ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

22.04.2026м. ДніпроСправа № 904/2086/26

Суддя Господарського суду Дніпропетровської області Панна С.П., розглянувши матеріали позовної заяви

За позовом П`ятихатської міської ради, 52100, Дніпропетровська обл., Кам`янський р-н, м.П`ятихатки, вул.Садова, буд.104,

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Зернові Мандри", 10020, Житомирська обл., м. Житомир, проспект Миру, 5,

про розірвання договору оренди та стягнення заборгованості

СУТЬ СПОРУ:

П`ятихатська міська рада звернулась до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Зернові Мандри", в якій просить суд стягнути борг у розмірі 14 878,04грн. та розірвати договір оренди землі від 29.12.2018 на земельну ділянку кадастровий номер :01:004:0210, площею 4,5390 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, укладений терміном на 49 років.

Судові витрати по сплаті судового збору просить покласти на відповідача.

Позовні вимоги обґрунтовані невиконанням відповідачем зобов`язань за Договором оренди землі від 29.12.2018р. в частині своєчасної сплати орендної плати за земельну ділянку.

Розглянувши позовну заяву з доданими до неї документами, господарський суд дійшов до висновку, що позовна заява підлягає залишенню без руху з наступних підстав.

Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 164 Господарського процесуального кодексу України, до позовної заяви додаються документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Відповідно до частини 1 статті 4 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Статтею 7 Закону України "Про державний бюджет України на 2026 рік" встановлено, що прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для працездатних осіб з 1 січня 2026 року складає 3 328,00 грн.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" передбачено, що за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру сплачується 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до пп. 2 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до господарського суду позовної заяви немайнового характеру ставка судового збору складає 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

При поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору (ч. 3 ст. 4 Закону України "Про судовий збір").

Так, у позовній заяві позивачем заявлено одну вимогу немайнового характеру та вимогу майнового характеру в розмірі 14 878,04 грн., за які підлягає сплаті судовий збір, враховуючи подання позовної заяви через систему "Електронний суд", у розмірі 5 324,80грн.

Позивачем в якості доказів сплати судового збору надано платіжну інструкцію №10 від 03.04.2026р. на суму 2 662,40грн., а також платіжну інструкцію №7 від 24.03.2026р. на суму 2 662,40грн.

Разом з цим, платіжний документ №7 від 24.03.2026р. вже був використаний в іншій справі, а саме № 904/1561/26.

Як вбачається з КП "Діловодство спеціалізованого суду", ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 14.04.2026р. у справі № 904/1561/26 повернуто позовну заяву П`ятихатської міської ради з доданими до неї документами.

Таким чином, платіжна інструкція №7 від 24.03.2026р. не може бути належним доказом сплати позивачем судового збору в розмірі 2 662,40грн. в даній справі.

Водночас, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі повернення заяви або скарги. Не звернення позивача станом на даний момент до суду із клопотанням про повернення судового збору у справі № 904/1699/26 не є гарантією неподання ним такого клопотання у майбутньому.

У разі прийняття судом вищезазначеної платіжної інструкції як належного доказу оплати судового збору за подання позову у справі № 904/2086/26 позивач, після ухвалення судом рішення у цій справі, не буде позбавлений можливості подання клопотання про повернення судового збору, сплаченого за подання позовної заяви у справі № 904/1561/26.

Аналогічна позиція викладена у постанові Центрального апеляційного господарського суду від 28.03.2023 у справі №904/4585/22.

Питання повторного використання платіжного документа при повторному поданні позовної заяви за умови повернення без розгляду попередньо поданої заяви також розглядалося Верховним Судом.

У постанові від 13 лютого 2019 року у справі №1540/3297/18 Верховний Суд звернув увагу, що певний час редакція частини четвертої статті 6 Закону України "Про судовий збір" передбачала таке право, що якщо сума судового збору підлягала поверненню у зв`язку із залишенням позову без розгляду, але не була повернута, до повторно поданого позову додається первісний документ про сплату судового збору (друге речення цієї норми закону). Проте Законом України від 22 травня 2015 року № 484-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору" це речення було виключено з цієї норми (підпункт 4 пункт 4 цього Закону) і станом на час розгляду заяви стаття 6 Закону України "Про судовий збір" передбачала, що за повторно подані позови, що раніше були залишені без розгляду, судовий збір сплачується на загальних підставах.

Тому, заявник / позивач, коли подає повторно заяву, має сплати судовий збір за її розгляд і не вправі використовувати первісний документ про сплату цього платежу, доданий до первинної заяви, яку суд залишив без розгляду. Запроваджене законодавче нововведення не обмежує і не порушує прав заявника / позивача в частині обов`язку нести додаткові майнові витрати у зв`язку зі зверненням до суду, оскільки за законом такий заявник / позивач має право на повернення суми судового збору, сплаченого за подання первісної заяви, яка була залишена без розгляду. Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 12.10.2023 у справі №160/554/23.

За таких обставин, за відсутності дієвого державного механізму, що гарантуватиме фактичну наявність у Державному бюджеті України грошових коштів у розмірі2 662,40грн за подання цього позову, судове рішення не може ґрунтуватись на імовірності добросовісної поведінки позивача.

Таким чином, позивачу слід надати докази сплати судового збору в розмірі 2 662,40грн.

Враховуючи викладене, позовна заява подана без додержання вимог, викладених у статтях 162, 174 Господарського процесуального кодексу України, що є підставою для її залишення без руху.

Відповідно до частин першої, другої статті 174 Господарського процесуального кодексу України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Керуючись статтями 174, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву П`ятихатської міської ради - залишити без руху.

П`ятихатській міській раді протягом п`яти днів з дня вручення цієї ухвали усунути недоліки позовної заяви, а саме:

- надати доказ сплати судового збору у розмірі 2 662,40грн.

Роз`яснити, що у випадку невиконання позивачем вимог суду про усунення недоліків позовної заяви у встановлений судом строк, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із позовною заявою.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

Суддя С.П. Панна