ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
У Х В А Л А

15.04.2026 м.Дніпро Справа № 904/319/25

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Чередка А.Є. (доповідач)

суддів: Мороза В.Ф., Іванова О.Г.,

при секретарі судового засідання: Кишкань М.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця"

на рішення Господарського суду Дніпропетровської області (суддя Новікова Р.Г.) від 19.05.2025р. у справі № 904/319/25

за позовом Акціонерного товариства "Українська залізниця" м. Київ в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" м. Дніпро

до

1. Приватного підприємства "Атланта-Агро" м. Дніпро

2. Товариства з обмеженою відповідальністю "Комерс Сіті Дніпро" м. Дніпро

про солідарне стягнення з відповідачів плати за використання вагонів власності перевізника в розмірі 2 160 906 грн 60 коп , -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 19.05.2025р. у справі № 904/319/25 у задоволенні позовних вимог відмовлено.

До Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою звернулося Акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця", в якій просить скасувати рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 19.05.2025р. у справі № 904/319/25 та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги позивача задовольнити повністю.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 08.07.2025р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 19.05.2025р. у справі № 904/319/25, розгляд апеляційної скарги призначено в судове засідання на 28.10.2025 о 11:30 год.

В судовому засіданні 28.10.2025 оголошено перерву на 28.01.2026 o 16:30 год.

В судовому засіданні 28.01.2026 оголошено перерву на 15.04.2026 о 17:00 год.

Дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін суд встановив наступне.

Акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" звернулось до Приватного підприємства "Атланта-Агро" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Комерс Сіті Дніпро" з позовом про солідарне стягнення з відповідачів плати за використання вагонів власності перевізника в розмірі 2 160 906 грн 60 коп.

Позивач стверджував про порушення договору про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом, в частині одночасного пред`явлення до перевезення маршрутного поїзда. Вагони подавались не в один день і відправлялись не в складі одного маршрутного поїзда, що свідчить про перевезення вагонів груповими відправками. Тому суми платежів, розраховані як за маршрутний поїзд, підлягають перегляду (перерахунку) на заявлену до стягнення суму.

Під час розгляду справи судом першої інстанції відповідач-2 (ТОВ "Комерс Сіті Дніпро") заявив про застосування наслідків спливу позовної давності та вказав, що строк позовної давності тривалістю один рік до вимог позивача про стягнення плати за користування вагонами АТ "Українська залізниця" належить рахувати з 23.08.2022. Залізничні накладні, оформлені відправником (ТОВ "Комерс Сіті Дніпро") та прийняті залізницею до перевезення 21.08.2022, 22.08.2022, 23.08.2022. На момент звернення позивача з позовом у січні 2025 року, строк позовної давності тривалістю один рік вже сплив у серпні 2023 року.

Відповідач-1 (ПП "Атланта-Агро") усно заявив про застосування наслідків пропуску строку позовної давності.

Позивач не погодився із твердженням про сплив строку позовної давності та вказав, що строки позовної давності щодо заявленої до стягнення плати за користування власними вагонами перевізника, не сплинули, оскільки позовна заява подана в межах строку позовної давності, продовженого на строк дії карантину, воєнного стану (враховуючи пункти 12,19 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України, статті 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 Цивільного кодексу України).

Місцевий господарський суд приймаючи рішення відмовив у задоволенні вимог до ПП "Атланта-Агро", оскільки відповідальною особою за всі наслідки неправильності відомостей зазначених у накладній є відправник відповідач-2.

Позовні вимоги до ТОВ "Комерс Сіті Дніпро" визнано судом обґрунтованими та правомірними, однак суд відмови у їх задоволенні у зв`язку із застосуванням наслідків спливу строку позовної давності.

Суд з посиланням, зокрема, на правову позицію викладену у постанові Верховного Суду від 02.02.2023 у справі №914/3716/21, зазначив, що до правовідносин з перевезення вантажів залізницею (вимог/позовів перевізників до вантажовідправників та вантажоодержувачів, що випливають з перевезення) застосовується спеціальна позовна давність, передбачена статтею 315 Господарського кодексу України. Сторони у договорі (п.7.3) погодили, що строк позовної давності за вимогами перевізника до замовників, що випливають з правовідносин сторін за договором, становить один рік.

У свою чергу, стаття 315 Господарського кодексу України не підпадає під перелік статей, строки яких продовжено на строк дії карантину пунктом 7 розділу IX "Прикінцеві положення" Господарського кодексу України, положення пунктів 12, 19 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України до спірних правовідносин не застосовуються, виходячи із приписів статей 223, 315 Господарського кодексу України.

При цьому, суд першої інстанції відхилив доводи позивача про поважність причин пропуску строку позовної давності.

Також, суд послався на висновки постанов Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 26.03.2025 у справі №912/391/24, Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 у справі №904/5743/16, об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 18.06.2021 у справі №910/11949/20 в тій частині, що ГК України (ст. 315) є спеціальним законом, який повинен застосовуватися до правовідносин сторін переважно щодо норм права як такий, що прийнятий пізніше та містить порядок обчислення позовної давності.

У суді апеляційної інстанції сторони наполягають на своїх позиціях, висловлених у суді першої інстанції.

В апеляції позивач зазначав, що строк позовної давності, визначений підп. 6 ч. 2 ст. 258 Цивільного кодексу України, який регулює спірні відносини, в силу пункту 12 Розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України продовжено на строк дії карантину.

Отже, встановлення питання позовної давності у даній справі є визначальним, як і правильність застосування пункту 12 Розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України.

Проте, на розгляді об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду перебуває справа № 911/1913/23, передана Касаційним господарським судом у складі Верховного Суду згідно з ухвалою від 11.03.2025 з мотивів необхідності відступлення від висновку, викладеного у постанові Верховного Суду 01.02.2024 у справі № 916/411/23 про те, що спеціальна позовна давність, передбачена статтею 258 Цивільного кодексу України, строк якої визначено законом - частиною другою статті 30 Закону України "Про приватизацію державного та комунального майна", є продовженою відповідно до Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" на строк дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19). Верховний Суд вважав за необхідне відступити від висновку, викладеного вище, з метою забезпечення правової визначеності та подолання сумнівів щодо тлумачення положень чинного законодавства у контексті спірних правовідносин, а саме пункту 12 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України - під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Також, обґрунтовуючи потребу відступу, Верховний Суд в ухвалі від 11.03.2025 зауважив, що відповідач-1 серед іншого наголошує, що у постанові Верховного Суду від 02.02.2023 у справі № 914/3716/21 викладений висновок, згідно з яким у переліку статей, передбачених пунктом 12 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України, відсутня стаття 315 Господарського кодексу України. З огляду на те, що стаття 315 Господарського кодексу України відсутня у переліку статей, строки яких продовжено на строк дії карантину, як у пункті 12 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України, так і у пункті 7 розділу "Прикінцеві положення" Господарського кодексу України, Верховний Суд вважав, що суд апеляційної інстанції необґрунтовано застосував до спірних правовідносин положення пункту 12 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України.

В ухвалі зазначено, що доводи касаційної скарги свідчать, що підхід Верховного Суду у питанні застосування положень пункту 12 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України до строків, перелік яких прямо не наведений у вказаній нормі, є суперечливим.

Ухвалою об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 10.04.2025 справу № 911/1913/23 прийнято до розгляду та на теперішній час її розгляд не завершено.

Апеляційний суд враховує те, що елементом верховенства права є принцип правової визначеності, який, зокрема, передбачає, що закон, як і будь-який інший акт держави, повинен характеризуватися якістю, щоб виключити ризик свавілля.

Відповідно до частини четвертої статті 17 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" єдність системи судоустрою забезпечується, зокрема, єдністю судової практики (пункт 4).

У відповідності до частини шостої статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" та частини четвертої статті 236 ГПК України висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 228 ГПК України, суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадках перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (в іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду.

З огляду на те, що висновок об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у справі № 911/1913/23 сприятиме забезпеченню єдності судової практики, дотриманню принципу верховенства права, складовою якої є юридична визначеність, та принципу пропорційності, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зупинити провадження за апеляційною скаргою, поданою у справі № 904/319/25, до перегляду об`єднаною палатою у касаційному порядку судового рішення у справі № 911/1913/23.

Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду зупиняючи провадження у правовідносинах залізничного перевезення за викладених обставин (ухвали від 09 березня 2026 року по cправі № 902/650/25, від 14 січня 2026 року по cправі № 911/1345/25).

Керуючись п. 7 ч. 1 ст. 228, 234, 235, 281 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд

УХВАЛИВ:

Зупинити провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 19.05.2025р. у справі № 904/319/25 до розгляду об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду справи № 911/1913/23.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду в двадцятиденний термін з дати складення повного тексту ухвали.

Повна ухвала складена 15.04.2026р.

Головуючий суддя А.Є. Чередко

Суддя В.Ф. Мороз

Суддя О.Г. Іванов