номер провадження справи 22/14/26
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
27.04.2026 Справа № 908/266/26
м. Запоріжжя Запорізької області
Господарський суд Запорізької області у складі судді Ярешко О.В.,
розглянувши без виклику учасників справи матеріали заяви (вих. № 16/04-26 від 16.04.2026) Товариства з обмеженою відповідальністю РЕЙЛ ЛОДЖИСТІКС про стягнення витрат на правничу допомогу у справі № 908/266/26
про стягнення 219 800,60 грн.
Рішенням Господарського суду Запорізької області від 10.04.2026 у справі № 908/266/26 (повне судове рішення складено 13.04.2026) позов задоволений повністю. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю КОМПАНІЯ АНТАРІУС на користь Товариства з обмеженою відповідальністю РЕЙЛ ЛОДЖИСТІКС 48405 (сорок вісім тисяч чотириста п`ять) грн. 60 коп. 3% річних, 171395 (сто сімдесят одна тисяча триста дев`яносто п`ять) грн. 00 коп. інфляційних втрат, 2662 (дві тисячі шістсот шістдесят дві) грн. 40 коп. судового збору.

17.04.2026 від Товариства з обмеженою відповідальністю РЕЙЛ ЛОДЖИСТІКС через систему Електронний суд (сформовано у системі 16.04.2026) надійшла заява (вих. № 16/04-26 від 17.04.2026) про ухвалення додаткового рішення, згідно якої просив стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 8100,00 грн.

Згідно з протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 17.04.2026, заяву визначено для розгляду судді Ярешко О.В.

Ухвалою суду від 20.04.2026 суддею Ярешко О.В. прийнято заяву до розгляду. Встановлено відповідачу строк до 24.04.2026 для подання заперечення на заяву.

Ухвала доставлена до електронних кабінетів сторін 20.04.2026, що підтверджується довідками про доставку електронних листів.

Згідно ч. 3 ст. 233 ГПК України, суд може вирішити питання розподілу судових витрат у додатковому рішенні після ухвалення рішення за результатами розгляду справи по суті.

Відповідно ч.ч. 1, 3, 4 ст. 244 Господарського процесуального кодексу України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати - без повідомлення учасників справи. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Оскільки заява про ухвалення додаткового судового рішення стосується лише питання про судові витрати, суд визнав можливим ухвалити додаткове судове рішення без повідомлення (виклику) учасників справи.

Згідно ч.ч. 1, 3 ст. 123 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Частиною 8 ст. 129 ГПК України передбачено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Згідно ч. 1 ст. 221 Господарського процесуального кодексу України, якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

У позовній заяві позивачем було викладено попередній (орієнтовний) розрахунок суми витрат на професійну правничу допомогу, яку позивач очікував понести 20000,00 грн., зазначено, що остаточний розмір витрат буде визначено з урахуванням вчинених процесуальних дій.

Отже, суд приходить до висновку, що позивач заявив про свій намір щодо стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу.

Докази щодо понесення таких витрат подані позивачем після ухвалення судового рішення у цій справі протягом п`яти днів, тобто у встановлений ч. 8 ст. 129 ГПК України строк, долучені судом до матеріалів справи та прийняті до розгляду.

Як слідує з матеріалів справи, між Товариством з обмеженою відповідальністю РЕЙЛ ЛОДЖИСТІКС (замовник за договором) та Адвокатським бюро ОПРИСНЯК (виконавець) було укладено договір про надання правничої (правової) допомоги № 10/1221-Ю від 16.12.2021, предметом якого є зобов`язання виконавця здійснювати захист, представництво інтересів замовника та надання інших видів правничої (правової) допомоги замовнику, та зобов`язання замовника оплатити надання правничої допомоги (п. 1.1).

Зміст та вартість послуг, обумовлених даним договором, визначається сторонами у додаткових годах до даного договору (п.п. 1.2, 5.1). Адвокатом, що безпосередньо надає правничу (правову) допомогу на підставі цього договору є Оприсняк Б.Р.

Згідно п. 6.1, надання послуг виконавцем та приймання їх результатів замовником оформлюється актом наданих послуг.

Згідно п. 8.1 (у редакції додаткової угоди № 3 від 30.12.2025) діє до 31.12.2027.

Додатковою угодою № 2 від 10.04.2023 сторони визначили, що вартість послуг виконавця за цим договором складає 2700,00 грн. без ПДВ за 1 годину роботи адвоката у справах замовника.

15.04.2026 між ТОВ РЕЙЛ ЛОДЖИСТІКС та АБ ОПРИСНЯК підписано акт № 12 наданих послуг, згідно якого виконавець надав, а замовник прийняв послуги, пов`язані з господарською діяльністю замовника, що полягають у наступному: надання професійної правничої допомоги, пов`язаної з представництвом у Господарському суді Запорізької області по справі № 908/266/26; ціна послуги 2700,00 грн. за годину; кількість 3 години; загальна вартість 8100,00 грн. Зазначено, що сторони зауважень щодо повноти та змісту наданих послуг не мають.

Позивачем долучено до матеріалів справи ордер АІ № 2085255, виданий 24.12.2025 позивачу АБ ОПРИСНЯК на підставі вказаного договору (адвокат Оприсняк Б.Р.); свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії ВН № 000595, виданого Оприсняку Б.Р.

Також між сторонами цього договору 15.04.2026 підписаний звіт про надані послуги згідно договору № 10/1221-Ю від 16.12.2021. Зазначено, що на виконання цього договору сторони погоджують надані виконавцем послуги правничої допомоги у Господарському суді Запорізької області по справі № 908/266/26, а саме: підготовка та подання до суду позовної заяви, підготовка доказів та здійснення розрахунку ціни позову, кількість 3 години, вартість 2700,00 грн. за годину, загальна вартість 8100,00 грн.

Положеннями статті 59 Конституції України встановлено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини 3 статті 2 Господарського процесуального кодексу України).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права у суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Відповідно до ст. 131 Конституції України, для надання професійної правничої допомоги в Україні діє адвокатура.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (ст. 16 ГПК України).

Згідно європейських стандартів, зокрема, пункту 14 Рекомендацій № R(81)7 Комітету Міністрів Ради Європи (КМРЄ) «Щодо шляхів полегшення доступу до правосуддя» (on measures facilitating access to justice), за винятком особливих обставин, сторона, яка виграла справу, повинна в принципі отримувати від сторони, що програла, відшкодування зборів і витрат, у тому числі, гонорари адвокатів, які вона обґрунтовано понесла у зв`язку з розглядом.

Також, у пункті 4 цих Рекомендацій зазначено, що жодна зі сторін не повинна бути позбавлена можливості користуватися послугами адвоката.

Відповідно ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", договір про надання правничої допомоги це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правничої допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правничої допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Таким чином, беручи на себе обов`язок щодо здійснення представництва інтересів клієнта у суді, адвокат бере на себе відповідальність не лише за якусь одну дію, наприклад написання процесуального документу чи виступ у суді, а бере на себе обов`язок по вчиненню комплексу дій, метою яких є забезпечення реалізації та захисту прав і обов`язків клієнта.

Відповідно до статті 19 зазначеного Закону, видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Статтею 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" визначено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правничої допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правничої допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Адвокатський гонорар може існувати у двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплати гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката у залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв (аналогічну правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 07.09.2020 у справі № 910/4201/19).

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини (пункт 28 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц; пункт 19 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 у справі № 910/12876/19).

У постанові Верховного Суду від 20.11.2020 у справі № 910/13071/19 вказано, що втручання суду у договірні відносини між адвокатом та його клієнтом у частині визначення розміру гонорару або зменшення розміру стягнення такого гонорару з відповідної сторони на підставі положень частини четвертої статті 126 ГПК України можливе лише за умови обґрунтованості та наявності доказів на підтвердження невідповідності таких витрат фактично наданим послугам. В іншому випадку, таке втручання суперечитиме принципу свободи договору, закріпленому в положеннях статті 627 ЦК України, принципу pacta sunt servanda та принципу захисту права працівника або іншої особи на оплату та своєчасність оплати за виконану працю, закріпленому у статті 43 Конституції України.

Відповідно ст. 126 ГПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Критерії оцінки поданих заявником доказів суд встановлює самостійно в кожній конкретній справі, виходячи з принципів верховенства права та пропорційності, з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, що суди застосовують як джерело права згідно зі статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини».

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та критерію розумності їхнього розміру, з урахуванням конкретних обставин справи та доводів сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited" проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначається, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими (необхідними), а їхній розмір - обґрунтованим.

У розумінні положень частин п`ятої та шостої статті 126 ГПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Вказана правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21.

21.04.2026 через систему «Електронний суд» від відповідача надійшло заперечення на заяву позивача. Вважає, що заявлений розмір витрат на професійну правничу допомогу не є співмірним із складністю справи, оскільки цей позов є похідним від позову, що був пред`явлений позивачем у справі № 908/691/24, представник позивача не збирав нові докази. Підготовка позову не потребувала аналізу нових норм законодавства, а отже подання позову у цій справі не потребувало багато часу, враховуючи, що розрахунки зроблені онлайн калькулятором. У справі № 908/691/24 про стягнення основної суми боргу додатковим рішенням Господарського суду Запорізької області від 15.04.2025 було частково задоволено заяву позивача про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 12000,00 грн. В аналогічній справі № 908/3868/25 додатковим рішенням Господарського суду Запорізької області від 13.03.2026 за позовом про стягнення 524772,02 грн. також було зменшено розмір витрат із 8100,00 грн. до 4000,00 грн. за підготовку та подання до суду позовної заяви. Просив відмовити у стягненні витрат.

Щодо заперечень відповідача, суд зазначає таке.

Позов у цій справі було подано позивачем у зв`язку з порушенням відповідачем грошового зобов`язання за договором про організацію перевезень вантажів № 1-425/11-20 від 30.11.2020, а саме: несплатою за актом наданих послуг № 03/22-П від 31.05.2022, наявність заборгованості за яким підтверджено судовим рішенням у справі № 908/691/24.

Оскільки, як було встановлено судом, рішення суду у справі № 908/691/24 не виконане відповідачем, заборгованість не погашена, позивач просив стягнути з відповідача на його користь 171395,00 грн. інфляційних втрат та 48405,60 грн. 3% річних.

Згідно матеріалів цієї справи, 07.01.2026 позивач надіслав відповідачу листом з описом вкладення вимогу вих. № 6 від 07.01.2026, якою просив у 7-денний строк з дати її отримання сплатити 788400,00 грн. боргу, 169479,24 грн. інфляційного збільшення та 48405,60 грн. 3% річних. При цьому, акт виконаних робіт 03/22-П від 31.05.2021 на суму 788400,00 грн. та вимога про сплату наданих послуг за договором, попередньо були направлені відповідачу 24.11.2023.

Отже, права позивача були порушені саме відповідачем, а саме: відповідачем не було здійснено оплату за отримані послуги ще з грудня 2023, що й стало підставою для реалізації позивачем його права на звернення до суду з позовом та, відповідно, звернення за правовою допомогою. Тобто, відповідач своїми діями (бездіяльністю) фактично спонукав позивача на звернення до суду та на звернення за правничою допомогою до адвоката, внаслідок чого позивач був вимушений витрачати кошти на правничу допомогу. У досудовому порядку відповідач спір не урегулював.

Відповідач не був позбавлений можливості врегулювати спір із позивачем у мирному порядку під час розгляду справи у суді, чи сплатити заборгованість після відкриття провадження у справі, що призвело б до його менших витрат у частині сплати судового збору.

Рішення у цій справі № 908/266/26 було виконано відповідачем 14.04.2026, про що відповідач повідомив суд заявою.

Суд зауважує, що діяльність адвоката є оплачуваною працею і така оплата у вигляді гонорару здійснюється на підставі укладеного між адвокатом та його клієнтом договору про надання правничої допомоги.

У цій справі представником позивача адвокатом Оприсняком Б.Р. була складена позовна заява та обґрунтований розрахунок сум, що заявлені до стягнення.

Отже, АБ ОПРИСНЯК були надані послуги, які зазначені в акті та звіті наданих послуг.

Заперечуючи проти стягнення витрат на правничу допомогу відповідачем не зазначено, яка саме сума витрат, на його думку, є співмірною зі складністю справи та обсягом виконаних адвокатом робіт (наданих) послуг. Навпаки, відповідач прагне зовсім не нести ніяких витрат та просив відмовити в їх стягненні.

Суд вважає заявлений позивачем до стягнення розмір витрат на професійну правничу допомогу у сумі 8100,00 грн. документально підтвердженим, співмірним зі складністю справи, обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт. Наданих позивачем доказів є достатньо для підтвердження факту надання правничої допомоги та понесених витрат.

Протилежного відповідачем не доведено.

Враховуючи задоволення позовних вимог у повному обсязі, з відповідача на користь позивача стягується 8100,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу, пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, заява (вих. № 16/04-26 від 16.04.2026) ТОВ РЕЙЛ ЛОДЖИСТІКС про стягнення витрат на правничу допомогу задовольняється судом повністю.

Керуючись ст.ст. 123, 126, 129, 221, 241, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Заяву (вих. № 16/04-26 від 16.04.2026) Товариства з обмеженою відповідальністю РЕЙЛ ЛОДЖИСТІКС про стягнення витрат на правничу допомогу задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю КОМПАНІЯ АНТАРІУС (вул. Чарівна, буд. 119, кв. 207 м. Запоріжжя, 69071, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю РЕЙЛ ЛОДЖИСТІКС (вул. Ділова, буд. 5, корпус 2, м. Київ, 031250, ) 8100 (вісім тисяч сто) грн. 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу.

Відповідно ст. 241 ГПК України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом 20 днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено згідно з вимогами ст. 238 ГПК України та підписано 27 квітня 2026.

Рішення розміщується в Єдиному державному реєстрі судових рішень за вебадресою у мережі Інтернет за посиланням: http://reyestr.court.gov.ua.

Суддя О.В. Ярешко