ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

20.04.2026м. СумиСправа № 920/1367/25

Господарський суд Сумської області у складі судді Вдовенко Д.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників за наявними матеріалами справу № 920/1367/25

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Рентал бізнес (вул. Привокзальна, буд. 25, м. Суми, 40022)

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю Торговий дім Енергосервіс (вул. Армійська, буд. 1, м. Охтирка, Сумська область, 42703)

про стягнення 257 480 грн 41 коп.,

УСТАНОВИВ:

Позивач подав позовну заяву, в якій просить суд стягнути з відповідача 194 064 грн 31 коп., в тому числі: 170 000 грн 00 коп. заборгованості за користування обладнанням за період з квітня 2024 року до вересня 2025 року, 10 000 грн 00 коп. штрафу, 3533 грн 42 коп. 3% річних, 10 530 грн 89 коп. інфляційних втрат відповідно до договору найму обладнання № 01-04/2024 від 01.04.2024, укладеного між сторонами. Позивач також просить суд стягнути з відповідача судові витрати (2422 грн 40 коп. витрат по сплаті судового збору, 10 000 грн 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу).

Ухвалою від 30.09.2025 Господарський суд Сумської області прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі № 920/1367/25; визначив, що справа підлягає розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами; надав учасникам справи строки для подання заяв по суті справи.

Згідно зі ст. 252 ГПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.

Ухвала суду від 30.09.2025 доставлена до електронного кабінету відповідача 30.09.2025, що підтверджується довідкою Господарського суду Сумської області.

02.10.2025 відповідач подав клопотання (вх. № 5276 від 03.10.2025), в якому просить суд на підставі п. 5 ч.1 ст. 227 ГПК України зупинити провадження у справі № 920/1367/25 до вирішення по суті справи № 920/1295/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Торговий дім Енергосервіс до Товариства з обмеженою відповідальністю Рентал бізнес про дострокове розірвання договору найму обладнання № 01-04/2024 від 01.04.2024.

09.10.2025 відповідач подав клопотання (вх. № 4865 від 09.10.2025), в якому просить суд долучити до матеріалів справи клопотання ТОВ Рентал Бізнес у справі № 920/1295/25.

14.10.2025 відповідач подав клопотання (вх. № 5446 від 15.10.2025), в якому просить суд перейти до розгляду справи № 920/1367/25 за правилами загального позовного провадження. Відповідач зазначає, що розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження не є доцільним з огляду на складність справи та необхідність повного дослідження доказів.

14.10.2025 відповідач подав клопотання (вх. № 5455 від 15.10.2025), в якому просить суд на підставі ст. 81 ГПК України витребувати у позивача докази.

15.10.2025 відповідач подав відзив на позовну заяву (вх. № 4977 від 15.10.2025), в якому просить суд у задоволенні позовних вимог відмовити. Відповідач зазначає, що 01.04.2024 між сторонами укладений договір найму обладнання №01-04/2024 згідно з яким відповідач прийняв у строкове платне користування котли Анкот-100 у кількості 2 штуки та котел Анкот-63 в кількості 1 штука. Обладнання, яке є предметом договору, не нове (виготовлене приблизно в 2014 році) і перебувало в постійному користуванні відповідача починаючи з 01.10.2016 на підставі договору найму обладнання №02/16-ОБ від 01.10.2016. Протягом всього часу користування обладнанням відповідач у встановленому порядку (п. 5.3. договору) підтримував обладнання у справному стані, проводив за свій рахунок поточний ремонт, ніс всі витрати по утриманню обладнання. Капітальний ремонт обладнання починаючи з 2016 року орендодавцем (позивачем) не проводився жодного разу, хоча такий обов`язок прямо передбачений чинним законодавством (ст. 776 Цивільного кодексу України). Враховуючи, що обладнання було фізично зношене, експлуатувалося починаючи з 2016 року без жодного капітального ремонту, у грудні 2024 року обладнання вчергове вийшло з ладу і стало майже непридатним для його подальшого безпечного використання, що підтверджується відповідними актами від 30.12.2024. Відповідач звернувся до позивача з листом, що містив вимогу про проведення капітального ремонту обладнання (лист №8 від 31.01.2025). Позивач на лист не відреагував, обладнання не відремонтував та не замінив на інше. В подальшому відповідач неодноразово звертався до позивача з вимогою про проведення капітального ремонту обладнання (листи №10 від 14.02.2025, №16 від 22.04.2025, №17 від 06.05.2025), але позивач капітального ремонту котлів не провів. Відповідач 08.05.2025 звернувся до виробника обладнання Товариства з обмеженою відповідальністю БУД-ІМПЕРІАЛ (м. Вінниця) з проханням провести огляд обладнання та дати висновок щодо технічного стану котлів (лист №18 від 08.05.2025). Листом №1/05/25 від 22.05.2025 ТОВ БУД-ІМПЕРІАЛ надало висновок про те, що котли не придатні для подальшої експлуатації. 03.06.2025 відповідач звернувся до позивача з листом-пропозицією №19 щодо дострокового розірвання договору. Позивач лист отримав, але ніяк не відреагував. 15.08.2025 відповідач повторно звернувся до позивача з пропозицією. Позивач лист отримав, але не відреагував. У зв`язку із зазначеним відповідач звернувся до суду з позовом про дострокове розірвання договору найму обладнання № 04-4/12024 від 01.04.2024 (судова справа №920/1295/25).

21.10.2025 позивач подав заперечення на клопотання про витребування доказів (вх. № 5055 від 21.10.2025).

Ухвалою від 29.10.2025 господарський суд зупинив провадження у справі № 920/1367/25 до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 920/1295/25. Суд зазначив, що клопотання (вх. № 5446 від 15.10.2025) про розгляд справи за правилами загального позовного провадження та клопотання (вх. № 5455 від 15.10.2025) про витребування доказів будуть розглянуті судом після поновлення провадження у справі.

09.03.2026 позивач подав заяву (вх. № 1177 від 09.03.2026), в якій просить суд поновити провадження у справі №920/1367/25, у зв`язку з усуненням обставин, що зумовили його зупинення.

09.03.2026 позивач подав заяву про збільшення позовних вимог (вх. № 998 від 09.03.2026), в якій просить суд стягнути з відповідача 257 480 грн 41 коп., в тому числі: 226 071 грн 43 коп. заборгованості за користування обладнанням за період з квітня 2024 року до 17 лютого 2026 року, 10 000 грн 00 коп. штрафу, 6124 грн 08 коп. 3% річних, 15 284 грн 90 коп. інфляційних втрат відповідно до договору найму обладнання № 01-04/2024 від 01.04.2024, укладеного між сторонами.

Ухвалою від 19.03.2026 господарський суд поновив провадження у справі № 920/1367/25; відмовив у задоволенні клопотання відповідача про витребування доказів (вх. № 5455 від 15.10.2025); відмовив у задоволенні клопотання відповідача про розгляд справи в порядку загального позовного провадження (вх. № 5446 від 15.10.2025); продовжив розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами; прийняв до розгляду заяву позивача (вх. № 998 від 09.03.2026) про збільшення розміру позовних вимог; надав учасникам справи строк до 07.04.2026 - для подання додаткових пояснень в обґрунтування позицій по справі з урахуванням обставин, встановлених у рішенні Господарського суду Сумської області від 11.12.2025 у справі 920/1295/25; надав відповідачу строк до 07.04.2026 - для подання пояснень щодо збільшених позовних вимог.

27.03.2026 відповідач подав клопотання (вх. № 1563 від 30.03.2026), в якому просить суд долучити до матеріалів справи платіжні інструкції на підтвердження часткової сплати заборгованості за договором.

03.04.2026 відповідач подав клопотання (вх. № 1746 від 06.04.2026), в якому просить суд долучити до матеріалів справи платіжну інструкцію на підтвердження часткової сплати заборгованості за договором.

04.04.2026 відповідач подав пояснення (вх. № 1750 від 06.04.2026), в яких підтримує свою позицію, викладену у відзиві на позовну заяву. Відповідач зазначає, що користувався обладнанням лише в період з 01.04.2024 до 30.12.2024, загальна сума орендної плати за період користування обладнанням становить 90 000 грн. Відповідач частково сплатив заборгованість в сумі 14 000 грн. Відповідач здійснював поточне технічне обслуговування котлів за договором від 08.04.2024, укладеного з виконавцем ТОВ «Лімік». 30.12.2024 відповідачем складені акти встановлення факту неможливості використання обладнання. Враховуючи наявні несправності, позивач звернувся до ТОВ «Лімік» з листом № 9 від 10.01.2025 щодо проведення ремонту обладнання. На вказаний лист ТОВ «Лімік» надало відповідь, в якій повідомило відповідача про виявлені несправності котлів: вийшли з ладу димососи, порушений механізм золовидалення економайзера, вихід з ладу дуттєвого вентилятора, вигорання частини металевих конструкцій котла, прогорання колосникових решіток. Враховуючи вказані несправності, ТОВ «Лімік» вказує на недоцільність здійснення ремонту котлів, у зв`язку з їх значним фізичним зносом. Ремонт є економічно необґрунтованим, оскільки потребує майже повної заміни зношених деталей котлів. Враховуючи істотне порушення позивачем умов договору, невиконання обов`язку з проведення капітального ремонту обладнання впродовж всього строку його експлуатації, відповідач був позбавлений того, на що розраховував при укладенні договору (використання обладнання за призначенням), що стало підставою для звернення до суду з позовом про дострокове розірвання договору оренди. Господарський суд Сумської області у рішенні по справі № 920/1295/25 встановив, що в матеріалах справи наявні докази на підтвердження несправності обладнання, яке потребує капітального ремонту. Позивачем не спростовано належними доказами наданий висновок щодо несправності обладнання, не надано доказів здійснення капітального ремонту, якого потребує обладнання. Відповідач, в свою чергу, виконав свій обов`язок щодо поточного ремонту обладнання, що підтверджується договором про надання послуг від 08.04.2024, актами виконаних робіт № 1/10-2024 від 31.10.2024, №1/11-2024 від 30.11.2024, № 1/12-2024 від 20.12.2024. Зазначені обставини відповідно до ч. 4 ст. 75 ГПК України мають преюдиційне значення та не підлягають повторному доказуванню.

06.04.2026 відповідач подав клопотання (вх. № 1568 від 06.04.2026), в якому просить суд продовжити строк для подання пояснень в обґрунтування позиції по справі з урахуванням обставин, встановлених у рішенні господарського суду Сумської області від 11.12.2025 у справі № 920//1295/25 та для подання пояснень щодо збільшення позовних вимог до 10.04.2026.

Суд встановив, що пояснення відповідач подав у встановлений ухвалою від 19.03.2026 строк до 07.04.2026. Інших пояснень від відповідача станом на 20.04.2026 суд не отримував.

За приписами ст. 248 ГПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

З урахуванням обставин зупинення провадження у справі, строк для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження закінчується 20.04.2026.

Згідно з ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України, у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов таких висновків.

01.04.2024 між сторонами укладений договір найму обладнання № 01-04/2024 за умовами якого позивач в порядку та на умовах, визначених договором, зобов`язується передати відповідачу, а відповідач приймає у строкове платне користування обладнання, що є власністю позивача (п. 1.1. договору).

Відповідно до п. 1.2. договору обладнанням, яке передається в користування за договором є: котли Анкот-100 в кількості 2 шт., котел Анкот-63 в кількості 1 шт.

Згідно з п. 1.3. договору технічний стан обладнання на момент передання його у користування за договором задовільний.

За умовами п. 2.4 договору обладнання вважається переданим в користування з моменту підписання акту приймання-передачі.

Позивач передав, а відповідач прийняв в строкове платне користування обладнання за актом від 01.04.2024. На момент передачі обладнання не є новим, перебуває в задовільному технічному стані та є придатним для експлуатації та використання його за цільовим призначенням.

Відповідно до п. 3.1. договору строк користування обладнанням становить три календарних роки з моменту підписання акту приймання-передачі обладнання.

Згідно з п. 3.2. договору строк користування обладнанням припиняється також у випадку дострокового розірвання договору в порядку, передбаченому цим договором або чинним законодавством.

Пунктом 4.1. договору визначено, що плата за користування обладнанням становить 10 000 грн на місяць.

За умовами п. 4.3. договору плата за користування обладнанням нараховується з дати підписання акту приймання-передачі.

Плата за користування обладнанням здійснюється у національній валюті України - гривні в безготівковій формі шляхом банківського переказу на поточний рахунок орендодавця не пізніше 15 числа місяця, наступного за звітним (п. 4.4. договору).

Відповідно до п. 5.2. договору орендар зобов`язаний: своєчасно і в повному обсязі сплачувати плату за користування обладнанням; підтримувати обладнання в справному стані, проводити за свій рахунок поточний ремонт, нести витрати по утриманню обладнання.

Договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту підписання його сторонами та скріплення печатками. Строк дії договору закінчується 31.03.2027 (п. 7.1., 7.2. договору).

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує на те, що відповідач порушив договірні зобов`язання щодо повної та своєчасної сплати орендної плати, у зв`язку з чим у нього виникла заборгованість перед позивачем в сумі 226 071 грн 43 коп. за період з квітня 2024 року до лютого 2026 року (до 17.02.2026).

Статтею 11 Цивільного кодексу України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 759, 762 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у володіння та користування за плату на певний строк. За найм (оренду) майна з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Відповідно до ст. 526, 629 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від зобов`язання не допускається; договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Статтею 530 Цивільного кодексу України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За приписами ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Суд встановив, що після звернення позивача з позовом до суду та відкриття судом провадження у справі відповідач сплатив позивачу частину заборгованості в загальній сумі 14 000 грн 00 коп., що підтверджується платіжними інструкціями № 2303 від 30.01.2026 на суму 2150 грн 00 коп., № 2292 від 15.01.2026 на суму 2100 грн 00 коп., № 2353 від 17.03.2026 на суму 2400 грн 00 коп., № 2361 від 27.03.2026 на суму 5000 грн. 00 коп., № 2364 від 03.04.2026 на суму 2350 грн 00 коп.

У відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Оскільки матеріалами справи підтверджується факт часткової сплати відповідачем заборгованості, провадження у справі № 920/1367/25 в частині стягнення з відповідача 14 000 грн. 00 коп. заборгованості за користування обладнанням відповідно до договору найму обладнання № 01-04/2024 підлягає закриттю на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України.

Щодо позовних вимог про стягнення орендної плати в іншій частині суд встановив таке.

Відповідно до матеріалів справи 30.12.2024 відповідач склав акти встановлення факту неможливості використання обладнання, в яких зазначив, що котли «Анкот-100» 2 шт. та котел «Анкот-63» 1 шт., які перебувають у користуванні ТОВ «ТД «Енергосервіс» на підставі договору найму обладнання № 01-01/2024 від 01 квітня 2024 року і належать на праві власності Товариству з обмеженою відповідальністю «Рентал Бізнес», знаходяться у несправному стані, який унеможливлює їх використання за призначенням (для опалення приміщення). Опис несправностей, їх наслідки та вплив на роботу зафіксовані в актах.

31.01.2025 відповідач надіслав позивачу лист № 8 з проханням на підставі ст. 776 ЦК України вжити заходів з проведення капітального ремонту обладнання для приведення його до належного робочого стану, враховуючи, що обладнання фізично зношене, експлуатується починаючи з 2016 року (на підставі укладеного між сторонами договору від 01.10.2016) без капітального ремонту.

14.02.2025 відповідач повторно надіслав позивачу лист № 10 щодо проведення капітального ремонту обладнання, просив директора позивача з`явитися особисто для з`ясування та фіксації фактичного технічного стану обладнання, складання двостороннього акту з відображенням у ньому необхідних заходів, визначення обсягів і строків проведення капітального ремонту.

22.04.2025 відповідач направив позивачу лист № 16, в якому наполягав на проведенні огляду обладнання на місці його встановлення з метою визначення обсягу необхідних робіт з капітального ремонту та часу їх проведення, а також повідомив, що акти надання послуг № 75 від 31.01.2025, № 142 від 28.02.2025 та № 262 від 31.03.2025 ТОВ «Торговий дім «Енергосервіс» підписані не будуть через те, що протягом зазначеного періоду обладнання не функціонувало належним чином.

06.05.2025 відповідач надіслав позивачу лист № 17, в якому пропонував позивачу з`явитися для огляду обладнання та складання акту 13 травня 2025 року на 10 год. 00 хв.

08.05.2025 відповідач звернувся до виробника котлів ТОВ «Буд-Імперіал» з листом № 18, в якому просив направити представника для здійснення огляду обладнання. 22.05.2025 ТОВ «Буд-Імперіал» надав висновок, в якому (після аналізу наданої інформації та огляду стану котлів на фото, надісланих відповідачем) вказав, що котли на сьогоднішній день не придатні для подальшої експлуатації, ремонтні роботи не будуть економічно обґрунтовані, так як гарантійний термін закінчився.

03.06.2025, 15.08.2025 відповідач надіслав позивачу листи щодо дострокового розірвання договору найму обладнання № 01-04/2024 від 01.04.2024.

08.09.2025 виробник твердопаливних котлів Анкот ТОВ Буд-Імперіал листом № 1/09/2025 повідомив відповідача, що строк служби котлів не має перевищувати 10 років. Здійснення капітального ремонту твердопаливних котлів, які використовує ТОВ Торговий дім Енергосервіс неможливо, у зв`язку з тим, що котли відпрацювали понад 10 років та не підлягають ремонту.

Договір оренди розірваний у судовому порядку згідно з рішенням Господарського суду Сумської області від 11.12.2025 у справі № 920/1295/25 (за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Торговий дім Енергосервіс до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю Рентал Бізнес про дострокове розірвання договору найму обладнання № 01-04/2024 від 01.04.2024 з 01.02.2025) з моменту набрання рішенням суду у справі № 920/1295/25 законної сили. Рішення суду у справі № 920/1295/25 набрало законної сили 17.02.2026.

Відповідно до ст. 762 ЦК України за найм (оренду) майна з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Наймач звільняється від плати за весь час, протягом якого майно не могло бути використане ним через обставини, за які він не відповідає.

Наведена норма права визначає в якості підстави для звільнення від обов`язку сплачувати орендну плату об`єктивну безпосередню неможливість використовувати передане у найм майно через обставини, за які орендар не відповідає.

Якщо орендар з незалежних від нього обставин протягом певного часу був повністю позбавлений можливості користуватися орендованим майном, то на підставі наведеної правової норми він має право порушувати питання про повне звільнення його від внесення орендної плати.

У частині 3 статті 2 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) однією з основних засад (принципів) господарського судочинства визначено принцип змагальності сторін, сутність якого розкрита у статті 13 цього Кодексу.

Відповідно до частин 3, 4 статті 13 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.

Відповідно до ст. 73, 76, 79 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Тлумачення змісту ст. 79 ГПК України свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються скоріше були (мали місце), аніж не були.

Відповідно до ч. 4 ст. 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Преюдиційні факти є обов`язковими при вирішенні інших справ та не підлягають доказуванню, оскільки їх істинність встановлено у рішенні, у зв`язку з чим немає необхідності встановлювати їх знову, піддаючи сумніву істинність та стабільність судового акту, який набрав законної сили.

У справі № 920/1295/25 Господарський суд Сумської області дійшов висновку про розірвання договору, встановивши наявність доказів на підтвердження несправності обладнання, яке потребує капітального ремонту, невиконання орендодавцем обов`язку щодо капітального ремонту котлів (ст. 776 Цивільного кодексу України), що перешкоджає їх використанню відповідно до призначення та умов договору. Поряд з цим суд встановив, що орендар виконав свій обов`язок щодо поточного ремонту обладнання, що підтверджується договором про надання послуг від 08.04.2024, актами виконаних робіт № 1/10-2024 від 31.10.2024, №1/11-2024 від 30.11.2024, № 1/12-2024 від 20.12.2024.

Позивач жодними доказами не спростував обставин виходу з ладу орендованого відповідачем обладнання станом на кінець грудня 2024 року, обставин не здійснення капітального ремонту котлів, в тому числі на звернення відповідача.

З урахуванням викладених обставин, критерію вірогідності доказів, суд дійшов висновку, що відповідач підтвердив належними доказами наявність підстав для звільнення його від обов`язку сплачувати орендну плату з січня 2025 року через об`єктивну безпосередню неможливість використовувати передане у найм майно через обставини, за які орендар не відповідає - несправності обладнання, яке потребує капітального ремонту, невиконання орендодавцем обов`язку щодо капітального ремонту котлів, що перешкоджає їх використанню відповідно до призначення та умов договору.

На підставі зазначеного, суд відмовляє у задоволенні позову в частині стягнення з відповідача орендної плати за період з січня 2025 року до лютого 2026 року (17.02.2026) в сумі 136 071 грн 43 коп.

В частині стягнення з відповідача орендної плати в сумі 76 000 грн. за період з квітня 2024 року до грудня 2024 року (з урахуванням часткової оплати в загальній сумі 14 000 грн) суд вважає вимоги позивача обґрунтованими, правомірними та такими, що підлягають задоволенню, оскільки відповідач не подав доказів на підтвердження належного виконання договірних зобов`язань щодо своєчасної та повної сплати орендної плати за користування обладнанням у цей період.

Відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Статтею 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

За змістом статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Відповідно до п. 6.5. договору за невиконання обов`язків, передбачених розділом 5 договору (в тому числі своєчасної та повної сплати плати за користування обладнанням), винна сторона сплачує на користь іншої сторони штраф у розмірі 5 (п`яти) % від вартості обладнання.

За невиконання обов`язку щодо сплати орендної плати позивач нарахував відповідачу штраф в сумі 10 000 грн 00 коп. в розмірі 5 % від вартості обладнання (200 000 грн 00 коп.).

Враховуючи встановлений судом факт неналежного виконання відповідачем зобов`язань щодо своєчасної сплати орендної плати за користування обладнанням у період з квітня до грудня 2024 року, суд вважає правомірними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню позовні вимоги щодо стягнення з відповідача штрафу в сумі 10 000 грн. 00 коп.

Статтею 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно з розрахунком позивача, за прострочення виконання грошового зобов`язання за період з квітня 2024 року до січня 2026 року відповідачу нараховані 3 % річних в загальній сумі 6124 грн 08 коп. за період з 16.05.2024 до 05.03.2026 та інфляційне збільшення суми боргу в розмірі 15 284 грн 90 коп. за період з 16.05.2024 до 05.03.2026, виходячи з суми заборгованості за кожен місяць, з урахуванням строків розрахунків, визначених договором.

Перевіривши розрахунки позивача, суд встановив, що періоди нарахування з 16.06.2024 (заборгованість за травень 2024 року), з 16.09.2024 (заборгованість за серпень 2024 року), з 16.12.2024 (заборгованість за листопад 2024 року) визначені позивачем без урахування положень ч. 5 ст. 254 Цивільного кодексу України відповідно до якої, якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день.

У стягненні заборгованості з орендної плати за період з січня 2025 року до лютого 2026 року господарський суд відмовив.

За цих обставин, враховуючи встановлений судом факт неналежного виконання відповідачем зобов`язань щодо своєчасної сплати орендної плати за користування обладнанням у період з квітня до грудня 2024 року, суд вважає правомірними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню позовні вимоги щодо стягнення з відповідача 3947 грн 92 коп. 3% річних, 12 199 грн 88 коп. інфляційного збільшення суми боргу, в межах нарахованих сум, виходячи з суми заборгованості за цей період за кожен місяць, з урахуванням строків розрахунків, визначених договором, а також часткової сплати заборгованості в межах періоду нарахування (2100 грн - 15.01.2026, 2150 грн. 30.01.2026).

У задоволенні позову в частині стягнення 3% річних в сумі 2176 грн 16 коп., інфляційних втрат в сумі 3085 грн 02 коп. суд відмовляє, з урахуванням відмови у стягненні заборгованості з орендної плати за період з січня 2025 року до лютого 2026 року, положень ч. 5 ст. 254 Цивільного кодексу України.

Розрахунки перевірені судом за допомогою калькулятора підрахунку заборгованості та штрафних санкцій на сайті https://ips.ligazakon.net/calculator/ff. Результати долучені до матеріалів справи.

Відповідно до ч. 9 ст. 129 ГПК України, оскільки спір виник, в тому числі, у зв`язку з порушенням відповідачем договірних зобов`язань щодо сплати орендної плати за період з квітня до грудня 2024 року, на відповідача покладаються витрати позивача по сплаті судового збору в сумі 2422 грн 40 коп. (мінімальний судовий збір за подання в електронній формі позовної заяви майнового характеру).

Керуючись ст. 2, 13, 123, 129, 231, 232, 233-238, 240, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Торговий дім Енергосервіс (вул. Армійська, буд. 1, м. Охтирка, Сумська область, 42703, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Рентал бізнес (вул. Привокзальна, буд. 25, м. Суми, 40022, ) 76 000 грн 00 коп. заборгованості, 10 000 грн 00 коп. штрафу, 3947 грн 92 коп. 3% річних, 12 199 грн 88 коп. інфляційних втрат, 2422 грн 40 коп. витрат по сплаті судового збору.

3. Провадження у справі в частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю Торговий дім Енергосервіс заборгованості з орендної плати в сумі 14 000 грн 00 коп. - закрити.

4. У задоволенні позову в іншій частині - відмовити.

5. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

6. Відповідно до ст. 241, 256, 257 ГПК України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення до Північного апеляційного господарського суду.

Повне рішення складене та підписане суддею 20.04.2026.

СуддяД.В. Вдовенко