ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
08 квітня 2026 року м. Черкаси справа № 925/49/26
Також 23.03.2026 представник позивача подав, через систему «Електронний суд», заперечення на клопотання відповідача про відшкодування витрат на правничу допомогу (вх. 4829/26, а.с. 118-120), в якому просив суд залишити без розгляду заяву Фізичної особи підприємця Нечипоренко Тетяни Петрівни, у разі прийняття до розгляду - відмовити у її задоволенні у повному обсязі, враховуючи зменшення судом розміру штрафу за власною ініціативою.
Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 24.03.2026 заяви сторін про розподіл судових витрат призначено до розгляду в судове засідання на 08.04.2026, про їх розгляд повідомлено сторін.
Представник відповідачки подав 31.03.2026, через систему «Електронний суд», клопотання (вх. № 5340/26, а.см. 129-131), в якому заперечував проти задоволення заяви позивача про розподіл судових витрат, вказав на невідповідність умов договору про надання правової допомоги №110/20 від 01.09.2020 та додаткової угоди №9 від 24.12.2025, у разі задоволення заяви позивача, просив зменшити судові витрати до 2500 грн.
Відповідачка явку представника в судове засідання не забезпечила, представник подав суду 08.04.2026 заяву (вх. №5902/26, а.с. 143), в якій підтримав вимоги поданої ним заяви про розподіл судових витрат, просив її задовольнити, у разі задоволення заяви позивача, просив зменшити судові витрати до 2500 грн., розгляд заяв проводити без його участі за наявними у справі доказами.
Частиною 1 ст. 202 ГПК України визначено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Згідно з п. 1 ч. 3 статті 202 ГПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.
Враховуючи, що явка представників сторін судом обов`язковою не визнавалась, наявні матеріали справи є достатніми для всебічного, повного і об`єктивного розгляду справи, суд, відповідно до ст. 202 ГПК України, визнав за можливе розглянути заяви сторін у відсутності представника відповідачки.
Представник позивача підтримав вимоги заяви про розподіл судових витрат, просив її задовольнити та заперечив проти задоволення заяви відповідача про розподіл судових витрат.
Згідно з ст.ст. 233, 240 ГПК України, у судовому засіданні 08.04.2026 судом було проголошено вступну та резолютивну частини додаткового рішення.
Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши заяву позивача про розподіл судових витрат (вх. № 4525/26 від 18.03.2026), заяву відповідачки про розподіл судових витрат (вх. № 4513/26 від 18.03.2026), матеріали справи № 925/49/26 в частині, що їх стосуються, та оцінивши їх у сукупності, суд заяви сторін про розподіл судових витрат задовольняє частково з таких підстав.
Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 15.01.2026 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі № 925/49/26 за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, без виклику, встановлено сторонам строки для подання заяв по суті справи.
Представник позивача подав, через систему «Електронний суд», 09.02.2026 відповідь на відзив (вх. № 2180/26, а.с. 53-55), 25.02.2026 додаткові пояснення (вх. № 3126/26, а.с. 66-67), в яких заперечував твердження відповідача викладені у відзиві на позовну заяву, запереченнях на відповідь на відзив, зауважив що забезпечувальний платіж та штраф у розмірі подвійної орендної плати не є тотожними, не дублюють один одного та не становлять подвійної відповідальності, доводи відповідача є необґрунтованими та такими, що не спростовують позовні вимоги, які просив задовольнити.
Рішенням Господарського суду Черкаської області від 12.03.2026 у справі № 925/49/26 позов Товариства з обмеженою відповідальністю Пролог-93 задоволено частково, стягнено з Фізичної особи підприємця Нечипоренко Тетяни Петрівни - 8147 грн. 40 коп штрафу, 2422 грн. 40 коп. судових витрат, у задоволенні решти позову в частині вимог про стягнення штрафу в сумі 73326 грн. 60 коп. відмовлено.

18.03.2026 позивач в особі адвоката Стеченка Я.В. подав, через систему «Електронний суд», заяву про розподіл судових витрат (вх. № 4525/26, а.с. 97-100), яка є предметом розгляду, до заяви додав копії: договору про надання правової допомоги №110/20 від 01.09.2020; додаткової угоди №20/12/21 від 20.12.2021; додаткової угоди №18/12/24 від 18.12.2024; додаткової угоди №9 від 24.12.2025; акта приймання-передачі наданої правової допомоги №110/20/9/1від 16.03.2026 року на суму 25000 грн.; рахунку на оплату №240 від 16.03.2026 року на суму 25000 грн.

Із доданих до позовної заяви і заяви про розподіл судових витрат документів вбачається, що 01.09.2020 між позивачем, як клієнтом, та Адвокатським об`єднанням «Пленум» укладено договір про надання правової допомоги №110/20 (а.с. 105-106), в якому сторони погодили, зокрема, наступне:

п. 3.2. гонорар складається з суми вартості послуг, тарифи яких узгоджені сторонами та зазначені в додатках до цього договору;

п. 3.5. за результатами надання юридичної допомоги складається акт, що підписується представниками кожної зі сторін. В акті вказується обсяг наданої адвокатським об`єднанням правової допомоги і її вартість;

п. 3.6. підставою для сплати гонорару є рахунок-фактура;

п. 4.1. договір набирає чинності з моменту його підписання та діє до 31.12.2021.

До договору про надання правової допомоги №110/20 від 01.09.2020 сторонами погоджено:

20.12.2021 додаткову угоду №20/12/21 (а.с. 109), якою продовжено строк дії договору до 31.12.2024;

18.12.2024 додаткову угоду №18/12/24 (а.с. 111), якою продовжено строк дії договору до 31.12.2026;

24.12.2025 додаткову угоду №9 (а.с. 108), якою погодили наступне:

п.1 правова допомога по представництву та захисту інтересів клієнта в Господарському суді Черкаської області за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю Пролог-93 до Фізичної особи підприємця Нечипоренко Тетяни Петрівни про стягнення коштів за договором оренди нежитлового приміщення від 08.11.2024;

п.3 - вартість правової допомоги, що включає складання процесуальних заяв по суті спору, будь-яких інших процесуальних документів в процесі розгляду справи та інших документів пов`язаних з розглядом справи вчинення всіх інших необхідних дій пов`язаних з розглядом справи у суді першої інстанції становить 25000 грн;

п. 4.2. клієнт сплачує 100% вартості послуг (гонорару) відповідно до підписаного сторонами акту прийманняпередачі послуг, протягом 10 банківських днів з моменту ухвалення судового рішення яким завершено розгляд справи, на підставі виставленого рахунку адвокатським об`єднанням.

16.03.2026 сторонами до договору про надання правової допомоги №110/20 від 01.09.2020, з урахуванням додаткової угоди №9 від 24.12.2025, погоджено акт приймання-передачі наданої правової допомоги у справі № 925/49/26 на загальну суму 25000 грн.

Того ж дня, 16.03.2026 адвокатським об`єднанням позивачу виставлено рахунок на оплату №240 на суму 25000 грн.

Також 18.03.2026 відповідачка в особі адвоката Сучила А.О. подала, через систему «Електронний суд», заяву про розподіл судових витрат (вх. № 4513/26, а.с. 86-87), яка теж є предметом розгляду, до заяви додано копії: договору про надання правничої допомоги №201 від 13.01.2026; додаткової угоди №1 від 13.01.2026; додаткової угоди №2 від 12.03.2026; акта прийому-передачі наданих послуг від 12.03.2026 на суму 20000 грн.

Із доданих до відзиву на позов, заяви про розподіл судових витрат документів вбачається, що 13.01.2026 між відповідачкою, як клієнтом, та Адвокатським об`єднанням «Лексленд» укладено договір про надання правничої допомоги №201 (а.с. 92-93), в якому сторони погодили, зокрема, наступне:

п. 1.2.6. для надання правничої допомоги клієнту адвокатське об`єднання призначає адвоката Сучила А.О., який діє на підставі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю №000912 від 02.05.2018;

п. 3.1. гонорар адвокатського об`єднання погоджується за взаємною згодою сторін та оформлюється додатковою угодою до цього договору;

п. 3.3. витрати адвокатського об`єднання, які казані в п. 4.2. договору відшкодовуються клієнтом шляхом сплати виставленого адвокатським об`єднанням рахунком на оплату протягом одного банківського дня здати отримання клієнтом такого рахунку;

п. 5.1. адвокатське об`єднання оформлює надання правничої допомоги актом надання послуг та передає його екземпляр клієнту.

До договору про надання правничої допомоги №201 від 13.01.2026 сторонами погоджено:

13.01.2026 додаткову угоду №1 (а.с. 91) п.п. 1,2 якої погоджено, що гонорар адвокатського об`єднання за надання правничої допомоги визначеної в п.1 додаткової угоди буде визначено після ознайомлення з матеріалами справи; аванс адвокатського об`єднання за надання правової допомоги складає 20000 грн;

12.03.2026 додаткову угоду №2 (а.с. 90) п.п 2,4 якої погодили гонорар адвокатського об`єднання за надання правничої допомоги визначеної в п.1 додаткової угоди складає 20000 грн; правнича допомога вважається наданою після підписання акта приймання-передачі наданих послуг, який підписується сторонами.

12.03.2026 сторонами до договору про надання правничої допомоги №201 від 13.01.2026, з урахуванням додаткових угод, погоджено акт приймання-передачі наданих послуг у справі № 925/49/26 на загальну суму 20000 грн.

Отже, предметом розгляду є вимога позивача про стягнення з відповідача 25000 грн., судових витрат, за надану позивачу Адвокатським об`єднанням «Пленум» правничу допомогу у даній справі та вимога відповідачки про стягнення з позивача 20000 грн., судових витрат, за надану їй Адвокатським об`єднанням «Лексленд» правничу допомогу у даній справі і відповідно постановлення додаткового рішення про це.

Згідно з ст. 221 ГПК України, якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 244 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 п. 3, ч. 3 ст. 244 ГПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

У статті 123 ГПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.

Згідно з приписами ч. 2 ст. 16 ГПК України, представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ст. 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Згідно з ч. 1 ст. 124 ГПК України, разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

При цьому ч. 8 ст. 129 ГПК України встановлює, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

За обставин даної справи суд вбачає, що заяви про розподіл судових витрат з доданням доказів понесення позивачем та відповідачкою витрат на професійну правничу допомогу у зв`язку з розглядом справи були подані у строк, передбачений ч. 8 ст. 129 ГПК України.

Із матеріалів справи вбачається, що 20.09.2020 року позивачем і Адвокатським об`єднанням «Пленум» укладено договір про надання правової допомоги №110/20, п.3.2 якого визначено, що гонорар складається з суми вартості послуг, тарифи яких узгоджені сторонами та зазначені в додатках до цього договору.

24.12.2025 сторонами погоджено додаткову угоду №9 п.п. 3, 4.2. якої погодили вартість правової допомоги, що включає складання процесуальних заяв по суті спору, будь-яких інших процесуальних документів в процесі розгляду справи та інших документів пов`язаних з розглядом справи вчинення всіх інших необхідних дій пов`язаних з розглядом справи у суді першої інстанції становить 25000 грн; клієнт сплачує 100% вартості послуг (гонорару) відповідно до підписаного сторонами акту прийманняпередачі послуг, протягом 10 банківських днів з моменту ухвалення судового рішення яким завершено розгляд справи, на підставі виставленого рахунку адвокатським об`єднанням.

16.03.2026 сторонами до договору про надання правової допомоги №110/20 від 01.09.2020, з урахуванням додаткової угоди №9 від 24.12.2025, погоджено акт приймання-передачі наданої правової допомоги у справі № 925/49/26 на загальну суму 25000 грн.

Того ж дня, 16.03.2026 адвокатським об`єднанням позивачу виставлено рахунок на оплату №240 на суму 25000 грн.

Таким чином, наявні в матеріалах справи докази надання адвокатами Адвокатського об`єднання «Пленум» позивачу професійної правничої допомоги у даній справі, з урахуванням погодженого гонорару за послуги з надання правничої допомоги, дають суду достатні підстави для покладення витрат позивача на отримання професійної правничої допомоги адвоката на відповідача.

Крім того, 13.01.2026 року відповідачкою, як клієнтом, та Адвокатським об`єднанням «Лексленд» укладено договір про надання правничої допомоги №201 п. 3.1. якого сторони погодили, що гонорар адвокатського об`єднання погоджується за взаємною згодою сторін та оформлюється додатковою угодою до цього договору.

13.01.2026 сторонами укладено додаткову угоду №1 п.п. 1,2 якої погоджено, що гонорар адвокатського об`єднання за надання правничої допомоги визначеної в п.1 додаткової угоди буде визначено після ознайомлення з матеріалами справи; аванс адвокатського об`єднання за надання правової допомоги складає 20000грн.

12.03.2026 сторонами укладено додаткову угоду №2 п.п 2,4 якої погодили гонорар адвокатського об`єднання за надання правничої допомоги визначеної в п.1 додаткової угоди складає 20000 грн; правнича допомога вважається наданою після підписання акта приймання-передачі наданих послуг, який підписується сторонами.

12.03.2026 сторонами до договору про надання правничої допомоги №201 від 13.01.2026, з урахуванням додаткових угод, погоджено акт приймання-передачі наданих послуг у справі № 925/49/26 на загальну суму 20000 грн.

Таким чином, наявні в матеріалах справи докази надання адвокатом Сучило А.О. Адвокатського об`єднання «Лексленд» відповідачці професійної правничої допомоги у даній справі, з урахуванням погодженого гонорару за послуги з надання правничої допомоги, дають суду достатні підстави для покладення витрат відповідачки на отримання професійної правничої допомоги адвоката на позивача.

При розгляді заяв сторін суд враховує правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 28.12.2020 року у справі № 640/18402/19, відповідно до якої розмір винагороди за надання правової допомоги, що визначений у договорі у вигляді фіксованої суми, не змінюється в залежності від обсягу послуг та витраченого адвокатом часу, якщо інше не зазначене у договорі, а також враховує позицію об`єднаної палати Верховного Суду, викладену у постанові від 03.10.2019 року у справі № 922/445/19, відповідно до якої за змістом пункту 1 частини 2 статті 126, частини 8 статті 129 ГПК України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою. Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 126 цього Кодексу).

Разом з тим суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.ч. 4, 5, 6 ст. 126 ГПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, тим не менш, повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у частині четвертій статті 126 ГПК України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, - яка вказує на неспівмірність витрат, - доказів та обґрунтування невідповідності заявлених витрат цим критеріям. Таких доказів або обґрунтувань, у тому числі розрахунків, які свідчили б про неправильність розрахунку витрат або про неналежність наданих послуг адвокатами Адвокатського об`єднанням «Пленум» до справи відповідач не надав, як і доказів або обґрунтувань, у тому числі розрахунків, які свідчили б про неправильність розрахунку витрат або про неналежність наданих послуг адвокатами Адвокатського об`єднанням «Лексленд».

Дослідивши додані до позову, відзиву на позов і заяви про розподіл судових витрат доказів, суд недотримання представниками сторін вимог частини третьої статті 126 ГПК України також не встановив.

Поряд з цим, аналіз наведених норм частини четвертої статті 126 ГПК України, а також частини п`ятої статті 129 цього Кодексу дає суду підстави для висновку, що для вирішення питання про розподіл судових витрат суд має враховувати: пов`язаність цих витрат із розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність предмету спору; ціну позову, значення справи для сторін; вплив результату її вирішення на репутацію сторін, публічний інтерес справи; поведінку сторони під час розгляду справи (зловживання стороною чи її представником процесуальними правами тощо); дії сторони щодо досудового врегулювання справи та врегулювання спору мирним шляхом.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява N 19336/04).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі Лавентс проти Латвії зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Судом також враховано, що у постановах Верховного Суду від 07.11.2019 у справі № 905/1795/18 та від 08.04.2020 у справі № 922/2685/19 висловлено правову позицію, за якою суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Верховний Суд неодноразово звертав увагу на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц).

Отже, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та критерію розумності їхнього розміру, з урахуванням конкретних обставин справи та доводів сторін.

Таким чином, вирішуючи заяву сторони судового процесу про компенсацію понесених нею витрат на професійну правничу допомогу, суду належить дослідити та оцінити додані заявником до заяви документи на предмет належності, допустимості та достовірності відображеної у них інформації. Зокрема, чи відповідають зазначені у документах дані щодо характеру та обсягу правничої допомоги, наданої адвокатом, документам, наявним у судовій справі, чи не вчиняв адвокат під час розгляду справи дій, які призвели до затягування розгляду справи, зокрема, але не виключно, чи не подавав явно необґрунтованих заяв і клопотань, чи не включено у документи інформацію щодо витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, які не підтверджені належними доказами та навпаки, якими доказами підтверджується заявлена до відшкодування сума, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги.

Такі докази, відповідно до частини першої статті 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

При цьому, згідно з статтею 74 Господарського процесуального кодексу України, сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Подані на підтвердження таких витрат докази мають окремо та у сукупності відповідати вимогам статей 75-79 Господарського процесуального кодексу України.

У пункті 4.16 постанови від 30.11.2020 у справі № 922/2869/19 Верховний Суд вказав, що висновки суд має право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, за клопотанням іншої сторони та суд має право зменшити суму судових витрат, встановивши їх неспіврозмірність, незалежно від того, чи подавалося відповідачами відповідне клопотання не є тотожними за своєю суттю, і фактично другий висновок відповідає викладеному в пункті 6.1 постанови об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19, що під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу. Суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Разом з цим, за наслідками здійсненої оцінки розміру судових витрат, понесених позивачем на правничу допомогу у зв`язку з розглядом справи, через призму критеріїв, встановлених частиною четвертою статті 126 та частиною п`ятою статті 129 ГПК України, та враховуючи обсяг виконаних адвокатами Адвокатського об`єднання «Пленум» робіт, послуг, предмет позову, суд доходить висновку про наявність підстав для не покладення на відповідачку усіх витрат на професійну правничу допомогу позивача, на користь якого ухвалено судове рішення.

Підставою для цього суд вважає непропорційність розміру цих витрат до предмета спору з урахуванням ціни позову, підстав його виникнення, часткового задоволення позову, а відтак і їх необґрунтованість, не співмірність і нерозумність.

З огляду на викладене суд дійшов висновку про покладення на Фізичну особу підприємця Нечипоренко Тетяну Петрівну судових витрат Товариства з обмеженою відповідальністю «Пролог-93»на професійну правничу допомогу у справі № 925/49/26 частково у розмірі 15000 грн., про що ухвалює додаткове рішення.

За наслідками здійсненої оцінки розміру судових витрат, понесених відповідачкою на правничу допомогу у зв`язку з розглядом справи, через призму критеріїв, встановлених частиною четвертою статті 126 та частиною п`ятою статті 129 ГПК України, та враховуючи обсяг виконаних адвокатом Адвокатського об`єднання «Лексленд» робіт, послуг, предмет позову, суд доходить висновку про наявність підстав для не покладення на позивача усіх витрат на професійну правничу допомогу відповідачки.

Підставою для цього суд вважає непропорційність розміру цих витрат до предмета спору з урахуванням ціни позову, підстав його виникнення, часткового задоволення позову, а відтак і їх необґрунтованість, не співмірність і нерозумність.

З огляду на викладене суд дійшов висновку про покладення на Товариство з обмеженою відповідальністю «Пролог-93» судових витрат Фізичної особи підприємця Нечипоренко Тетяни Петрівни на професійну правничу допомогу у справі № 925/49/26 частково у розмірі 10000 грн., про що ухвалює додаткове рішення.

Згідно ч. 11 ст. 129 ГПК України при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. В такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

Враховуючи спільний розгляд заяв сторін про розподіл судових витрат, часткову обґрунтованість вимог кожного з них, суд вважає за необхідне провести розрахунки заборгованості сторін без обов`язку повторної їх сплати кожному, а саме зарахувати Фізичній особі підприємцю Нечипоренко Тетяні Петрівні судові витрати понесені нею на професійну правничу допомогу у розмірі 10000 грн різницею зобов`язання сплати судових витрат Товариства з обмеженою відповідальністю «Пролог-93», у зв`язку з чим сума судових витрат, яка підлягає стягненню з Фізичної особи підприємця Нечипоренко Тетяни Петрівни становить 5000 грн. (15000 грн - 10000 грн.).

Керуючись ст.ст. 123, 124, 126, 129, 221, 236-240, 244, 256 ГПК України, господарський суд,

ВИРІШИВ:

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Пролог-93»про розподіл судових витрат вх. № 4525/26 від 18.03.2026 року задовольнити частково.

Заяву Фізичної особи підприємця Нечипоренко Тетяни Петрівни про розподіл судових витрат вх. № 4525/26 від 18.03.2026 року задовольнити частково.

Стягнути з Фізичної особи підприємця Нечипоренко Тетяни Петрівни, ідентифікаційний номер фізичної особи-платника податків НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Пролог-93», ідентифікаційний код юридичної особи 16476414, місцезнаходження: 04070, м.Київ, вул. Ігорівська/Набережно-Хрещатицька, буд. 13/5 5000 грн. судових витрат на професійну правничу допомогу адвоката.

У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Пролог-93» в частині вимог про стягнення 10000 грн. судових витрат на професійну правничу допомогу адвоката відмовити.

У задоволенні заяви Фізичної особи підприємця Нечипоренко Тетяни Петрівни в частині вимог про стягнення 10000 грн. судових витрат на професійну правничу допомогу адвоката відмовити.

Додаткове рішення може бути оскаржене до Північного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне додаткове рішення складене 14.04.2026 року.

Суддя В.М. Грачов