ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" квітня 2026 р.м. ХарківСправа № 917/2350/25

Господарський суд Харківської області у складі судді Добрелі Н.С.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Акціонерного товариства "УКРНАФТА"
до Товариства з обмеженою відповідальністю "БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ "ВЕРТИКАЛЬ-ПЛЮС"
простягнення коштів

без виклику учасників справи

ВСТАНОВИВ:

АТ "УКРНАФТА" звернулося до Господарського суду Полтавської області з позовною заявою до ТОВ "БК "ВЕРТИКАЛЬ-ПЛЮС", в якій просить суд стягнути з відповідача на користь позивача штраф у розмірі 143.522,77 грн та понесені судові витрати.

Фактичними підставами позову є неналежне виконання відповідачем своїх договірних зобов`язань в частині своєчасного виконання будівельних робіт.

Ухвалою Господарського суду Полтавської області від 14.01.2026 матеріали справи №917/2350/25 направлено до Господарського суду Харківської області за підсудністю.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 16.02.2026 з урахуванням малозначності справи №917/2350/25 в розумінні частини п`ятої статті 12 ГПК України відкрито спрощене позовне провадження, призначено розгляд справи без повідомлення сторін та встановлено учасникам справи строк для подання заяв по суті справи.

17.03.2026 через підсистему ЄСІТС "Електронний суд" від відповідача надійшов відзив (вх. №6406/26), в якому зазначив про відсутність факту порушення ТОВ "БК "ВЕРТИКАЛЬ-ПЛЮС" строків виконання робіт у зв`язку з тим, що позивач безпідставно затягував документальне оформлення фактично виконаних підрядником робіт, а отже наявне прострочення кредитора. Також позивач не скористався банківською гарантією як забезпеченням виконання умов спірного Договору, що свідчить про відсутність існування претензій до відповідача, в т.ч. щодо строків виконання робіт. Окрім цього, сторони по-різному тлумачать умови пункту 3.1. Договору, оскільки позивач виходить із того, що виконання робіт мало бути завершено виключно у межах 60 робочих днів, тоді як відповідач виходить із того, що момент закінчення виконання робіт прямо пов`язаний із датою підписання кінцевого акту приймання виконаних будівельних робіт (КБ-2в). Враховуючи те, що кінцевий акт приймання виконаних будівельних робіт за формою КБ-2в був підписаний позивачем без жодних зауважень 07.08.2025, то відсутні підстави вважати, що відповідач порушив строки виконання робіт за Договором. Відповідач фактично виконав роботи та передав об`єкт позивачу 09.06.2025, а в період з 10.06.2025 до 07.08.2025 між сторонами відбувалося лише документальне оформлення виконаних робіт. Водночас, у локальному кошторисі до Договору не було такого виду робіт як "розключення щита ГРЩ" чи "монтаж щита ГРЩ". А отже, замовник протиправно не підписував наданий підрядником акт приймання виконаних будівельних робіт, вимагаючи і підрядника виконати роботи, які не були передбачені спірним Договором. Окрім цього, просить суд зменшити розмір штрафу на 99%.

18.03.2026 через підсистему ЄСІТС "Електронний суд" від позивача надійшла відповідь на відзив (вх. №6565/26), в якій зазначив, що твердження відповідача про існування різного тлумачення умов Договору щодо строків виконання робіт є надуманими. Відповідач фактично підтверджує, що момент завершення робіт пов`язується з датою підписання кінцевого акту приймання виконаних будівельних робіт (КБ-2в). Умовами договору чітко визначено, що строк виконання робіт становить 60 робочих днів з дати отримання авансового платежу та завершується датою підписання кінцевого Акту приймання виконаних будівельних робіт (№ КБ-2в). В порушення зазначених умов договору відповідач не забезпечив своєчасне оформлення та подання вказаних документів. А в період з червня по серпень 2025 між сторонами здійснювалося узгодження недоробок та усунення зауважень, виявлених з боку АТ "УКРНАФТА". Наведене свідчить про відсутність факту належного завершення робіт станом на 09.06.2025. Окрім цього, незастосування позивачем такого виду забезпечення виконання зобов`язань як гарантія не може розцінюватися як відсутність порушень з боку відповідача. АТ "УКРНАФТА" мало дискреційне право самостійно вирішувати питання щодо використання банківської гарантії, однак реалізація або не реалізація такого права жодним чином не спростовує факту порушення відповідачем строків виконання робіт. Також відсутні підстави для зменшення неустойки, оскільки штраф, заявлений до стягнення у зв`язку з порушенням строків та термінів виконання робіт, не є неустойкою у розумінні статті 551 ЦК України та статті 233 ГК України, а відтак підстави для їх застосування у даному випадку відсутні.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 20.03.2026 у справі №917/2350/25 поновлено ТОВ "БК "ВЕРТИКАЛЬ-ПЛЮС" процесуальний строк на подання відзиву.

03.04.2026 через підсистему ЄСІТС "Електронний суд" від відповідача надійшли додаткові пояснення (вх. №7938/26), в яких зазначив, що заперечення позивача щодо того, що зменшення неустойки можливе лише у випадку порушення грошового зобов`язання є помилковим. Також, у діях замовника вбачаються ознаки прострочення кредитора, оскільки саме він без належних підстав ухилявся від своєчасного документального оформлення та приймання фактично виконаних робіт, а його поведінка не відповідала принципу добросовісності у договірних правовідносинах.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66, 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України").

За висновками суду, в матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розгляну за наявними матеріалами справи.

Перевіривши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти них, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані позивачем сторонами, суд встановив наступне.

Між АТ "УКРНАФТА" (замовник) та ТОВ "БК "ВЕРТИКАЛЬ-ПЛЮС" (підрядник) був укладений Договір підряду від 03.03.2025 №13/966-Р/25 (надалі - Договір). Згідно з його умовами підрядник зобов`язався на свій ризик виконати вказані в пункті 1.2. Договору роботи за завданням замовника, а замовник зобов`язався прийняти та оплатити ці роботи на умовах, визначених даним Договором. Найменування робіт: "Поточний ремонт операторної АЗС 16/044, Полтавська обл., Шишацький р-н, смт Шишаки, пров. Вершина, 16 (формат S+) (ДБН А.2.2.-3:2014), ДК 021:2015 - 45450000-6 Інші завершальні будівельні роботи (далі - Роботи).

Згідно з пунктом 2.1. Договору загальна вартість Робіт по цьому Договору становить 1.205.067,11 грн, крім того ПДВ 241.013,42 грн, всього з ПДВ 1.446.080,53грн.

Ціна Робіт визначається у відповідності до Договірної ціни - Додаток №3, що є невід`ємною частиною даного Договору. Договірна ціна на виконання даних Робіт є твердою (пункти 2.2., 2.3. Договору).

В пункті 2.6. Договору сторони погодили умови оплати, а саме: авансовий платіж - 30% протягом 30 календарних днів з дати отримання від виконавця рахунку. Післяоплата здійснюється замовник по факту виконаних виконаних робіт, як різниця між вартістю виконаних робіт та загальною сумою фактично здійснених платежів із врахуванням авансового платежу за ці роботи, протягом 30 календарних днів з дати підписання проміжних актів та кінцевого акту приймання виконаних будівельних робіт. Кінцевий Акт приймання будівельних робіт підписується на основі Акту готовності об`єкту до експлуатації, підписаного сторонами.

Відповідно до пункту 2.11. Договору вартість матеріалів, виробів і конструкцій, використаних підрядником у процесі виконання робіт по Договору, витрати на відрядження робітників, інші витрати на вимоги замовника повинна бути підтверджена первинними документами.

Пунктом 3.1. Договору встановлений строк виконання робіт, а саме 60 робочих днів з дати отримання авансового платежу, передбаченого пунктом 2.6. цього Договору, та закінчується датою підписання кінцевого Акту приймання виконаних будівельних робіт (№КБ-2в). Початок робіт оформлюється двостороннім Актом про початок виконання робіт, складений між замовником та підрядником.

Згідно з пунктом 4.1. Договору замовник має право, зокрема, якщо при прийманні-передачі виконаних Робіт виявляються недоліки (дефекти) - не приймати такі Роботи до усунення недоліків.

Обов`язком замовник є, зокрема, приймати виконані Роботи відповідно до умов цього Договору та в разі виявлення допущених відхилень від умов Договору або інших недоліків виконаних Робіт негайно заявити про них підряднику (пункт 4.2. Договору).

У відповідності до пункту 4.3. Договору підрядник має право, зокрема, вимагати від замовника підписання в установленому порядку документів/актів про виконання цього Договору у випадку, коли Роботи надані відповідно до умов, визначених цим Договором.

Розділом 5 Договору сторони погодили порядок приймання виконаних робіт.

Так, згідно з пунктом 5.1. Договору виконання робіт оформлюється шляхом підписання сторонами проміжних та кінцевого Акту приймання виконаних будівельних робіт (№КБ-2в), який датується останнім днем виконання робіт, і Довідки про вартість виконаних будівельних робіт (№КБ-3). В Акті та Довідці відображаються обсяги виконаних робіт та їх вартість, підтверджені замовником і підрядником, які є первинними обліковими документами.

Замовник зобов`язаний протягом 5 робочих днів з дати одержання від підрядника відповідного Акту, підписати його або направити підряднику письмову відмову від прийняття виконаних Робіт та підписання Акту, із зазначенням переліку зауважень та виявлених недоліків у виконаних Роботах та/або викладенням обставин, які унеможливлюють підписання Акту. У своїй мотивованій відмові замовник має право визначити строк для усунення зазначених ним недоліків. При цьому визначений замовником строк є обов`язковим для підрядника (пункт 5.2. Договору).

У відповідності до пункту 9.2. Договору при порушенні строків виконання Робіт, строків по усуненню виявлених недоліків (дефектів) підрядник на вимогу замовника сплачує йому штраф у розмірі 10% від вартості несвоєчасно виконаних робіт .

Договір набирає чинності з дня його підписання уповноваженими представниками сторін та діє до 31.12.2025 (пункт 14.1. Договору).

Додатком №3 до Договору сторони погодили договірну ціну на будівництво в розмірі 1.446.080,53 грн.

21.03.2025 між сторонами був підписаний Акт про початок виконання робіт, згідно з яким відповідачем був прийнятий будівельний майданчик, який відповідав умовам Договору, проекту та технічним регламентам.

На виконання умов Договору позивач перерахував відповідачу авансовий платіж у розмірі 433.824,15 грн, про що свідчить платіжна інструкція від 01.04.2025 №28153УГ25.

Листом від 27.05.2025 №36/25 відповідач повідомив позивача про те, що всі роботи за Договором ним були виконані. До вказаного листа відповідачем були додані, зокрема, Акт приймання-передачі виконаних робіт №1 за травень 2025 (форми №КБ-2) та Довідка про вартість виконаних робіт за травень 2025 (форми №КБ-3).

У відповідь на вказаний лист позивач повідомив відповідача про необхідність повідомлення відповідальних працівників АТ "УКРНАФТА" про готовність об`єкта для прийняття. Також зазначив, що надані відповідачем акти не можуть бути прийняті, оскільки обсяги виконаних робіт відрізняються від фактичних.

09.06.2025 між сторонами був підписаний Акт приймання робіт та передачі об`єкту ремонту, згідно з ним представники замовника та підрядника провели огляд виконання на об`єкті робіт. Роботи виконані в необхідному обсязі, якість яких відповідає вимогам замовника. Операторна прийнята для подальшої експлуатації.

В подальшому між сторонами були підписані Акт приймання виконаних будівельних робіт за серпень 2025 від 07.08.2025 №1 та Довідка про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за серпень 2025 від 07.08.2025.

Позивач надіслав відповідачу претензію від 03.12.2025 №01/01/24/10/02-02/02/20194, в якій, посилаючись на порушення останнім строків виконання Робіт за Договором, вимагав перерахувати на розрахунковий рахунок АТ "УКРНАФТА" штраф за несвоєчасне виконання робіт у розмірі 143.522,77 грн.

У відповідь на претензію відповідач повідомив позивача про відсутність підстав для притягнення його до фінансової відповідальності, оскільки всі роботи за Договором були виконані до 24.06.2025.

У зв`язку з несплатою відповідачем штрафу в розмірі 143.522,77 грн, позивач звернувся до суду з вимогою про стягнення вказаної заборгованості.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

Спір у справі виник між АТ "УКРНАФТА" та ТОВ "БК "ВЕРТИКАЛЬ-ПЛЮС" щодо правомірності стягнення з відповідача на користь позивача штрафу в розмірі 143.522,77 грн за порушення строків виконання робіт.

За змістом частини другої статті 11 ЦК України вбачається, що підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є договори, що укладаються між суб`єктами цивільних правовідносин, до яких законодавцем віднесено договір підряду.

Приписами частин першої та другої статті 837 ЦК України визначено, що за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Згідно зі статтею 875 ЦК України за договором будівельного підряду підрядник зобов`язується збудувати і здати у встановлений строк об`єкт або виконати інші будівельні роботи відповідно до проектно-кошторисної документації, а замовник зобов`язується надати підрядникові будівельний майданчик (фронт робіт), передати затверджену проектно-кошторисну документацію, якщо цей обов`язок не покладається на підрядника, прийняти об`єкт або закінчені будівельні роботи та оплатити їх.

До договору будівельного підряду застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено законом (частина третя статті 875 ЦК України).

У розумінні наведеної норми закону основним предметом договору будівельного підряду є результат будівельних робіт - завершений будівництвом об`єкт або закінчені будівельні роботи відповідно до проектно-кошторисної документації на замовлення замовника, а не процес виконання робіт чи діяльність підрядника на створення об`єкта та його здачу (див. постанови Верховного Суду від 12.09.2019 у справі № 911/2360/18, від 25.02.2020 у справі № 910/3920/18, від 31.05.2022 у справі №910/4235/20).

В силу частини першої статті 839 ЦК України підрядник зобов`язаний виконати роботу, визначену договором підряду, із свого матеріалу і своїми засобами, якщо інше не встановлено договором.

Частиною першою статті 853 ЦК України передбачено, що замовник зобов`язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові. Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі.

Відповідно до частини четвертої статті 882 ЦК України передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами. У разі відмови однієї із сторін від підписання акта про це вказується в акті і він підписується другою стороною.

Як зазначено в пункті 6.4.2 ДСТУ Б Д. 1.1-1:2013 "Правила визначення вартості будівництва", затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 05.07.2013 №293, при визначенні вартості виконаних обсягів робіт і проведенні взаєморозрахунків за виконані роботи по об`єктах будівництва, зведення яких здійснюється за рахунок державних коштів, застосовуються примірні форми первинних облікових документів "Акт приймання виконаних будівельних робіт" (примірна форма № КБ-2в) і "Довідка про вартість виконаних будівельних робіт та виграти" (примірна форма № КБ-3). які наведено у додатку Т або У.

Зазначені типові форми підлягають обов`язковому застосуванню при проведенні взаєморозрахунків за виконані роботи між замовниками за виконавцями робіт з будівництва, що здійснюється за рахунок бюджетних коштів та коштів підприємств, установ і організацій державної власності (лист Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України "Щодо застосування типових форм первинних облікових документів у будівництві" від 16.03.2010 №12/19-3-9-14-295).

Відповідно до частини першої статті 9 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Таким чином, акти виконаних робіт форми КБ-2в і довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрати форми КБ-3 є первинними звітними документами бухгалтерського обліку, які відображають вартість, види та обсяги виконаних будівельних робіт.

Згідно з пунктом 89 Загальних умов укладення та виконання договорів підряду в капітальному будівництві, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.2005 №668 (далі - Загальні умови), після одержання повідомлення підрядника про готовність до передачі закінчених робіт (об`єкта будівництва) замовник зобов`язаний негайно розпочати їх приймання.

Відповідно до пункту 91 Загальних умов передача виконаних робіт (об`єкта будівництва) підрядником і приймання їх замовником оформлюється актом про виконані роботи.

Як встановлено пунктами 99, 100 Загальних умов розрахунки за виконані роботи проводяться на підставі документів про обсяги виконаних робіт та їх вартість. Документи про виконані роботи та їх вартість складаються і підписуються підрядником та передаються замовнику. Замовник перевіряє ці документи і в разі відсутності зауважень підписує їх. Після підписання документів замовник зобов`язаний оплатити виконані роботи.

Порядок подання підрядником документів про обсяги і вартість виконаних робіт, проведення перевірки їх достовірності, підписання та оплати замовником визначається у договорі підряду.

Строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду (частина перша статті 846 ЦК України).

Згідно зі статтею 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Аналіз частини першої статті 530 та частини першої статті 846 ЦК України дозволяє дійти висновку, що підрядник зобов`язаний виконати підрядні роботи за завданням замовника у строк (термін), встановлений у договорі підряду, з урахуванням строків (термінів) виконання окремих етапів робіт, якщо такі визначено у договорі підряду.

Суд зазначає, що умовою виконання зобов`язання - є строк (термін) його виконання. Дотримання строку виконання є одним із критеріїв належного виконання зобов`язання, оскільки прострочення є одним із проявів порушення зобов`язання.

У разі виявлення невідповідності робіт, пред`явлених до оплати, встановленим вимогам, завищення їх обсягів або неправильного застосування кошторисних норм, поточних цін та інших помилок, що вплинули на ціну виконаних робіт, замовник має право за участю підрядника скоригувати суму, що підлягає сплаті.

На замовника покладений обов`язок прийняти виконані роботи, а у випадку виявлення недоліків робіт негайно про них заявити (у тому числі шляхом мотивованої відмови від підписання акта виконаних робіт).

Обов`язок замовника прийняти виконані роботи та підписати акти визначені як умовами договору, так і нормами статей 852, 882 ЦК України.

Крім того, відсутність своєчасно висловлених зауважень до виконаних робіт свідчить про прийняття робіт та відповідно, виникнення у замовника обов`язку щодо їх оплати.

Двосторонній характер договору підряду зумовлює взаємне виникнення у кожної зі сторін прав та обов`язків. Тобто з укладенням такого договору підрядник бере на себе обов`язок виконати певну роботу, і водночас замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Так, згідно з пунктом 5.1. Договору виконання робіт оформлюється шляхом підписання сторонами проміжних та кінцевого Акту приймання виконаних будівельних робіт (№КБ-2в), який датується останнім днем виконання робіт, і Довідки про вартість виконаних будівельних робіт (№КБ-3). В Акті та Довідці відображаються обсяги виконаних робіт та їх вартість, підтверджені замовником і підрядником, які є первинними обліковими документами.

Замовник зобов`язаний протягом 5 робочих днів з дати одержання від підрядника відповідного Акту, підписати його або направити підряднику письмову відмову від прийняття виконаних Робіт та підписання Акту, із зазначенням переліку зауважень та виявлених недоліків у виконаних Роботах та/або викладенням обставин, які унеможливлюють підписання Акту. У своїй мотивованій відмові замовник має право визначити строк для усунення зазначених ним недоліків. При цьому визначений замовником строк є обов`язковим для підрядника (пункт 5.2. Договору).

Згідно з пунктом 3.1. Договору строк виконання робіт становить 60 робочих днів з дати отримання авансового платежу, передбаченого пунктом 2.6. цього Договору, та закінчується датою підписання кінцевого Акту приймання виконаних будівельних робіт (№КБ-2в). Початок робіт оформлюється двостороннім Актом про початок виконання робіт, складений між замовником та підрядником.

Як свідчать матеріали справи на виконання умов Договору позивач перерахував відповідачу авансовий платіж у розмірі 433.824,15 грн, що підтверджується платіжною інструкцією від 01.04.2025 №28153УГ25.

Натомість, Акт приймання виконаних будівельних робіт за серпень 2025 №1 за формою №КБ-2в та Довідка про вартість виконаних будівельних робіт та витрат за серпень 2025 за формою №КБ-3 були підписані сторонами 07.08.2025, що підтверджує виконання підрядником та прийняття замовником виконаних робіт на загальну суму 1.435.227,67 грн.

При цьому, твердження відповідача про помилкове тлумачення позивачем умов пункту 3.1. Договору щодо кінцевого строку виконання Робіт суд вважає помилковим, виходячи з наступного.

Згідно з частинами першою, другою статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

В ЦК України (стаття 252) також передбачено, що строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. А термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.

Тобто, виходячи з умов пункту 3.1. Договору в ньому передбачені: 1) період, протягом якого мають бути виконані роботи - 60 робочих днів (період) з дати отримання авансового платежу; 2) момент виконання робіт - дата підписання Акту приймання виконаних будівельних робіт (№КБ-2в). При цьому, момент виконання робіт може як збігатися зі строком їх виконання, тобто бути в межах 60 робочих днів, так і виходити за його межі.

Відповідач зазначає, що момент закінчення виконання робіт за Договором прямо пов`язаний із датою підписання кінцевого Акту приймання виконаних будівельних робіт (№ КБ-2в). Суд погоджується з даним твердженням відповідача, втім строк виконання робіт за Договором обмежений певним періодом у часі, котрий становить 60 робочих днів, та протягом якого підрядник мав виконати свій обов`язок за Договором. Відповідач помилково ототожнює "строк виконання зобов`язання" та "термін виконання зобов`язання". В даному випадку умовами Договору (пункт 9.2.) передбачена відповідальність саме за порушення строків виконання Робіт, за інших обставин (у випадку ототожнення строку виконання Робіт з моментом підписання відповідного Акту) відповідальність за Договором для підрядника не наставала би.

Також помилковим є твердження відповідача про виконання ним Робіт за Договором саме 09.06.2025, оскільки в цей день між сторонами був підписаний лише Акт приймання робіт та передачі об`єкту ремонту, котрий не засвідчує остаточне прийнятті Робіт, а лише підтверджує готовність об`єкта до подальшого оформлення результатів виконаних робіт у відповідності до положень пункту 2.6. Договору. Крім того, Акт приймання робіт та передачі об`єкту від 09.06.2025 за своїм змістом не відповідає формі первинних облікових документів "Акт приймання виконаних будівельних робіт" (№КБ-2в) як це передбачено в пункті 6.4.2 ДСТУ Б Д. 1.1-1:2013 "Правила визначення вартості будівництва".

Щодо посилання відповідача на те, що позивач (замовник) фактично відмовився від належного прийняття Робіт, висуваючи до підрядника додаткові вимоги, які не передбачені умовами Договору, суд зазначає наступне.

Як свідчать матеріали справи листом від 27.05.2025 №36/25 відповідач повідомив позивача про те, що всі роботи за Договором ним були виконані. До вказаного листа відповідачем були додані, зокрема, Акт приймання-передачі виконаних робіт №1 за травень 2025 (форми №КБ-2) та Довідка про вартість виконаних робіт за травень 2025 (форми №КБ-3).

У відповідь на вказаний лист позивач повідомив відповідача про необхідність повідомлення відповідальних працівників АТ "УКРНАФТА" про готовність об`єкта для прийняття. Також зазначив, що надані відповідачем акти не можуть бути прийняті, оскільки обсяги виконаних робіт відрізняються від фактичних та запропонував останньому, зокрема, надати додаткові документи та відкориговані Акт виконаних робіт (форма КБ-2в), Довідку про вартість виконаних робіт (форма КБ-3), Підсумкову відомість ресурсів тощо.

Умовами пункту 4.4. Договору передбачені обов`язки підрядника, зокрема: забезпечити ведення та передачу замовнику в установленому порядку документів про виконання цього Договору; оформляти належним чином та своєчасно надавати замовнику всі документи, передбачені цим Договором та/або чинним законодавством України.

З огляду на це позивач був вправі вимагати від відповідача як підрядника надати документи, передбачені цим Договором та/або чинним законодавством України.

Окрім цього, умовами Локального кошторису на будівельні роботи №2-1-5 (розрахунок до Додатку №3 до Договору) передбачений такий вид робіт як "монтаж ввідно-розподільного пристрою ВРП-1", який за своїм призначенням служить для прийому, розподілу та обліку електричної енергії. А отже, твердження відповідача про те, що позивач вимагав виконати додатковий обсяг робіт, котрий не передбачений умовами Договору, є безпідставними.

Також відповідачем не надано до суду доказів ухилення позивача від належного прийняття виконаних Робіт за Договором, а саме підписання Акту приймання виконаних будівельних робіт (форми №КБ-2в) та Довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрати (форми №КБ-3). Так матеріали справи не містять доказів звернення відповідача до позивача з вимогою підписати такі документи після отримання листа АТ "УКРНАФТА". Твердження про те, що 05.06.2026 підрядником був відкоригований та наданий замовнику для повторної перевірки Акт приймання виконаних будівельних робіт не підтверджені належними та допустимими доказами, як і твердження про його повторне надання 18.06.2025. З наданих відповідачем скріншотів не можливо встановити, які саме документи надсилалися позивачу, зміст цих документів та чи дійсно ці документи безпосередньо стосуються спірного Договору.

З огляду на це, твердження про те, що позивач є таким, що відмовився або ухилився прийняти належне виконання Робіт за Договором, є належним чином не доведеним відповідачем.

Окрім цього є помилковим твердження відповідача про відсутність порушень умов Договору з огляду на невикористання позивачем банківської гарантії.

Умовами пункту 18.6. Договору передбачено, що замовник відслідковує виконання умов Договору підрядником та в разі порушення підрядником своїх зобов`язань перед замовником за цим Договором, замовник забирає забезпечення виконання Договору та має право в односторонньому порядку розірвати Договір, письмово повідомивши про це підрядника.

Замовник самостійно приймає всі необхідні рішення, щодо забезпечення виконання Договору, а саме направляє письмову вимогу банку-гаранту щодо оплати протягом 5 робочих днів повної суми забезпечення, зазначеної в пункті 18.1. цього Договору без необхідності додаткового обґрунтування та надання додаткових документів.

Суд зазначає, що не звернення позивача до банку-гаранту з вимогою оплатити забезпечення виконання Договору, автоматично не свідчить про те, що підрядником не було допущено порушення своїх зобов`язань перед замовником за Договором. Підрядник має дискреційне право самостійно вирішувати питання щодо використання банківської гарантії, однак реалізація або не реалізація такого права жодним чином не спростовує факту порушення відповідачем строків виконання робіт.

З урахуванням викладеного, заперечення відповідача не ґрунтуються на положеннях чинного законодавства та фактичних обставинах справи, а по суті являють собою їх довільне тлумачення, спрямоване на виправдання ухилення від виконання відповідачем обов`язку щодо сплати штрафу за порушення виконання зобов`язань за Договором.

Враховуючи те, що відповідачем до 24.06.2025 не було виконано зобов`язань за Договором щодо виконання у встановлений строк Робіт, суд дійшов висновку, що відповідач прострочив виконання зобов`язання, встановлене Договором.

Відповідно до статей 610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Частина перша статті 612 ЦК України визначає, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно зі статтею 614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлене договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.

Аналіз положень статті 614 ЦК України дає підстави для висновку про те, що, установлюючи презумпцію вини особи, яка порушила зобов`язання, Цивільний кодекс України покладає на неї обов`язок довести відсутність своєї вини. Особа звільняється від відповідальності лише у тому випадку, коли доведе відсутність своєї вини у порушенні зобов`язання. Така правова позиція щодо застосування статті 614 ЦК України висловлена Верховним Судом України у постанові від 13.02.2013 у справі №6-170цс12, та Верховним Судом у постановах від 14.09.2021 у справі №910/7256/20, від 19.08.2021 у справі №910/11889/20.

Під час розгляду справи відповідачем не доведено наявність обставин, що унеможливили своєчасне виконання взятих на себе зобов`язань за Договором та які є підставою для звільнення його від відповідальності, передбаченої Договором.

Частиною першою статті 546 ЦК України передбачено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (стаття 549 ЦК України).

Відповідно до частини другої статті 883 ЦК України за невиконання або неналежне виконання обов`язків за договором будівельного підряду підрядник сплачує неустойку, встановлену договором або законом, та відшкодовує збитки в повному обсязі.

В пункті 9.2. Договору сторони погодили, що при порушенні строків виконання Робіт, строків по усуненню виявлених недоліків (дефектів) підрядник на вимогу замовника сплачує йому штраф у розмірі 10% від вартості несвоєчасно виконаних робіт .

Встановлення судом факту порушення відповідачем строків виконання Робіт за Договором свідчить про правомірність нарахування позивачем штрафу в розмірі 10% від вартості виконаних Робіт.

Перевіривши правильність здійсненого позивачем розрахунку штрафу в розмірі 143.522,77 грн, котрий наведений у позовній заяві, судом встановлено, що такий розрахунок виконаний згідно з нормами чинного законодавства та у відповідності до умов Договору. Доказів протилежного відповідачем не надано.

Разом із тим, відповідачем і відзиві заявлено клопотання про зменшення розміру неустойки (штрафу) на 99%. Вирішуючи відповідне клопотання, суд зазначає наступне.

У частині третій статті 551 ЦК України передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Неустойка має на меті, в першу чергу, стимулювати боржника до виконання основного грошового зобов`язання та не може бути непомірним тягарем для споживача і джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора (рішення Конституційного Суду України від 11.07.2013 №7-рп/2013). Наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми як неустойку змінює її дійсне правове призначення.

Основними засадами цивільних правовідносин є справедливість, добросовісність, розумність (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України).

Тобто, у відповідності до наведених правових норм інститут зменшення неустойки (зокрема, пені) є ефективним механізмом забезпечення балансу інтересів сторін порушеного зобов`язання. Він покликаний протидіяти необґрунтованого збагачення однією із сторін за рахунок іншої. Цей інститут спрямований на забезпечення цивільно-правових принципів рівності і балансу інтересів сторін. Право на зменшення пені направлене на захист слабшої сторони договору, яка в силу зацікавленості в укладені договору, монополістичного положення контрагенту на ринку, відсутності часу чи інших причин не має можливості оскаржити включення в договір завищених санкцій.

При цьому ні у зазначених нормах, ні в чинному законодавстві України не міститься переліку виняткових випадків (обставин, які мають істотне значення), за наявності яких господарським судом може бути зменшено неустойку, тому вирішення цього питання покладається безпосередньо на суд, який розглядає відповідне питання з урахуванням всіх конкретних обставин справи в їх сукупності.

Зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, за відсутності у законі переліку обставин, які мають істотне значення, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.

Разом із тим, суд звертає увагу на помилковість тверджень позивача про те, що норми статті 551 ЦК України регулюють питання зменшення неустойки у випадку порушення саме грошового зобов`язання. Оскільки такої умови частина третя статті 551 ЦК України не містить, а сама неустойка визначається як грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, котре може бути як грошовим так і не грошовим.

В аспекті права на справедливий суд, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд звертає увагу на наступні обставини та вважає за необхідне використати надане національним законодавством України право суду на зменшення розміру штрафних санкцій.

Окрім цього, закріпивши принцип свободи договору у ЦК України, законодавець також визначив, що свобода договору не є безмежною, оскільки відповідно до абзацу другого частини третьої статті 6 та статті 627 цього Кодексу при укладенні договору, виборі контрагентів, визначенні умов договору сторони не можуть діяти всупереч положенням цього Кодексу та інших актів цивільного законодавства, зокрема, всупереч принципам справедливості, добросовісності, розумності.

Верховний Суд неодноразово вказував, що принцип справедливості, добросовісності і розумності є проявом категорій справедливості, добросовісності і розумності як суті права загалом. Принцип добросовісності є одним із засобів утримання сторін від зловживання своїми правами. Основне призначення цього принципу вбачається в наданні суддям більше можливостей з`ясовувати в повному обсязі фактичні обставини справи і, насамкінець, встановити об`єктивну істину. Загалом зміст цих принципів (справедливості, добросовісності і розумності) полягає в тому, що тексти законів, правочинів та їх застосування суб`єктами цивільних правовідносин мають бути належними і справедливими та відповідати загальновизнаним нормам обороту та нормам закону (правова позиція, викладена у постанові об`єднаної плати Верховного Суду Касаційного господарського суду від 06.12.2019 у справі №910/353/19).

Об`єктивно оцінивши даний випадок, суд приймає до уваги всі обставини неналежного виконання відповідачем зобов`язання за Договором, надаючи оцінку всім обставинам справи в їх сукупності, враховуючи інтереси обох сторін, виходячи із загальних засад, встановлених у статті 3 ЦК України, а саме: справедливості, добросовісності та розумності, та приймаючи до уваги, що:

- неустойка, в даному випадку штраф, є лише санкцією за невиконання зобов`язання в строк, а не основним боргом, а тому будувати на цих платежах свої доходи та видатки позивач не може, тому при зменшенні розміру пені позивач не несе значного негативного наслідку в своєму фінансовому стані;

- позивачем не надано доказів завдання йому збитків внаслідок порушення відповідачем строків виконання Робіт за Договором або погіршення матеріального стану Товариства саме у зв`язку з порушенням відповідачем умов Договору.

Отже, надаючи оцінку всім обставинам справи в їх сукупності, суд вважає за необхідне зменшити розмір штрафу, який підлягає стягненню з відповідача, на 50% до 71.761,39 грн, оскільки зменшення його розміру на 99%, як того вимагає відповідач, нівелюватиме саме значення штрафу як відповідальності за порушення зобов`язання, що має на меті захист прав та інтересів кредитора у зв`язку з порушенням його права на своєчасне (відповідно до строків, передбачених договором) виконання Робіт.

Таке зменшення розміру штрафних санкцій суд вважає розумним та оптимальним балансом інтересів сторін у спорі та таким, що запобігатиме настанню негативних наслідків як для позивача, так і для відповідача.

Підсумовуючи вищенаведене, виходячи із заявлених позивачем вимог та наявних у справі доказів, суд дійшов висновку про часткове задоволення вимог позивача шляхом стягнення з відповідача на користь позивача штрафу в розмірі 71.761,39 грн, в іншій частині штрафу (71.761,38 грн) суд відмовляє.

Відповідно до діючого законодавства обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, які мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими у справі.

Рішення суду має прийматися у цілковитій відповідності з нормами матеріального та процесуального права та фактичними обставинами справи, з достовірністю встановленими судом, тобто з`ясованими шляхом дослідження та оцінки судом належних та допустимих доказів у конкретній справі.

Відповідно до статті ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Частиною четвертою статті 11 ГПК України унормовано, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у рішенні у справі "Серявін та інші проти України" від 10.02.2010 вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 09.12.1994).

З огляду на вищевикладене, суд дав вичерпну відповідь на всі питання, що входять до предмету доказування у даній справі та виникають при кваліфікації спірних відносин як матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 129 ГПК України у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Водночас, суд зазначає, що у разі коли господарський суд зменшує розмір неустойки, витрати позивача, пов`язані зі сплатою судового збору, відшкодовуються за рахунок відповідача у сумі, сплаченій позивачем за позовною вимогою, яка підлягала б задоволенню, якби зазначений розмір судом не було зменшено. Таким чином, витрати зі сплати судового збору в розмірі 2.422,40 грн покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 1, 4, 13, 20, 73, 74, 76-79, 86, 123, 129, 231, 236-238 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. В позові відмовити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ "ВЕРТИКАЛЬ-ПЛЮС" (Україна, 61060, Харківська обл., м. Харків, просп. Льва Ландау, буд. 155-Б, ) на користь Акціонерного товариства "УКРНАФТА" (Україна, 04053, м. Київ, пров. Несторівський, буд. 3-5, ) штраф у розмірі 71.761,39 грн та витрати зі сплати судового збору в розмірі 2.422,40 грн.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

4. В решті позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом двадцяти днів з дня складання повного рішення безпосередньо до суду апеляційної інстанції Східного апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено "16" квітня 2026 р.

СуддяН.С. Добреля