УХВАЛА

м. Київ

14.04.2026Справа № 910/4230/26

Господарський суд міста Києва у складі судді Ващенко Т.М., розглянувши без виклику представників учасників судового процесу

заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Буський консервний завод" (03150, місто Київ, вулиця Гедройця Єжи, будинок 6, літера А, офіс 9; ідентифікаційний код 00376403)

про забезпечення позову

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Буський консервний завод" (03150, місто Київ, вулиця Гедройця Єжи, будинок 6, літера А, офіс 9; ідентифікаційний код 00376403)

до Державного підприємства Міністерства оборони України "Агенція оборонних закупівель" (04074, м. Київ, вулиця Автозаводска, будинок 2; ідентифікаційний код 44725823)

особи, які можуть отримати статус учасників справи: 1. Товариство з обмеженою відповідальністю "Гранд Консалт" (03055, місто Київ, вул. Борщагівська, будинок 117, офіс 247; ідентифікаційний код 42239070;

2. Акціонерне товариство "ВСТ Банк" (49051, м. Дніпро, вул. Курсантська, 24/Україна, 49044, м. Дніпро, Крутогірний узвіз, 12; ідентифікаційний код 26237202)

про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, визнання недійсним державного контракту,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Буський консервний завод" звернулось до Господарського суду міста з позовною заявою до Державного підприємства Міністерства оборони України "Агенція оборонних закупівель", відповідно до прохальної частини якої просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення від 25 березня 2026 року Державного підприємства Міністерства оборони України "Агенція оборонних закупівель", оформлене електронним Протоколом відхилення тендерної пропозиції/пропозиції №UA-2026-03-10-011673-a, про відхилення тендерної пропозиції/пропозиції Товариства з обмеженою відповідальністю "Буський консервний завод" у спрощеній процедурі закупівлі за предметом ДК 021:2015: 15890000-3 - Продукти харчування та сушені продукти різні (Продукти харчування (комплект продуктів харчування за Каталогом продуктів) для особового складу (годування штатних тварин) військових частин (установ) та військових навчальних закладів Збройних Сил України в стаціонарних та польових умовах на 2026 рік)" ідентифікатор закупівлі №UA-2026-03-10-011673-a в частині підстав відхилення тендерної пропозиції, а саме, що учасник, який визначений переможцем спрощеної закупівлі, відмовився від укладення договору про закупівлю;

- визнати державний контракт (договір) про закупівлю №FP-10433-VDK-26 від 27.03.2026, укладений між Державним підприємством Міністерства оборони України "Агенція оборонних закупівель" та ТОВ "Гранд Консалт", недійсним.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач, визнаний переможцем процедури закупівлі №UA-2026-03-10-011673-a, у складі тендерної пропозиції допустив технічні описки в графі "Калорійність" деяких позицій, які не впливають на ціну пропозиції учасника закупівлі та не призводить до її спотворення та/або не стосуються характеристик предмета закупівлі, кваліфікаційних критеріїв до учасника закупівлі; а також зазначив вартість за одиницю товару з урахуванням ПДВ з округленням до двох знаків після коми, відповідно до правил математичного округлення, а підсумкова сума в ціновій пропозиції є вірною.

Водночас відповідачем у протоколі про відхилення тендерної пропозиції протиправно зазначено, що позивач порушив умови Оголошення та відмовився від укладення договору про закупівлю, що не відповідає дійсності, а позивач письмово або діями не підтвердив небажання підписувати договір та не надавав відмови, а наявність формальних помилок у зв`язку з комп`ютерним корегуванням у документах не є тотожною відмові від виконання зобов`язань.

У зв`язку з безпідставним, на думку позивача, відхиленням його тендерної пропозиції, 25 березня 2026 відповідачем опубліковано рішення про визначення ТОВ "Гранд Консалт" переможцем закупівлі, та 27 березня 2026 року укладено з ним державний контракт (договір) про закупівлю №FP-10433-VDK-26, який позивач просить визнати недійсним.

Разом з позовною заявою до суду надійшла заява про забезпечення позову, відповідно до якої заявник просить суд зупинити дію вимоги щодо стягнення суми банківської гарантії, направленої відповідачем до Акціонерного товариства "ВСТ Банк"; заборонити відповідачу вчиняти дії щодо стягнення суми банківської гарантії №ЛГ2024-0035-87 від 16.03.2026 до набрання законної сили рішенням суду в даній справі.

Позивачем у складі пропозиції надана банківська гарантія №ЛГ2024-0035-87 від 16.03.2026 на загальну суму 15 433 200,00 грн.

Відповідно до пунктів 2 та 3 Банківської гарантії ЛГ2024-0035-87, ця гарантія застосовується для цілей забезпечення пропозиції учасника спрощеної закупівлі відповідно до Закону України "Про публічні закупівлі" (далі - Закон) з урахуванням Особливостей здійснення оборонних закупівель на період дії правового режиму воєнного стану, затверджених Постановою КМУ "Деякі питання здійснення оборонних закупівель на період дії правового режиму воєнного стану" від 11 листопада 2022 р. № 1275 (зі змінами).

За цією гарантією гарант безвідклично зобов`язаний сплатити бенефіціару суму гарантії протягом 5 робочих днів після дня отримання гарантом письмової вимоги бенефіціара про сплату суми гарантії (далі - вимога).

Позивач вказує, що відповідач звернувся до Банку з вимогою про стягнення банківської гарантії з посиланням на те, що позивач не підписав договір про закупівлю. Проте протокол, в якому відповідач зазначив про відмову позивача від укладення договору, є неправомірним, а отже, стягнення коштів за банківською гарантією завдасть неспівставні збитки позивачу.

Відповідно до пункту 3 банківської гарантії № ЛГ2024-0035-87 від 16.03.2026, гарант безвідклично зобов`язаний сплатити бенефіціару суму гарантії протягом 5 робочих днів після дня отримання гарантом письмової вимоги бенефіціара про сплату суми гарантії (далі - вимога).

Вимога надається бенефіціаром на поштову адресу гаранта та повинна бути отримана ним протягом строку дії гарантії.

Вимога може бути передана через банк бенефіціара, який підтвердить автентичним SWIFT-повідомленням на SWIFT-адресу гаранта достовірність підписів та печатки бенефіціара (у разі наявності) на вимозі та повноваження особи (осіб), що підписала(и) вимогу (у разі, якщо гарантом є банк).

Вимога повинна супроводжуватися копіями документів, засвідчених бенефіціаром та скріплених печаткою бенефіціара (у разі наявності), що підтверджують повноваження особи (осіб), що підписала(и) вимогу.

Вимога повинна містити посилання на дату складання/видачі і номер цієї гарантії, а також посилання на одну з таких умов (підстав), що підтверджують невиконання принципалом своїх зобов`язань, передбачених його пропозицією:

- відкликання пропозиції учасником/принципалом після закінчення строку її подання, але до того, як сплив строк, протягом якого пропозиції вважаються дійсними;

- непідписання учасником/принципалом, який став переможцем спрощеної закупівлі, договору про закупівлю;

- ненадання учасником/принципалом, який став переможцем спрощеної закупівлі, забезпечення виконання договору про закупівлю після отримання повідомлення про намір укласти договір про закупівлю, якщо надання такого забезпечення передбачено оголошенням про проведення спрощеної закупівлі;

- ненадання учасником/принципалом, який став переможцем процедури закупівлі (крім переговорної процедури закупівлі), у строк, визначений частиною шостою статті 17 Закону, документів, що підтверджують відсутність підстав, установлених статтею 17 Закону.

03 квітня 2026 року відповідачем направлено вимогу до банку щодо стягнення банківської гарантії, у зв`язку з відкликанням позивачем пропозиції.

На думку позивача дана вимога є неправомірною та безпідставною, а невжиття заходів забезпечення позову надає відповідачу можливість вільно розпоряджатися коштами та витрачанням на задоволення потреб агенції, що може призвести до неможливості виконання рішення суду.

Стягнення банківської гарантії призведе до завдання збитків позивачу, який на даний момент виконує три державні контракти (договори) про забезпечення забезпечує продуктами харчування та сушеними продуктами різними (Продукти харчування (комплект продуктів харчування за Каталогом продуктів) для особового складу (годування штатних тварин) військових частин (установ) та військових навчальних закладів Збройних Сил України в стаціонарних та польових умовах на 2026 рік), а стягнення суми банківської гарантії може призвести до збоїв у належному постачанні.

Частиною 1 статті 2 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) встановлено, що завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Згідно з частиною 1 статті 11 ГПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

Відповідно до статті 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з ч. 1 ст. 137 ГПК України позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

При вирішенні питання про забезпечення позову, господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Таким чином, необхідною умовою вжиття заходів для забезпечення позову є наявність обставин, які свідчать про те, що в разі невжиття таких заходів можуть виникнути перешкоди для виконання рішення суду. Безпосередньою метою вжиття заходів є саме забезпечення виконання рішення суду. Інститут забезпечення позову в господарському процесі існує виключно з метою забезпечення гарантії виконання майбутнього судового рішення.

Адекватність заходу для забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

У тому разі, коли спір є немайновим, тобто судове рішення у разі задоволення такого позову не вимагатиме його примусового виконання, не повинна досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, а досліджується та оцінюється така підстава вжиття заходів забезпечення позову як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких позивач звернувся до суду. При цьому в таких немайнових спорах має досліджуватися, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, оскільки позивач не зможе їх захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду. Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 16.08.2018 № 910/1040/18 та постановах КГС ВС від 12.03.2020 № 916/3479/19, від 18.03.2020 № 904/2641/19, від 24.06.2020 № 902/1051/19, від 07.09.2020 № 904/1766/20, від 09.09.2020 № 906/1336/19, від 24.05.2023 № 906/1162/22, від 20.01.2025 № 910/8275/24.

За загальним правилом достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Водночас законом не визначено переліку відповідних доказів, які повинна надати особа до суду під час звернення із заявою про забезпечення позову, а тому суди в кожному конкретному випадку повинні оцінювати їх на предмет достатності, належності, допустимості та достовірності.

Заходи забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає оцінку співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності прав чи законних інтересів, за захистом яких заявник звертається до суду.

Заходи забезпечення позову повинні узгоджуватись з предметом та підставами позову, можуть бути вжиті судом лише в межах предмета позову та не повинні порушувати права інших осіб.

Відповідно до висновків, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду у постанові від 24.04.2024 у справі № 754/5683/22 при застосуванні заходів забезпечення позову ключовим є встановлення судом: 1) наявності спору між сторонами; 2) ризику незабезпечення ефективного захисту порушених прав позивача, який може проявлятися як через вплив на виконуваність рішення суду у конкретній справі, так і шляхом перешкоджання поновленню порушених чи оспорюваних прав позивача, за захистом яких він звернувся до суду; 3) співмірності обраного позивачем виду забезпечення позову з пред`явленими позовними вимогами та 4) дійсної мети звернення особи до суду з заявою про забезпечення позову, зокрема, чи не є таке звернення спрямованим на зловживання учасником справи своїми правами.

Під час вирішення питання про вжиття заходів щодо забезпечення позову господарським судам слід враховувати, що такими заходами не повинні застосовуватися обмеження, не пов`язані з предметом спору.

Судом встановлено, що позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач неправомірно та безпідставно відхилив його тендерну пропозицію як переможця процедури закупівлі, та вчиняє дії з отримання коштів за банківською гарантією, наданою в забезпечення виконання ним зобов`язань як учасника закупівлі, у зв`язку з чим просить суд зупинити дію вимоги щодо стягнення суми банківської гарантії, направленої відповідачем до Акціонерного товариства "ВСТ Банк"; заборонити відповідачу вчиняти дії щодо стягнення суми банківської гарантії №ЛГ2024-0035-87 від 16.03.2026 до набрання законної сили рішенням суду в даній справі.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом (частини третя статті 13 ГПК України).

Згідно зі ст. ст. 73, 74, 77 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Статтею 79 ГПК України унормовано, що наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Дослідивши викладені заявником доводи та надані на підтвердження цих доводів докази, судом встановлено, що заявлені позивачем заходи забезпечення позову співмірні з позовними вимогами, узгоджуються з предметом та підставами позову, не порушують прав інших осіб, відповідають дійсній меті звернення позивача до суду, а їх невжиття може призвести до незабезпечення ефективного захисту порушених прав позивача в цьому судовому провадженні без додаткового звернення до суду з іншим позовом.

У порядку, передбаченому ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

За таких обставин, суд дійшов висновку про задоволення заяви про вжиття заходів забезпечення позову.

З приводу зустрічного забезпечення суд зазначає, що оскільки забезпечення позову в даній справі спрямоване виключно на забезпечення ефективного захисту прав позивача, то означене не спричинить збитків відповідачу.

Керуючись ст. ст. 136-140, 234, 235 ГПК України, Господарський суд міста Києва, -

УХВАЛИВ:

1. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Буський консервний завод" про забезпечення позову задовольнити.

2. До вирішення спору в даній справі зупинити дію вимоги щодо стягнення суми банківської гарантії, направленої Державним підприємством Міністерства оборони України "Агенція оборонних закупівель" (04074, м. Київ, вулиця Автозаводска, будинок 2; ідентифікаційний код 44725823) Акціонерному товариству "ВСТ Банк" (49051, м. Дніпро, вул. Курсантська, 24/Україна, 49044, м. Дніпро, Крутогірний узвіз, 12; ідентифікаційний код 26237202) за банківською гарантією № ЛГ2024-0035-87 від 16.03.2026.

3. Заборонити Державному підприємству Міністерства оборони України "Агенція оборонних закупівель" (04074, м. Київ, вулиця Автозаводска, будинок 2; ідентифікаційний код 44725823) вчиняти дії щодо стягнення суми банківської гарантії № ЛГ2024-0035-87 від 16.03.2026 до вирішення даної справи Господарського суду міста Києва №910/4230/26 по суті.

4. Ця ухвала набирає законної сили 14.04.2026, підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження відповідно до ч. 1 ст. 144 Господарського процесуального кодексу України.

5. Ухвала про забезпечення позову може бути пред`явлена до виконання в порядку передбаченому Законом України "Про виконавче провадження" протягом 3 (трьох) років з наступного дня після набрання ухвалою законної сили.

6. Стягувачем за даною ухвалою є: Товариство з обмеженою відповідальністю "Буський консервний завод" (03150, місто Київ, вулиця Гедройця Єжи, будинок 6, літера А, офіс 9; ідентифікаційний код 00376403).

6. Боржником за даною ухвалою є: Державне підприємство Міністерства оборони України "Агенція оборонних закупівель" (04074, м. Київ, вулиця Автозаводска, будинок 2; ідентифікаційний код 44725823).

Ухвала може бути оскаржена в порядку та строк, встановлені ст. ст. 254-256 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Тетяна Миколаївна Ващенко