ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" березня 2026 р. Справа№ 910/977/25

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Корсака В.А.

суддів: Алданової С.О.

Євсікова О.О.

за участю секретаря судового засідання: Замай А.О.,

за участю представників учасників справи:

від позивача: Бондаренко О.О. (в режимі відеоконференції)

від відповідача: не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали апеляційної скарги Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго"

на рішення Господарський суд міста Києва від 09.07.2025, повний текст рішення складено та підписано 16.07.2025

у справі №910/977/25 (суддя Пукшин Л.Г.)

за позовом Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕНЕРГЕТИЧНИЙ СЕРВІС УКРАЇНИ"

про стягнення коштів,

В С Т А Н О В И В :

Короткий зміст позовних вимог

27.01.2025 Приватне акціонерне товариство "Національна енергетична компанія "Укренерго" звернулося до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕНЕРГЕТИЧНИЙ СЕРВІС УКРАЇНИ" з позовом до Господарського суду міста Києва про стягнення 6 925 693,81 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що внаслідок неналежного виконання відповідачем зобов`язань за договором про врегулювання небалансів електричної енергії № 2513-01024 від 10.08.2023, за врегулювання небалансів електричної енергії в період - листопад 2024, у відповідача виникла заборгованість у розмірі 981 613,66 грн, яку позивач просить стягнути в судовому порядку. Крім того, позивач в порядку ст. 625 ЦК України нарахував до стягнення з відповідача інфляційні втрати у розмірі 5 433 371, 52 грн та 3% річних у розмірі 510 708,63 грн.

Матеріально-правовою підставою позову позивач обрав п. 7 ч. 1 ст. 1, ч. 3 ст. 3, п. 6. ч. 1 ст. 4 Закону України № 2019-VIII від 13.04.2017 «Про ринок електричної енергії», п. 1.2.1, 1.3.2, п. 1.3.5., 1.3.7., п. 7.3.2, Правил ринку, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14.03.2018 № 307, ст.ст. 525, 526, 530, 610, 625 ЦК України.

Доводи та заперечення відповідача

Відповідач не скористався правом на подання відзиву на позовну заяву.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття

Рішенням Господарського суду міста Києва від 17.07.2025 позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕНЕРГЕТИЧНИЙ СЕРВІС УКРАЇНИ" на користь Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" інфляційні втрати в сумі 289 145,36 грн, 3% річних у розмірі 69 257,60 грн, витрати зі сплати судового збору у розмірі 4 300,84 грн. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Рішення, з посиланням на ст.ст. 52, 55, 68, 70 Закону України "Про ринок електричної енергії", ст.ст. 530, 610, 612, 625, 901, 902 ЦК України, мотивоване тим, що відповідач зобов`язаний був перерахувати позивачу вартість отриманої у листопаді 2024 року електричної енергії для врегулювання небалансів згідно з договором про врегулювання небалансів електричної енергії від 10.08.2023 № 2533-01024 у розмірі 45 948 556, 48 грн, до 13.12.2024 (включно). Втім, відповідач у встановлені договором строки оплату за надані послуги у повному обсязі не здійснив, сплативши лише 44 966 942,82 грн. У той же час, відповідач після звернення до суду з позовом сплатив на рахунок позивача 981 613,66 грн заборгованості. В цій частині суд першої інстанції закрив провадження у справі.

Щодо стягнення 3% річних та інфляційних втрат, судом першої інстанції було здійснено власний розрахунок наданого позивачем розрахунок 3% річних та інфляційних втрат, та встановлено, що він є арифметично невірним внаслідок неправильно визначеної бази нарахування, у зв`язку з чим позовні вимоги про стягнення 3% річних та інфляційних втрат задоволено частково та стягнуто інфляційні втрати розмірі 289 145,36 грн, та 3% річних у розмірі 69 257,60 грн. В іншій частині цих позовних вимог суд відмовив.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погоджуючись з цим рішенням, позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить його скасувати в частині відмови у стягненні 441 451,03 грн 3% річних та 5 144 226,16 грн інфляційних втрат та ухвалити в цій частині нове рішення, яким позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» задовольнити в повному обсязі.

А саме апелянт посилається на те, що нарахування 3% річних та інфляційних втрат наведені ним у розрахунку є вірними, а відповідачем жодним чином не спростовано доводи позивача, не подано жодних пояснень, відзиву на позовну заяву, а також контррозрахунку.

У додаткових поясненнях від 24.02.2026 апелянт наводить більш детальні та розгорнуті пояснення щодо свого розрахунку нарахування 3% річних та інфляційних втрат. Просить задовольнити позовні вимоги повністю.

Доводи та заперечення відповідача

Відповідач не скористався своїм правом, передбаченим ч. 1 ст. 263 ГПК України, та не подав суду письмового відзиву на апеляційну скаргу позивача, що у відповідності до ч. 3 ст. 263 ГПК України не перешкоджає перегляду оскаржуваного судового рішення місцевого господарського суду в апеляційному порядку.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.08.2025 апеляційну скаргу передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя - Корсак В.А., судді: Буравльов С.І., Демидова А.М.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 11.08.2025 постановлено витребувати у Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/977/25 та відкласти вирішення питань, пов`язаних з рухом апеляційної скарги до надходження матеріалів справи №910/977/25.

Після надходження матеріалів справи, на підставі службової записки головуючого судді та розпорядження Північного апеляційного господарського суду від 03.09.2025, у зв`язку з перебуванням судді Буравльова С.І., який входять до складу колегії суддів, у відпустці, призначено повторний автоматизований розподіл справи №910/977/25.

Згідно передачі апеляційної скарги раніше визначеному складу суду від 03.09.2025, апеляційну скаргу передано на розгляд колегії суддів у складі: Корсак В.А. - головуючий суддя, судді - Євсіков О.О., Демидова А.М.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 08.09.2025 апеляційну скаргу залишено без руху на підставі ст.ст. 174, 234, 258, 260 ГПК України у зв`язку з відсутністю доказів сплати судового збору. Роз`яснено скаржнику, що протягом десяти днів з дня вручення даної ухвали останній має право усунути недоліки зазначені у її мотивувальній частині, надавши суду відповідні докази.

18.09.2024 недоліки апеляційної скарги усунено.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 29.09.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" на рішення Господарського суду міста Києва від 09.07.2025 у справі №910/977/25. Закінчено проведення підготовчих дій. Повідомлено учасників справи про призначення апеляційної скарги до розгляду на 29.10.2025. Роз`яснено учасникам справи право подати до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу в письмовій формі до 22.10.2025 (включно). Встановлено учасникам справи строк для подачі всіх заяв та клопотань в письмовій формі до 22.10.2025 (включно). Участь у судовому засіданні для учасників справи не визнано обов`язковою.

На підставі службової записки головуючого судді та розпорядження Північного апеляційного господарського суду від 28.10.2025, у зв`язку з перебуванням судді Демидової А.М., яка входить до складу колегії суддів, у відпустці, призначено повторний автоматизований розподіл справи №910/977/25.

Згідно Витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.10.2025 апеляційну скаргу передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя - Корсак В.А., судді: Алданова С.О., Євсіков О.О.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 28.10.2025 апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" на рішення Господарського суду міста Києва від 09.07.2025 у справі №910/977/25 прийнято до провадження у визначеному складі колегії суддів: головуючий суддя - Корсак В.А., судді: Алданова С.О., Євсіков О.О. Постановлено розгляд справи здійснити в раніше призначеному судовому засіданні 29.10.2025.

Розгляд справи відкладався, зокрема до 25.02.2026. Процесуальний строк розгляду справи було продовжено за згодою сторін.

У судовому засіданні 25.02.2026, після судових дебатів, колегія оголосила про перехід до стадії ухвалення судового рішення у справі №910/977/25, яка відбудеться 04.03.2026.

Явка представників учасників справи

У судовому засіданні 04.03.2026 проголошено короткий текст постанови за участі представника позивача.

На стадії судових дебатів, у судовому засіданні 25.02.2026 представник позивача підтримав вимоги своєї апеляційної скарги та просив її задовольнити. Представник відповідача в судові засідання 25.02.2026 та 04.03.2026 не з`явився, про час та місце судового розгляду повідомлений належним чином в електронному кабінеті, про що в матеріалах справи містяться відповідні докази.

За змістом ч. 12 ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Суд апеляційної інстанції з метою дотримання прав сторін на судовий розгляд справи упродовж розумного строку, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, враховуючи те, що явка представників учасників справи обов`язковою не визнавалась, а участь в засіданні суду є правом, а не обов`язком учасника справи, зважаючи на відсутність обґрунтованих клопотань про відкладення розгляду справи, дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності представника відповідача, який належним чином повідомлений про судовий розгляд справи в апеляційному порядку.

Межі перегляду справи судом апеляційної інстанції

Згідно зі ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Статтею 129 Конституції України та ч. 1 ст. 74 ГПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Суд, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, заслухавши пояснення присутніх учасників справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного судового рішення, дійшов висновку апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржене рішення без змін.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

Суд першої інстанції, на підставі сукупності належних та допустимих доказів, встановив такі обставини правовідносин сторін.

Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14.03.2018 № 307 затверджені Правила ринку, якими визначено порядок реєстрації учасників ринку, порядок та вимоги до забезпечення виконання зобов`язань за договорами про врегулювання небалансів електричної енергії, правила балансування, правила функціонування ринку допоміжних послуг, порядок проведення розрахунків на балансуючому ринку та ринку допоміжних послуг, порядок виставлення рахунків, порядок внесення змін до цих Правил, положення щодо функціонування ринку при виникненні надзвичайної ситуації в об`єднаній енергетичній системі України.

Наказом НЕК Укренерго від 03.04.2019 №204 затверджено умови договору про врегулювання небалансів електричної енергії, із подальшими змінами в редакції наказів НЕК "Укренерго" від 08.07.2019 №366, від 07.08.2019 №423, від 16.08.2019 №441, від №85, від 26.11.2020р. №634, від 21.12.2020р. №709, від 05.01.2021р. №6, від №111, від 16.03.2021 №141, від 01.06.2021р. №303, від 31.01.2022р. №58, від №161, від 16.05.2022р. №176, від 09.06.2022 №236, від 27.01.2023 №58, від 01.03.2024 №117, від 24.06.2024 №360, № 393 від 08.07.2024 та №285 від 22.04.2025.

Відповідно до пунктів 1.1, 1.2 договору про врегулювання небалансів електричної енергії, цей договір є публічним договором приєднання, який встановлює порядок та умови врегулювання небалансів електричної енергії СВБ, у тому числі її балансуючої групи. Цей договір є договором приєднання в розумінні статті 634 Цивільного кодексу України, умови якого мають бути прийняті іншою стороною не інакше, як шляхом приєднання до запропонованого договору в цілому. На підставі цього договору сторона, що приєднується, набуває статусу учасника ринку та здійснює свою діяльність у якості СВБ.

Суд зазначив, що матеріалами справи підтверджується та не заперечується сторонами, що Товариство з обмеженою відповідальністю "ЕНЕРГЕТИЧНИЙ СЕРВІС УКРАЇНИ" приєдналося до умов договору про врегулювання небалансів електричної енергії, що підтверджується повідомленням про приєднання до договору врегулювання небалансів електричної енергії №2533-01024 від 10.08.2023.

Таким чином, між сторонами укладено договір про врегулювання небалансів електричної енергії від 10.08.2023 № 2533-01024 (далі - договір).

Оскільки спірні правовідносини виникли у листопаді 2024 року, то до них застосовується договір, в редакції наказу НЕК "Укренерго" № 393 від 08.07.2024.

Умовами пункту 1.3 договору встановлено, що СВБ врегульовує небаланси електричної енергії, що склалися в результаті діяльності її балансуючої групи на ринку електричної енергії, або передає свою відповідальність за небаланси електричної енергії іншій СВБ шляхом входження до її балансуючої групи.

Відповідно до пункту 1.4 договору ОСП врегульовує небаланси електричної енергії з СВБ у порядку, визначеному Законом України "Про ринок електричної енергії" (далі - Закон) та Правилами ринку, затвердженими постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 14 березня 2018 року № 307 (далі - Правила ринку).

Врегулюванням небалансів електричної енергії є вчинення СВБ правочинів щодо купівлі-продажу електричної енергії та оплати платежів відповідно до Правил ринку (пункт 1.5 договору).

Пунктом 2.1 та 2.2 договору встановлено, що вартість небалансів електричної енергії та суми платежів, що передбачені до сплати зі сторони СВБ та ОСП, розраховуються АР для кожного розрахункового періоду доби відповідно до Правил ринку. Оплата платежів відповідно до цього договору здійснюється з урахуванням податків та зборів, передбачених діючим законодавством. За підсумками місяця визначається індикативна величина - середньозважена ціна небалансів електричної енергії за розрахунковий місяць, що розраховується шляхом ділення загальної вартості небалансів електричної енергії на загальний обсяг небалансів електричної енергії. Порядок розрахунку обсягів, ціни та вартості небалансів електричної енергії визначається Правилами ринку.

Згідно пункту 5.1 договору формування ОСП декадних звітів СВБ місячних звітів СВБ, позапланових звітів СВБ, звітів про коригування забезпечення СВБ кошти на рахунку СВБ відповідно до них, формування актів та списання ОСП коштів з рахунків ескроу СВБ на поточний рахунок із спеціальним режимом використання ОСП здійснюється відповідно до процедур та у строки, визначені Правилами ринку та цим договором.

Подання платіжних документів здійснюється сторонами відповідно до Правил ринку (пункт 5.6 договору).

Відповідно до пункту 5.9 договору ОСП формує та направляє акт купівлі-продажу (далі - акт) до СВБ не пізніше 13 календарного дня місяця, наступного за розрахунковим. Підписання акта відбувається в електронній формі (за допомогою системи, яка забезпечує функціонування електронного документообігу з накладанням КЕП (за винятком випадків, коли використання електронного підпису прямо заборонено Законом)), що забезпечує юридично значимий електронний документообіг між Сторонами та розміщений у мережі Інтернет за посиланням: https://online.ua.energy/, або у паперовій формі шляхом підписання уповноваженою особою акта (у разі неможливості підпису в електронній формі). Сторонами має бути забезпечена можливість здійснення електронного документообігу шляхом реєстрації у системі, яка забезпечує функціонування електронного документообігу. Протягом двох робочих днів з дня направлення ОСП до СВБ акта СВБ розглядає та повертає ОСП один примірник акта, підписаного зі своєї сторони. Акт повинен бути підписаний сторонами в один і той самий спосіб. У разі незгоди із розрахунками ОСП відповідно до акта СВБ протягом двох робочих днів надсилає ОСП обґрунтовані зауваження щодо цього акта та ініціює спір відповідно до норм чинного законодавства. До здійснення коригування обсяг та вартість електричної енергії визначається за даними, зазначеними в акті. Якщо СВБ протягом двох робочих днів з дня направлення ОСП до СВБ акта не ініціював спір та не направив до ОСП підписаний зі сторони СВБ примірник акта, то такий акт вважається підписаним СВБ.

Суд зазначив, що 11.12.2024 позивач сформував у системі MMS місячний звіт за небаланси електричної енергії за період 01-31 листопада 2024 (ідентифікатор звіту 124) на загальну суму 45 948 556,48 грн з ПДВ та цього ж дня надіслав його на електронну пошту відповідача, що підтверджується скріншотом електронного листування.

12.12.2024 та 13.12.2024 між ТОВ "ЕНЕРГЕТИЧНИЙ СЕРВІС УКРАЇНИ", як СВБ, та ПрАТ "Національна енергетична компанія "Укренерго", як ОСП, було підписано акт №СВБ_02_2024_11_2533 купівлі-продажу електричної енергії для врегулювання небалансів згідно з договором від 10.08.2023 №2533-01024, відповідно до вказаного акту сума коштів, яка підлягає оплаті зі сторони СВБ за електричну енергію для врегулювання небалансів становить 45 948, 556, 48 грн з ПДВ.

Про належне виконання позивачем своїх зобов`язань за договором свідчить також відсутність з боку відповідача претензій та повідомлень про порушення позивачем умов договору.

Відповідач свій обов`язок з оплати наданих послуг належним чином не виконав, сплативши лише 44 966 942, 82 грн, виник борг в сумі 981 613, 66 грн.

Крім того, у зв`язку з несвоєчасним виконанням відповідачем грошового зобов`язання, позивачем на підставі ст. 625 ЦК України нараховано та заявлено до стягнення з відповідача інфляційні втрати у розмірі 5 433 371,52 грн та 3% річних у розмірі 510 708,63 грн за період з 14.12.2024 по 25.01.2025.

Мотиви і джерела права, з яких виходить апеляційний суд при ухваленні судового рішення

Як вже зазначено, предметом спору у даній справі є стягнення з відповідача інфляційні втрати у розмірі 5 433 371, 52 грн та 3% річних у розмірі 510 708,63 грн за період з 14.12.2024 по 25.01.2025.

До обставин, які є предметом доказування у даній справі, відноситься перевірка правильності наданого позивачем розрахунку 3% річних та інфляційних втрат.

Спірні правові відносини між сторонами регулюються такими нормами права.

Частиною 1 статті 509 Цивільного кодексу України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до статей 11, 629 Цивільного кодексу України договір є однією з підстав виникнення зобов`язань та є обов`язковим для виконання сторонами.

При цьому, зобов`язання в силу вимог статті 525 та частини 1 статті 526 Цивільного кодексу України має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог даного Кодексу і інших актів законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Аналогічна за змістом норма міститься у частині 1 статті 193 Господарського кодексу України.

Укладений між сторонами договір за своєю правовою природою є договором надання послуг, а відповідно до частини 1 статті 901 Цивільного кодексу України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно з частиною 1 статті 902 Цивільного кодексу України, виконавець повинен надати послугу особисто, а замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором (ч.1 ст. 903 Цивільного кодексу України).

Положенням ст. 530 Цивільного кодексу України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як вбачається з матеріалів справи, 11.12.2024 позивач сформував у системі MMS місячний звіт за небаланси електричної енергії за період 01-31 листопада 2024 (ідентифікатор звіту 124) на загальну суму 45 948 556,48 грн з ПДВ та цього ж дня надіслав його на електронну пошту відповідача, що підтверджується скріншотом електронного листування.

12.12.2024 та 13.12.2024 між ТОВ "ЕНЕРГЕТИЧНИЙ СЕРВІС УКРАЇНИ", як СВБ, та ПрАТ "Національна енергетична компанія "Укренерго", як ОСП, було підписано акт №СВБ_02_2024_11_2533 купівлі-продажу електричної енергії для врегулювання небалансів згідно з договором від 10.08.2023 №2533-01024, відповідно до вказаного акту сума коштів, яка підлягає оплаті зі сторони СВБ за електричну енергію для врегулювання небалансів становить 45 948, 556, 48 грн з ПДВ.

Суд першої інстанції врахував відсутність з боку відповідача претензій та повідомлень про порушення позивачем умов договору, що свідчить про належне виконання позивачем своїх зобов`язань за договором. Тобто, відповідач свій обов`язку з оплати наданих послуг належним чином не виконав, сплативши лише 44 966 942, 82 грн, у зв`язку з чим виник борг в сумі 981 613, 66 грн.

Суд першої інстанції правильно зазначив, що з урахуванням положень ст. 530 Цивільного кодексу України та змісту пунктів 5.1, 5.6 договору та пункту 7.3.2 Правил ринку строк виконання відповідачем грошового зобов`язання з оплати наданих робіт (послуг) за договором на момент розгляду справи настав. Втім, відповідач у встановлені договором строки оплату за надані послуги у повному обсязі не здійснив, сплативши лише 44 966 942, 82 грн.

У зв`язку з несвоєчасним виконанням відповідачем грошового зобов`язання, позивачем на підставі ст. 625 ЦК України нараховано та заявлено до стягнення з відповідача інфляційні втрати у розмірі 5 433 371,52 грн та 3% річних у розмірі 510 708,63 грн за період з 14.12.2024 по 25.01.2025.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних в порядку ст. 625 ЦК України є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові (аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду №910/12604/18 від 01.10.2019 та у постанові Верховного Суду України у постанові №3-12г10 від 08.11.2010).

Щодо доводів апелянта про правильність розрахунків 3% річних та інфляційних втрат

В контексті визначення правильності розрахунків 3% річних та інфляційних втрат, колегія враховує наступне.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 2, частини 5 статті 236 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд має з`ясовувати обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми пені та інших нарахувань у зв`язку з порушенням грошового зобов`язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов`язання, та зазначеного позивачем максимального розміру відповідних пені та інших нарахувань.

З огляду на вимоги статті 86 Господарського процесуального кодексу України господарський суд має з`ясовувати обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми 3% річних та інфляційних втрат та інших нарахувань у зв`язку з порушенням грошового зобов`язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов`язання, та зазначеного позивачем максимального розміру відповідних пені та інших нарахувань.

Тобто визначаючи розмір заборгованості за договором, зокрема, в частині 3% річних та інфляційних втрат суд зобов`язаний належним чином дослідити поданий стороною доказ (в даному випадку - розрахунок заборгованості), перевірити його, оцінити в сукупності та взаємозв`язку з іншими наявними у справі доказами, а у випадку незгоди з ним повністю чи частково - зазначити правові аргументи на його спростування і навести у рішенні свій розрахунок - це процесуальний обов`язок суду.

Верховний Суд у постанові від 21.11.2019 у справі № 910/1265/17 зазначив, що Саме на позивачеві лежить процесуальний тягар доведення суду першої інстанції підстав, розміру, строку обчислення боргу шляхом надання суду деталізованого розрахунку усіх заявлених позивачем сум. Водночас, відповідач вправі надати відповідні заперечення щодо позовних вимог та здійснити контррозрахунок таких сум. Як розрахунок позивача, так і контррозрахунок відповідача повинні бути аргументованими, щоби суд, аналізуючи відповідні докази та аргументи учасників справи, виконував функцію здійснення правосуддя, а не змушений би був, в іншому випадку, виконувати обчислення, тобто здійснювати дії, покладені законом на учасників справи.

Суд першої інстанції, перевіривши наданий позивачем розрахунок 3% річних та інфляційних втрат, встановив, що він є арифметично невірним внаслідок неправильно визначеної бази нарахування, у зв`язку з чим судом було здійснено власний розрахунок, у відповідності до якого позовні вимоги про стягнення 3% річних та інфляційних втрат підлягають частковому задоволенню: інфляційні втрати розмірі 289 145, 36 грн, та 3% річних у розмірі 69 257,60 грн, в іншій частині цих позовних вимог належить відмовити.

Колегія суддів, дослідивши наданий позивачем розрахунок 3% річних та інфляційних втрат, встановила, що позивач у своєму розрахунку не вірно визначив період прострочення з урахуванням часткових проплат і відповідне зменшення бази нарахування неустойки. (а.с. 137, том 1).

Отже, розрахунок позивача ґрунтується на вигаданій кількості днів прострочення, що не збігається з фактичними датами часткових погашень, а відсутність контррозрахунку відповідача не свідчить про наявність підстав для задоволення позову.

Відтак, здійснивши перевірку розрахунку позивача 3% річних та інфляційних втрат за допомогою інформаційно-аналітичної системи LIGA360 (раніше - «Ліга:Закон»), колегія суддів погоджується з висновком суду про стягнення інфляційних втрат у розмірі 289 145, 36 грн та 3% річних у розмірі 69 257,60 грн, згідно вірно визначеної судом першої інстанції суми.

Отже, розрахунок суду першої інстанції, з яким погоджується суд апеляційної інстанції, повністю відповідає вимогам ст. 625 ЦК України.

Враховуючи викладене колегія констатує, що позивачем ані в суді першої інстанції, а ні під час апеляційного перегляду справи не доведено підстав для задоволення позову. Усі доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції про безпідставність позову.

В контексті викладено колегія враховує, що Європейський суд з прав людини у рішенні в справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод (рішення Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України).

Європейський суд з прав людини також зазначає, що хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі "Суомінен проти Фінляндії", №37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі "Гірвісаарі проти Фінляндії", №49684/99, п. 30, від 27 вересня 2001 року).

Отже, у справі що переглядається, суд першої інстанції належним чином суду зазначив підстави, на яких воно ґрунтуються.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Згідно до статті 236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Нормою ст. 276 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За результатами апеляційного перегляду справи колегія суддів встановила, що оскаржене рішення суду першої інстанції прийнято у відповідності до вимог чинного законодавства, при повному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, підстави для його зміни чи скасування в розумінні приписів статті 277 ГПК України відсутні. Натомість викладені в апеляційні скарзі доводи не спростовують вірних висновків суду першої інстанції, а тому в її задоволенні слід відмовити.

Судові витрати

Згідно вимог статті 129 ГПК України, у зв`язку із відмовою у задоволенні апеляційної скарги судові витрати покладаються на апелянта.

Керуючись Главою 1 Розділу IV Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Рішення Господарський суд міста Києва від 09.07.2025 у справі №910/977/25 залишити без змін.

Матеріали справи повернути до господарського суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 287-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст судового рішення складено та підписано, - 17.04.2026.

Головуючий суддя В.А. Корсак

Судді С.О. Алданова

О.О. Євсіков