ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2026 рокум. ЛьвівСправа № 907/1109/25

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючого судді Бонк Т.Б.,

Суддів Бойко С.М., Якімець Г.Г.,

розглянувши матеріали апеляційної скарги Департаменту міської інфраструктури Ужгородської міської ради б/н від 25.12.2025 (вх. суду від 25.12.2025 № 01-05/3831/25)

на рішення Господарського суду Закарпатської області від 01.12.2025 (повне рішення складено 19.12.2025, суддя Мірошниченко Д.Є.)

у справі № 907/1109/25

за позовом: Департаменту міської інфраструктури Ужгородської міської ради, м.Ужгород

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "ОІР-СЕРВІС", м.Ужгород

про: стягнення заборгованості в сумі 313 040,18 грн,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст вимог позовної заяви і рішення суду першої інстанції:

Департамент міської інфраструктури Ужгородської міської ради звернувся до Господарського суду Закарпатської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ОІР-СЕРВІС" про стягнення заборгованості в сумі 313 040,18 грн за договором оренди землі № 2289/1 від 07.08.2024, з яких 76 030,37 заборгованість за договором, 228 890,77 грн штраф та 8 119,04 грн пеня.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що ним в односторонньому порядку здійснено перегляд розміру орендної плати за землю в порядку пункту 30 договору 2289/1 від 07.08.2024 з січня 2025 року, про що було повідомлено відповідача. Оскільки платежі від відповідача продовжували надходити у меншому розмірі, позивач звернувся з позовом про стягнення з відповідача орендної плати, пені та штрафу у загальній сумі 313 040,18 грн.

Рішенням Господарського суду Закарпатської області від 01.12.2025 у справі №907/1109/25 позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "ОІР-СЕРВІС" на користь Департаменту міської інфраструктури Ужгородської міської ради 103 223,64 грн заборгованості, з яких 76 030,37 грн основного боргу, 8 119,04 грн пені та 19 074,23 грн штрафу, а також 4 695,60 грн на відшкодування сплаченого судового збору. В решті позову відмовлено.

Суд першої інстанції дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог, водночас враховуючи суму штрафу, що втричі перевищує суму основної заборгованості, суд з власної ініціативи з урахуванням розумного балансу інтересів зменшив суму штрафу до 19 074,23, що складає суму місячної орендної плати.

Короткий зміст вимог та узагальнених доводів учасників справи:

Не погодившись з рішенням, Департамент міської інфраструктури Ужгородської міської ради звернувся до Західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, у якій просить скасувати рішення Господарського суду Закарпатської області від 01.12.2025 у справі № 907/1107/25 в частині зменшення присудженої до стягнення суми штрафу та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задоволити в повному обсязі.

Скаржник зазначає, що підписуючи договір оренди землі № 2289/1 від 07.08.2024, відповідач, як суб`єкт господарювання розумів ризики можливості настання наслідків в частині можливої вимоги до нього щодо стягнення штрафу відповідно до пунктом 14 договору, що складає 100% річної орендної плати за несвоєчасну та неповну сплату орендної плати.

Скаржник вказує, п. 21 ч. 1 ст. 20 ГПК України встановлено, що комерційною господарською діяльністю (підприємництвом) є самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється юридичними особами та фізичними особами - підприємцями з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку. Отже, враховуючи ризики ведення господарської діяльності такі покладаються на суб`єкта господарювання. Значне зменшення штрафу практично повністю нівелює інститут спонукання, тому, на думку скаржника відсутні підстави для зменшення розміру штрафних санкцій.

Відповідач відзиву на апеляційну скаргу не подав.

Рух справи в суді апеляційної інстанції.

Відповідно до Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.12.2025 справу № 907/1109/25 розподілено колегії суддів у складі: головуючого судді Бонк Т.Б., суддів Бойко С.М., Якімець Г.Г.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 30.12.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Департаменту міської інфраструктури Ужгородської міської ради б/н від 25.12.2025 (вх. суду від 25.12.2025 № 01-05/3831/25) на рішення Господарського суду Закарпатської області від 01.12.2025 у справі № 907/1109/25; постановлено здійснювати розгляд справи № 907/1109/25 в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Оскільки Товариство з обмеженою відповідальністю "ОІР-СЕРВІС" не виконало свого обов`язку з реєстрації електронного кабінет у в системі «Електронний суд», суд направив відповідачу копію ухвали від 30.12.2025 про відкриття апеляційного провадження рекомендованим листом в порядку ч. 11 ст. 242 ГПК України.

Вказане поштове відправлення №R78 повернулося до Західного апеляційного господарського суду без вручення отримувачу із зазначення причин повернення «за закінченням терміну зберігання».

Направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника (подібний висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі №800/547/17 та в постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.11.2019 у справі №913/879/17, від 21.05.2020 у справі №10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі №24/260-23/52-б, від 21.01.2021 у справі №910/16249/19, від 19.05.2021 у справі №910/16033/20).

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожній фізичній або юридичній особі гарантується право на розгляд судом упродовж розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи.

Розумність строків є одним із основоположних засад (принципів) господарського судочинства відповідно до пункту 10 частини 3 статті 2 Господарського процесуального кодексу України.

Поняття розумного строку не має чіткого визначення, проте розумним вважається строк, який необхідний для вирішення справи у відповідності до вимог матеріального та процесуального законів.

При цьому, Європейський Суд з прав людини зазначає, що розумність тривалості провадження повинна визначатися з огляду на обставини справи та з урахуванням таких критеріїв: складність справи, поведінка заявника та відповідних органів влади, а також ступінь важливості предмета спору для заявника (див. рішення Європейського Суду з прав людини у справах Савенкова проти України, no. 4469/07, від 02.05.2013, Папазова та інші проти України, no. 32849/05, 20796/06, 14347/07 та 40760/07, від 15.03.2012).

Таким чином, суд, враховуючи обставини справи, застосовує принцип розумного строку тривалості провадження відповідно до зазначеної вище практики Європейського суду з прав людини.

Розглянувши наявні у справі матеріали, давши належну правову оцінку доводам, які містяться в апеляційній скарзі, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції залишити без змін, з огляду на таке.

Згідно з встановленими судами першої та апеляційної інстанцій обставин, і визначених відповідно до них правовідносин, вбачається, що:

Рішенням Ужгородської міської ради № 1851 від 25.06.2024 вирішено поновити Товариству з обмеженою відповідальністю "ОІР-СЕРВІС" договір оренди земельної ділянки з кадастровим номером :29:001:0307 площею 0,1687 га для будівництва та обслуговування багатоквартирного житлового будинку з об`єктами торгово-розважальної та ринкової інфраструктури по вул. Собранецькій, 74 А та передати її в оренду строком на 3 роки.

На підставі вказаного рішення між територіальною громадою міста Ужгорода в особі Ужгородської міської ради від імені якої діє Департамент міської інфраструктури Ужгородської міської ради (орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ОІР-СЕРВІС" (орендар) укладено договір оренди землі № 2289/1 від 07.08.2024 (договір).

Відповідно до пункту 1 договору орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку для будівництва та обслуговування багатоквартирного житлового будинку з об`єктами торгово-розважальної та ринкової інфраструктури в м. Ужгороді, вул. Собранецька, 74А. Кадастровий номер земельної ділянки :29:001:0307.

В оренду передається земельна ділянка загальною площею 0,1687 га. На земельній ділянці знаходяться об`єкти нерухомого майна: згідно відомостей Державного реєстру речових прав нежитлове приміщення, фактично відсутнє (пункти 2, 3 договору).

Нормативна грошова оцінка земельної ділянки станом на 2024 рік встановлена в пункті 5 договору (з урахуванням коефіцієнту функціонального призначення 1,5) та становить 3 234 586,32 грн.

Строк дії договору 3 роки. Після закінчення строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов`язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 60 днів до закінчення строку дії договору повідомити про намір використати переважне право на укладання договору оренди землі на новий строк (пункт 8 договору).

Відповідно до пункту 10 договору орендна плата вноситься орендарем у розмірі 3 % від нормативної грошової оцінки землі у грошовій формі та становить 97 037,59 грн на рік. Орендна плата вноситься щомісячно протягом 30 календарних днів за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця в розмірі 8 086,47 грн (пункт 11 договору).

У пункті 14 договору сторони погодили, що у разі невнесення орендної плати у строки, визначені цим договором:

- у 10-ти денний строк сплачується штраф у розмірі 100 відсотків річної орендної плати, встановленої цим договором;

- справляється пеня у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несплаченої суми за кожний день прострочення.

У пункті 17 договору визначено цільове призначення земельної ділянки: для будівництва та обслуговування багатоквартирного житлового будинку з об`єктами торгово-розважальної та ринкової інфраструктури.

За змістом умов пунктів 12, 13 договору розмір орендної плати підлягає щорічному перегляду на величину коефіцієнту індексації нормативної грошової оцінки землі.

Пунктом 27 договору встановлено право орендодавця в односторонньому порядку вносити зміни до даного договору при зміні розміру нормативної грошової оцінки землі, коефіцієнтів індексації.

У пункті 21 договору сторони погодили, що передача земельної ділянки орендарю здійснюється одночасно з підписанням акта її приймання-передачі.

Відповідно до акта приймання-передачі земельної ділянки від 07.08.2024 територіальна громада міста Ужгорода в особі Ужгородської міської ради від імені якої діє Департамент міської інфраструктури Ужгородської міської ради передала, а Товариство з обмеженою відповідальністю "ОІР-СЕРВІС" прийняло в оренду згідно з пунктом 21 договору земельну ділянку площею 1 687 кв.м, яка знаходиться за адресою: м. Ужгород, вул. Собранецька, 74 А.

У акті приймання-передачі земельної ділянки від 07.08.2024 сторонами визначено, що вказана земельна ділянка передається у стані, який відповідає умовам договору, що свідчить про виконання позивачем взятих на себе зобов`язань за договором оренди.

Пунктом 40 договору передбачено, що вказаний договір оренди земельної ділянки набирає чинності після підписання сторонами.

Також у зазначеному пункті договору сторони дійшли згоди щодо зобов`язання орендаря сплатити плату за землю за її фактичне використання у період від 04.08.2024 до моменту державної реєстрації права оренди землі.

Рішенням Ужгородської міської ради № 1663 від 22.02.2024 затверджено технічну документацію з нормативної грошової оцінки земельних ділянок в межах Ужгородської міської територіальної громади Ужгородського району Закарпатської області. Пунктом 2 вказаного рішення визначено, що нова нормативна грошова оцінка земель м. Ужгород вводиться в дію з 01.01.2025.

11.07.2024 рішенням Ужгородської міської ради № 1862 внесено зміни до пункту 2.4 рішення Ужгородської міської ради від 19.02.2015 № 1651, зокрема в частині розміру ставок орендної плати. Вказане рішення у відповідності до пункту 3 введено в дію з 01.01.2025. Зокрема, визначено, що річний розмір орендної плати щодо земельних ділянок з цільовим призначенням, визначеним за кодом цільового призначенням земель 02.10 встановлюється на рівні 7% від нормативної грошової оцінки землі.

Отже, орендодавець в односторонньому порядку здійснив перегляд розміру орендної плати за землю в порядку пункту 30 договору, розмір орендної плати з січня 2025 року склав 19 074,23 грн/міс. (3 269 868,15 х 0,07/12).

Ужгородська міська рада листом № 24.01.-12/496 від 04.03.2025 повідомила Товариство з обмеженою відповідальністю "ОІР-СЕРВІС" про прийняття вказаних рішень щодо зміни відсоткових ставок орендної плати та затвердження нової технічної документації земель населеного пункту м. Ужгород.

Вказаний лист було направлено на юридичну адресу Товариства з обмеженою відповідальністю "ОІР-СЕРВІС": вул. Собранецька, 74А, м. Ужгород, 88017.

З метою досудового врегулювання спору Департамент міської інфраструктури Ужгородської міської ради звертався до Товариства з обмеженою відповідальністю "ОІР-СЕРВІС" з претензією № 24.01-13/32 від 30.04.2025 щодо погашення заборгованості, однак така залишена відповідачем без відповіді та виконання.

Як вказав позивач, оскільки у період з січня 2025 року по серпень 2025 року відповідач систематично порушував умови договору в частині повноти сплати орендної плати, у зв`язку з чим виникла заборгованість з орендної плати за відповідний період в сумі 76 030,37 грн на яку нараховано пеню та штраф.

При перегляді рішення місцевого господарського суду судова колегія Західного апеляційного господарського суду керувалась таким:

Предметом апеляційного оскарження у цій справі є рішення суду першої інстанції в частині зменшення штрафу.

Відповідно до частини першої статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Згідно з частиною третьою статті 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Верховний Суд неодноразово вказував, що вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), що підлягає стягненню зі сторони, яка порушила зобов`язання, господарські суди повинні оцінювати, чи є кожен конкретний випадок винятковим, з урахуванням інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов`язання боржником; причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки відповідача тощо.

Водночас зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, а за відсутності у законі переліку таких виняткових обставин, суд, оцінивши подані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.

Висновок суду щодо необхідності зменшення розміру неустойки, який підлягає стягненню з відповідача, повинен ґрунтуватися, крім викладеного, також на загальних засадах цивільного законодавства, якими є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність (пункт 6 статті 3 ЦК України), а також принципах господарського судочинства, передбачених згідно зі статтею 2 ГПК України.

Крім того, згідно з чинним законодавством розмір (відсоткове співвідношення) можливого зменшення штрафних санкцій не врегульований, а тому таке питання має вирішуватися судом з урахуванням вимог статті 86 ГПК України.

Такий підхід є усталеним в судовій практиці, зокрема Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду (постанови від 11.07.2023 у справі № 914/3231/16, від 10.08.2023 у справі № 910/8725/22, від 26.09.2023 у справі № 910/22026/21, від 02.11.2023 у справі № 910/13000/22, від 07.11.2023 у справі № 924/215/23, від 09.11.2023 у справі № 902/919/22 тощо).

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, скаржник наголошує на тому, що укладаючи договір оренди земельної ділянки, позивач правомірно очікував отримати прибуток, тобто сплату орендних платежів.

Апеляційний суд зауважує, що господарські санкції, що встановлюються відповідно до договору чи закону за несвоєчасне виконання зобов`язання, спрямовані передусім на компенсацію кредитору майнових втрат, яких він зазнає внаслідок несвоєчасного здійснення з ним розрахунку з боку боржника. Такі санкції не можуть розглядатися кредитором як спосіб отримання доходів, що є більш вигідним порівняно з надходженнями від належно виконаних господарських зобов`язань.

Аналогічний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі № 902/417/18.

Колегія суддів вказує, що суд першої інстанції правомірно взяв до уваги те, що у цій справі позивач звернувся до суду про стягнення штрафу, який втричі перевищує суму основної заборгованості.

Апеляційний суд зазначає, що вирішуючи питання про зменшення розміру пені та штрафу, які підлягають стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, суд повинен з`ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки перед розміром збитків, а також об`єктивно оцінити, чи є цей випадок винятковим, з урахуванням інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов`язань, причини неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення у виконанні зобов`язання, невідповідності розміру пені, штрафу наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків.

Близьку за змістом правову позицію викладено у постанові Верховного суду від 13.02.2025 у справі № 920/1176/21.

Крім того, суд враховує те, що зміни вартості річного розміру орендної плати щодо земельних ділянок з цільовим призначенням, визначеним за кодом цільового призначенням земель 02.10 встановлюється на рівні 7% від нормативної грошової оцінки землі було прийнято після прийняттям рішення Ужгородською міською радою № 1851 від 25.06.2024 про поновлення Товариству з обмеженою відповідальністю "ОІР-СЕРВІС" договір оренди земельної ділянки з кадастровим номером :29:001:0307 площею 0,1687 га для будівництва та обслуговування багатоквартирного житлового будинку з об`єктами торгово-розважальної та ринкової інфраструктури по вул. Собранецькій, 74 А та передати її в оренду строком на 3 роки.

Апеляційний суд звертає увагу, що індивідуальний характер підстав, якими у конкретних правовідносинах обумовлюється зменшення судом розміру неустойки (що підлягає стягненню за порушення зобов`язання), а також дискреційний характер визначення судом розміру, до якого суд її зменшує, зумовлюють висновок про відсутність універсального максимального і мінімального розміру неустойки, на який її може бути зменшено, що водночас вимагає, щоб цей розмір відповідав принципам верховенства права.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі № 902/417/18, врахувавши очевидну неспівмірність заявлених до стягнення сум санкцій у виді штрафу, пені і відсотків річних, що не є справедливим, коли наслідки невиконання боржником зобов`язання вочевидь більш вигідні для кредитора, ніж належне виконання такого зобов`язання, вважала справедливим, пропорційним і таким, що відповідатиме обставинам цієї справи та наведеним критеріям, обмежити розмір санкцій сумами штрафу і пені, які вже вирішено судами попередніх інстанцій стягнути, та відмовити у стягненні відсотків річних.

На підставі викладеного, виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, враховуючи надмірно велику суму штрафу, яка втричі перевищує суму основної заборгованості, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про наявність підстав для зменшення штрафу до суми місячної оренди, яка складає 19 074,23 грн, що є адекватною мірою відповідальності за неналежне виконання відповідачем зобов`язань.

Щодо задоволення позовних вимог про стягнення 76 030,37 грн основного боргу, 8 119,04 грн пені, то такі знаходяться поза межами апеляційного перегляду в розумінні ч.4 ст. 269 ГПК України, колегія суддів під час розгляду справи не встановила порушення норм процесуального права чи неправильного застосування норм матеріального права на момент ухвалення судового рішення місцевим господарським судом в частині задоволення у даних позовних вимогах, що є обов`язковою підставою для скасування рішення.

Висновок апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги.

Відповідно до ч.1 ст.236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

За приписами ч. 1 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права (ч. 1 ст. 276 ГПК України).

На підставі викладеного, апеляційний суд зазначає, що рішення Господарського суду Закарпатської області від 01.12.2025 у справі № 907/1109/25 ґрунтується на матеріалах справи та чинному законодавстві і підстав для його скасування немає, а зазначені в апеляційній скарзі доводи скаржника необґрунтовані і не визнаються такими, що можуть бути підставою для скасування чи зміни оскаржуваного судового рішення.

Судові витрати в суді апеляційної інстанції.

Оскільки у цьому випадку суд апеляційної інстанції не змінює рішення, та не ухвалює нового рішення, розподіл судових витрат судом апеляційної інстанції не здійснюється (частина 14 статті 129 ГПК України). Тому згідно з ст. 129 ГПК України сплачений апелянтом судовий збір за подання апеляційної скарги слід залишити за скаржником.

Керуючись ст. ст. 86, 129, 236, 269, 270, 275, 276, 281, 282 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Департаменту міської інфраструктури Ужгородської міської ради б/н від 25.12.2025 (вх. суду від 25.12.2025 № 01-05/3831/25) - залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Закарпатської області від 01.12.2025 у справі № 907/1109/25 - залишити без змін.

3. Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня її проголошення згідно зі ст.ст. 286-289 ГПК України.

4. Матеріали справи повернути до суду першої інстанції.

Головуючий суддя Т.Б. Бонк

суддя С.М. Бойко

суддя Г.Г. Якімець