, ці доводи не спростовують фактів, покладених в основу рішення Господарського суду Закарпатської області від 23.10.2025 у справі №907/789/25, а зводяться до переоцінки доказів у даній справі.

За приписами частин 1, 2, 4 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до ч.ч.1-5 статті 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно з практикою Європейського Суду з прав людини, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, у рішеннях судів та органів, що вирішують спори, має бути належним чином викладено підстави, на яких вони ґрунтуються. Обсяг цього обов`язку щодо обґрунтовування рішення може бути різним залежно від характеру самого рішення і має визначатись з урахуванням обставин відповідної справи. Пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.

Підсумовуючи вищевказане, колегія суддів приходить до висновку про те, що суд першої інстанції правильно встановив обставини, що мають значення для справи, надав належну оцінку дослідженим доказам, прийняв законне обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального і процесуального права, тому його необхідно залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

З огляду на те, що суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, судові витрати, пов`язані з розглядом справи у суді апеляційної інстанції, покладаються на скаржника відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись статтями 269, 270, 275, 276, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Західний апеляційний господарський суд

ухвалив:

1. Апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у Закарпатській області від 08.12.2025 - залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Закарпатської області від 23.10.2025 у справі №907/789/25 залишити без змін.

3. Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги залишити за скаржником.

4. Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку в строки, передбачені ст. ст. 287-288 ГПК України.

5. Справу повернути до Господарського суду Закарпатської області.

Веб-адреса Єдиного державного реєстру судових рішень, розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет: http://reyestr.court.gov.ua/.

Головуючий суддя Н.М. Кравчук

Судді О.І. Матущак

О.С. Скрипчук