РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

06.04.2026Справа № 910/748/26

Господарський суд міста Києва у складі судді Сівакової В.В. розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження матеріали справи

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Берегівське хлібоприймальне

підприємство»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Енергетичне партнерство»

про стягнення 50.213,76 грн

Представники сторін: не викликались

СУТЬ СПОРУ:

27.01.2026 до Господарського суду міста Києва через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Берегівське хлібоприймальне підприємство» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Енергетичне партнерство» про повернення надмірно сплачених коштів у розмірі 50.213,76 грн.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що на підставі договору № 47 від 06.03.2020 про постачання електричної енергії споживачу відповідачем у період з січня по вересень 2025 року було поставлено електричну енергію на загальну суму 503.378,58 грн. Умовами договору передбачена 100% передплата в попередньому місяці за наступний, у зв`язку з чим позивачем було повністю оплачено вартість спожитої електричної енергії в загальному розмірі 553.592,34 грн, що визнається відповідачем, про свідчить підписання актів звіряння розрахунків за 2025 рік. Позивачем з 15.09.2025 змінено постачальника електричної енергії, а тому відповідачем починаючи з цієї дати електропостачання не здійснював. З огляду на це, 14.10.2025 позивач направив відповідачу лист-вимогу про повернення надмірно сплачених коштів, однак кошти повернуті не були. У подальшому позивач повторно звернувся до відповідача з листом № 17-06/223 від 12.12.2025 з вимогою про повернення надмірно сплачених коштів, який відповідач отримав 12.01.2026, проте залишив без належного реагування. Враховуючи викладене, позивач звернувся до суду з вимогою про стягнення з відповідача 50.213,76 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва № 910/748/26 від 02.02.2026 вказану позовну заяву залишено без руху та встановлено позивачу десятиденний строк з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху для усунення недоліків позовної заяви шляхом подання відповідних документів.

03.02.2026 позивачем усунено недоліки позовної заяви шляхом подання до суду через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» відповідних документів.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.02.2026 відкрито провадження у справі № 910/748/26 та прийнято позовну заяву до розгляду; розгляд справи вирішено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

Даною ухвалою суду встановлено відповідачу строк у п`ятнадцять днів з дня вручення даної ухвали для подачі відзиву на позов з урахуванням вимог ст. 165 Господарського процесуального кодексу України з доданням доказів, що підтверджують обставини викладені в ньому, та докази направлення цих документів позивачу.

У відповідності до ст. 242 Господарського процесуального кодексу України ухвалу про відкриття провадження у справі від 06.02.2026 було направлено відповідачу в його електронний кабінет в підсистемі ЄСІТС «Електронний суд», яка отримана останнім 06.02.2026 о 13:51 год., що підтверджується наявним у справі повідомленням про доставлення процесуального документа до електронного кабінету особи, а тому відповідач мав подати відзив на позов у строк до 23.02.2026 включно.

Відповідач вимог ухвали про відкриття провадження у справі від 23.02.2026 не виконав, письмовий відзив на позовну заяву не подав.

Згідно з ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Відповідно до ст. 248 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Згідно з ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані документи і матеріали, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

06.03.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Берегівське хлібоприймальне підприємство (споживач, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Енергетичне партнерство» (постачальник, відповідач) укладено договір № 47 про постачання електричної енергії споживачу (далі - договір).

Відповідно до п. 1.1 договору цей договір про постачання електричної енергії споживачу (далі - договір) є публічним договором приєднання, який встановлює порядок та умови постачання електричної енергії як товарної продукції споживачу (далі - споживач) постачальником електричної енергії (далі - постачальник) та укладається сторонами, з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України, шляхом приєднання споживача до умов цього договору.

Спір виник внаслідок того, що здійснена позивачем передплата за договором у розмірі 50.213,76 грн підлягає поверненню, у зв`язку з тим, що правова підстава збережених відповідачем коштів відпала.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

В силу положень ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частиною 1 статті 627 Цивільного кодексу України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з положеннями ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно з приписами ст. 265 Господарського кодексу України (тут і далі чинного на час виникнення спірних правовідносин) за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Аналогічні за змістом положення містяться у статті 712 Цивільного кодексу України, відповідно до яких за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 655 Цивільного кодексу України визначено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з п. 2.1 договору за цим договором постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість використаної (купованої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору.

Згідно заяви-приєднання, що є додатком № 1 до договору об`єкт споживача знаходиться у м. Берегово, Закарпатська область.

Відповідно до п. 3.1 договору початком постачання електричної енергії споживачу є дата, зазначена в заяві-приєднанні, яка є додатком № 1 до цього договору.

Так, згідно заяви-приєднання, що є додатком № 1 до договору визначено початком строку поставки електроенергії 01.04.2020.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачем поставлено, а позивачем спожито електричну енергію за договором на загальну суму 503.378,58 грн, що підтверджується підписаними та скріпленими печатками обох сторін наступними актами прийому-передачі електроенергії

від 31.01.2025 на суму 121.591,74 грн з ПДВ;

від 28.02.2025 на суму 81.022,58 грн з ПДВ;

від 31.03.2025 на суму 101.814,95 грн з ПДВ;

від 30.04.2025 на суму 78.542,26 грн з ПДВ;

від 31.05.2025 на суму 28.585,44 грн з ПДВ;

від 30.06.2025 на суму 25.321,94 грн з ПДВ;

від 31.07.2025 на суму 26.962,07 грн з ПДВ;

від 31.08.2025 на суму 31.876,40 грн з ПДВ;

від 30.09.2025 на суму 7.661,20 грн з ПДВ.

Згідно з ч. 1 ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до п. 5.1 договору споживач розраховується з постачальником за електричну енергію за цінами, що визначаються відповідно до механізму визначення ціни електричної енергії, згідно з обраною споживачем комерційною пропозицією, яка є додатком № 2 до цього договору.

Відповідно до Комерційної пропозиції № 1-УАХ, що є додатком № 2 до договору оплата електричної енергії здійснюється споживачем плановими платежами за наступним графіком:

- до 30-го числа місяця, що передує розрахунковому - 100 % вартості заявлених обсягів на розрахунковий місяць з урахуванням ПДВ;

з остаточним розрахунком, що проводиться за фактично відпущену електричну енергію згідно з даними комерційного обліку.

Планові платежі здійснюються до 30-го числа місяця, що передує розрахунковому, кожний з яких визначається за наступною формулою:

О = *Wзаяв*Ц, де Wзаяв - заявлені споживачем обсяги споживання на розрахунковий період, Ц - прогнозована ціна (тариф), механізм визначення якої вказаний у розділі «Ціна» цієї комерційної пропозиції. Оплата здійснюється на поточний рахунок постачальника зазначений у договорі або розрахункових документах.

Сума переплати/недоплати споживача, яка виникла в наслідок різниці між Ц та Цфакт визначається після завершення розрахункового періоду. Сума переплати споживача, за вибором споживача, може бути зарахована в якості оплати наступного розрахункового періоду, або повертається постачальником на розрахунковий рахунок споживача. Сума недоплати споживача підлягає безумовній оплатi споживачем не пізніше 5 робочих днів з дня отримання рахунку.

Відповідно до розділу «Оплата послуг з передачі/розподілу» Комерційної пропозиції (додаток № 2 до договору) послуги з передачі/розподілу сплачуються споживачем самостійно відповідному оператору системи передачі/розподілу.

За змістом п. 5.10. договору споживач здійснює плату за послугу з розподілу (передачі) електричної енергії або через постачальника, або безпосередньо оператору системи. Спосіб оплати за послугу з розподілу (передачі) електричної енергії зазначається в комерційній пропозиції, яка є додатком до цього договору.

Споживач може змінити спосіб оплати через діючого постачальника на оплату напряму оператору системи за послугу з розподілу електричної енергії шляхом вибору відповідної комерційної пропозиції постачальника.

При укладенні цього договору постачальник інформує споживача про можливість оплати послуги з розподілу напряму оператору системи та надає відповідні роз`яснення.

Постачальник зобов`язаний при виставленні рахунку за електричну енергію споживачу окремо вказувати плату за послугу з розподілу електричної енергії.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачем були виставлені позивачу наступні рахунки-фактури за договором на загальну суму 402.693,09 грн:

№ 47/2 від 22.01.2025 на суму 146.072,02 грн з ПДВ;

№ 47/3 від 20.02.2025 на суму 30.000,00 грн з ПДВ;

№ 47/4 від 21.03.2025 на суму 20.000,00 грн з ПДВ;

№ 47/5 від 23.04.2025 на суму 80.000,00 грн з ПДВ;

№ 47/6 від 20.05.2025 на суму 25.000,00 грн з ПДВ;

№ 47/7 від 18.06.2025 на суму 31.621,07 грн з ПДВ;

№ 47/8 від 23.07.2025 на суму 20.000,00 грн з ПДВ;

№ 47/9 від 21.08.2025 на суму 50.000,00 грн з ПДВ.

Згідно акту звірки взаємних розрахунків за 9 місяців 2025 року вбачається, що станом на початку 2025 року у позивача була переплата за договором у розмірі 182.520,32 грн, що визнається відповідачем, про що свідчить підписання з його боку вказаного акту звіряння взаємних розрахунків.

При цьому, з матеріалів справи вбачається, що позивачем здійснено оплату спожитої електричної енергії за договором на загальну суму 371.072,02 грн, що підтверджується наступними платіжними інструкціями:

№ 121 від 24.01.2025 на суму 146.072,02 грн з ПДВ;

№ 327 від 26.02.2025 на суму 30.000,00 грн з ПДВ;

№ 522 від 26.03.2025 на суму 20.000,00 грн з ПДВ;

№ 762 від 30.04.2025 на суму 80.000,00 грн з ПДВ;

№ 912 від 23.05.2025 на суму 25.000,00 грн з ПДВ;

№ 1431 від 30.07.2025 на суму 20.000,00 грн з ПДВ;

№ 1616 від 27.08.2025 на суму 50.000,00 грн з ПДВ.

Відповідно до ч. 1 ст. 631 Цивільного кодексу України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору.

Згідно з п. 13.1 договору цей договір укладається на строк, зазначений в комерційній пропозиції, яку обрав споживач, та набирає чинності з моменту погодження (акцептування) споживачем заяви-приєднання, яка є додатком 1 до цього договору, та сплаченого рахунку (квитанції) постачальника.

Відповідно до Комерційної пропозиції № 1-УАХ, що є додатком № 2 до договору договір набирає чинності з дня наступного за днем отримання ТОВ «Енергетичне партнерство» заяви-приєднання споживача до умов договору про постачання електричної енергії споживачу та діє до моменту початку постачання електричної енергії споживачу іншим постачальником.

Відповідно до п. 13.5 договору дія цього договору також припиняється у наступних випадках:

анулювання постачальнику ліцензії на постачання;

банкрутства або припинення господарської діяльності постачальником;

у разі зміни власника об`єкта споживача;

у разі зміни електропостачальника.

Відповідно до умов договору та взятих на себе зобов`язань позивач в період дії договору здійснював перерахунок коштів на рахунок відповідача в рахунок оплати послуг з енергопостачання.

Разом з тим, відповідно до відомостей розміщених на сайті Національної енергетичної компанії «Укренерго» за посиланням в мережі Інтернет https://wservice.ua.energy/entsoe/getdefault ТОВ «Енергетичне партнерство» починаючи з 15.09.2025 присвоєно статус «Дефолтний» відповідно до положень п. 1.7.1. та п. 1.7.4. Правил ринку, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (НКРЕКП) № 307 від 14.03.2018 (далі - Правила ринку).

Відповідно до п.п. 5) п. 1.7.5. Правил ринку, якщо учасник ринку також виступає в якості електропостачальника (або споживача), після набуття ним статусу «Дефолтний» постачання електричної енергії споживачам такого учасника ринку (або такому учаснику ринку) здійснюється постачальником «останньої надії» відповідно до Правил роздрібного ринку з 00:00 дня, наступного за днем набуття ним статусу «Дефолтний».

Відповідно до п. 7.1. постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (НКРЕКП) «Про затвердження Правил роздрібного ринку електричної енергії» (далі - ПРРЕЕ) електрична енергія споживачу, який не допускає порушень своїх договірних зобов`язань перед оператором системи передачі та/або оператором системи розподілу та електропостачальником, постачається безперервно, крім випадків, передбачених умовами договорів, укладених споживачами з електропостачальником та оператором системи, та нормативно-правовими актами, у тому числі цими правилами.

Положеннями ст. 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Положенням договору передбачено право споживача (позивача) вільно змінювати електропостачальника. Комерційна пропозиція визначає, що договір діє до моменту початку постачання споживачу електричної енергії іншим постачальником.

Враховуючи викладене, 15.09.2025 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Берегівське хлібоприймальне підприємство» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Ясно+» було укладено договір постачання електричної енергії споживачу № 5ПВ (далі - договір № 5ПВ).

Отже, ТОВ «Берегівське хлібоприймальне підприємство» уклавши договір № 5ПВ змінило постачальника електричної енергії. Відтак враховуючи положення п. 13.5. договору останній з 15.09.2025 є припиненим.

Таким чином, на рахунку постачальника знаходиться здійснена споживачем передоплата послуг за договором на суму 50.213,76 грн (182.520,32 грн + 371.072,02 грн - 503.378,58 грн). Проте послуги з електропостачання на вказану суму передоплати постачальником (відповідачем) не було надано.

ТОВ «Енергетичне партнерство» не заперечило наявність вказаної вище заборгованості у товариства перед позивачем.

Загальні підстави для виникнення зобов`язань у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами Глави 83 Цивільного кодексу України.

Стаття 1212 Цивільного кодексу України регулює випадки набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав.

Предметом регулювання інституту безпідставного набуття чи збереження майна є відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна; б) набуття або збереження за рахунок іншої особи; в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених ст. 11 Цивільного кодексу України).

Об`єктивними умовами виникнення зобов`язань з набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виступають: 1) набуття або збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); 2) шкода у вигляді зменшення або не збільшення майна в іншої особи (потерпілого); 3) обумовленість збільшення або збереження майна з боку набувача шляхом зменшення або відсутності збільшення на стороні потерпілого; 4) відсутність правової підстави для вказаної зміни майнового стану цих осіб.

За змістом статті 1212 Цивільного кодексу України безпідставно набутим є майно, набуте особою або збережене нею в себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави.

Загальна умова ч. 1 ст. 1212 Цивільного кодексу України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов`язальних (договірних) відносинах, бо отримане однією зі сторін у зобов`язанні підлягає поверненню іншій стороні на цій підставі тільки за наявності ознаки безпідставності такого виконання.

Набуття однією зі сторін зобов`язання майна за рахунок іншої сторони в порядку виконання договірного зобов`язання не вважається безпідставним.

Тобто, в разі, коли правочин утворює правову підставу для набуття (збереження) майна, статтю 1212 Цивільного кодексу України можна застосовувати тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі.

Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого без правової підстави, передбаченої законом, іншими правовими актами чи правочином.

Узагальнюючи викладене можна дійти висновку, що дія договору припинилась, що свідчить про припинення в установленому законом порядку існування підстави для збереження відповідачем у себе грошових коштів, сплачених на його користь позивачем за поставку електричної енергії, що не відбулася.

На момент ухвалення судом рішення у цій справі відповідачем не надано суду доказів повернення позивачу коштів в сумі 50.213,76 грн.

Частинами 3, 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до статті 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За змістом статті 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Водночас обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (стаття 77 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З урахуванням викладеного суд приходить до висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Берегівське хлібоприймальне підприємство» обґрунтовані та підлягають задоволенню повністю.

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до вимог ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Враховуючи наведене та керуючись ст. 129, ст.ст. 237, 238, 240 ГПК України, суд -

У Х В А Л И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Енергетичне партнерство» (02140, м. Київ, вул. Бориса Гмирі, 9; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Берегівське хлібоприймальне підприємство» (90202, Закарпатська обл., м. Берегове(пн), вул. Достоєвського, 3; ) 50.213 (п`ятдесят тисяч двісті тринадцять) грн 76 коп. безпідставно збережених коштів, 3.328 (три тисячі триста двадцять вісім) грн 00 коп. витрат по сплаті судового збору.

Відповідно до частини 1 статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (частина 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України).

СуддяВ.В. Сівакова