УХВАЛА

21 квітня 2026 року

м. Київ

cправа № 908/3060/24

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Могил С.К. - головуючий (доповідач), Волковицька Н.О., Случ О.В.,

перевіривши матеріали касаційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "ТУРХАРД"

на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 11.02.2026

та рішення Господарського суду Запорозької області від 20.03.2025

у справі № 908/3060/24

за позовом Запорізької міської ради

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "ТУРХАРД"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: Комунальне підприємство "ГРАДПРОЕКТ"

про витребування майна з незаконного володіння

В С Т А Н О В И В:

До Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду 06.04.2026 надійшла касаційна Товариства з обмеженою відповідальністю "ТУРХАРД" на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 11.02.2026 та рішення Господарського суду Запорозької області від 20.03.2025 у справі № 908/3060/24, подана до Суду 06.04.2026.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.04.2026 вказану касаційну скаргу передано для розгляду колегії суддів у складі: Могил С.К. - головуючий (доповідач), Случ О.В., Волковицька Н.О.

22.11.2024 до Господарського суду Запорізької області надійшла позовна заява (вих. № 02/03.3-20/02988 від 30.10.2024) Запорізької міської ради до Товариства з обмеженою відповідальністю ТУРХАРД про витребування з незаконного володіння недобудованого нежитлового приміщення громадського призначення (літ. А) по вул. Чотирнадцятого жовтня, 1.

Рішенням господарського суду Запорізької області від 20.03.2025 у справі №908/3060/24, залишеним без змін постановою Центрального апеляційного господарського суду від 11.02.2026 у вказаній справі, позовні вимоги задоволено повністю, витребувано з незаконного володіння Товариства з обмеженою відповідальністю "ТУРХАРД" на користь Запорізької міської ради недобудоване нежитлове приміщення громадського призначення (літ. А) по вул. Чотирнадцятого жовтня, 1, м. Запоріжжя, за реєстраційним номером об`єкту нерухомості 101. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю ТУРХАРД на користь Запорізької міської ради 4188 грн. 00 коп. судового збору.

Не погоджуючись із судовими рішеннями Товариство з обмеженою відповідальністю "ТУРХАРД" звернулось до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду із касаційною скаргою на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 11.02.2026 та рішення Господарського суду Запорозької області від 20.03.2025 у справі № 908/3060/24, в якій просить судові рішення скасувати та відмовити повністю в задоволенні позову.

Здійснивши перевірку матеріалів касаційної скарги на відповідність вимогам Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження з огляду на таке.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до пункту 2 частини 3 статті 287 ГПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує п`ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Згідно з ч. 5 ст. 12 ГПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є: 1) справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2) справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

За змістом ч. 7 зазначеної статті для цілей цього Кодексу розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.

Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2024 рік" прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01.01.2024 встановлено у розмірі 3 028 грн.

Ураховуючи, що положення статті 12 ГПК України в структурі законодавчого акту розташовані серед Загальних положень цього Кодексу, Суд вправі відносити справу до категорії малозначних на будь-якій стадії її розгляду. При цьому, за змістом частини п`ятої статті 12 цього Кодексу справи, на які поширюється дія цих положень, є малозначними в силу наведених положень пункту 1 частини 5 статті 12 цього Кодексу, виходячи із ціни предмету позову без необхідності ухвалення окремого судового рішення щодо віднесення зазначених справ до відповідної категорії.

Відповідно до пункту 3 частини 3 статті 162, пунктів 1, 2, 3 частини 1 статті 163 ГПК України позовна заява повинна містити зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці. Ціна позову визначається: 1) у позовах про стягнення грошових коштів - сумою, яка стягується, або сумою, оспорюваною за виконавчим чи іншим документом, за яким стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку; 2) у позовах про визнання права власності на майно або його витребування - вартістю майна; 3) у позовах, які складаються з кількох самостійних вимог, - загальною сумою всіх вимог.

Тобто будь-який майновий спір має ціну. Різновидами майнових спорів є, зокрема, спори, пов`язані з підтвердженням прав на майно та грошові суми, на володіння майном і будь-які форми використання останнього.

Наявність вартісного, грошового вираження матеріально-правової вимоги позивача свідчить про її майновий характер, який має відображатися у ціні заявленого позову (пункт 8.12 постанови Великої Палати Верховного Суду від 26.02.2019 у справі №907/9/17, провадження № 12-76гс18).

Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.08.2020 у справі № 910/13737/19.

Як вбачається з автоматизованої системи документообігу суду КП "ДСС", а також як зазначено в ухвалі Господарського суду Запорозької області від 06.12.2024 про прийняття позовної заяви до розгляду і відкриття провадження у справі № 908/3060/24, позивачем заявлено майнову позовну вимоги про витребування з незаконного володіння відповідача недобудованого нежитлового приміщення громадського призначення (літ. "А") по вул. Чотирнадцятого жовтня, 1, за реєстраційним номером об`єкту нерухомості 101, ціна позову визначена позивачем у розмірі 279 200,00 грн.

Оскільки предметом позову у даній справі є вимога про витребування майна, вартість якого становить 279 200 грн., що є менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (у 2024 році - 302 800 грн), а тому з урахуванням положень ГПК України ця справа є малозначною і касаційна скарга може бути розглянута в касаційному порядку лише за наявності для цього підстав, передбачених у пункті 2 частини 3 статті 287 зазначеного Кодексу.

Товариство з обмеженою відповідальністю "ТУРХАРД" в якості підстави касаційного оскарження постанови Центрального апеляційного господарського суду від 11.02.2026 та рішення Господарського суду Запорозької області від 20.03.2025 у справі № 908/3060/24 посилається на п. 3 ч. 2 ст. 287 ГПК України.

Верховний Суд зазначає, що посилання у касаційній скарзі на п. 1 ч. 2 ст. 287 ГПК України не є доводом, який у розумінні пп. "а" - "г" п. 2 ч. 3 ст. 287 цього Кодексу, підтверджує наявність випадку/випадків, який/які дає/дають право вважати судове рішення таким, що підлягає касаційному оскарженню.

Переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд виконує функцію "суду права", що розглядає спори, які мають найважливіше (принципове) значення для суспільства та держави, та не є "судом фактів".

Таким чином, учасники судового процесу мають розуміти, що визначені пп. "а", "б", "в", "г" п. 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України випадки є виключенням із загального правила і необхідність відкриття касаційного провадження у справі на підставі будь - якого з них потребує належних, фундаментальних обґрунтувань сторони.

При цьому тягар доказування наявності випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України покладається на скаржника.

Також обґрунтовуючи наявність підстави для відкриття касаційного провадження, скаржник посилаючись на підпункт "в" пункту 2 частини третьої статті 287 Господарського процесуального кодексу України, зазначає, що касаційна скарга має виняткове значення для скаржника, оскільки задоволення позовних вимог може призвести до вимушеної ліквідації підприємства.

Посилання скаржника на те, що справа має виняткове значення для заявника не приймаються Судом з тих підстав, що викладені скаржником доводи зводяться до переоцінки доказів, які були здійсненні судом апеляційної інстанції під час розгляду справи по суті, і в цілому до заперечення результату розгляду справи, а отже відсутні підстави для відкриття касаційного провадження у справі з підстави, передбаченої пп. "в" п. 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України

Суд зазначає, що незгода із рішенням суду попередньої інстанції не свідчить про його незаконність, як і не може вказувати на таку обставину, як негативні наслідки для скаржника внаслідок прийняття цього рішення, оскільки настання таких наслідків у випадку прийняття судового рішення не на користь скаржника є звичайним передбачуваним процесом.

Відповідно до ч. 1 ст. 46 ГПК України сторони користуються рівними процесуальними правами.

На підставі наведеного надання стороні будь - яких переваг, зважаючи на сферу її діяльності, правовий статус, предмет спірних відносин, призведе до порушення однієї з основних засад господарського судочинства - рівності учасників судового процесу перед законом і судом.

За приписами п. 1 ч. 1 ст. 293 ГПК України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Як визначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі "Пелевін проти України" (заява № 24402/02), право на доступ до суду не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг (п. 27). Отже, кожна держава встановлює правила судової процедури, зокрема й процесуальні заборони та обмеження, спрямовані на недопущення безладного перебігу судового процесу. Такі обмеження дозволяються опосередковано, оскільки право на доступ до суду "за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання, що може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб і ресурсів суспільства та окремих осіб" [рішення від 28 травня 1985 року у справі "Ешингдейн проти Сполученого Королівства" (пункт 57)].

У рішенні Європейського суду з прав людини від 23.10.1996 "Справа "Леваж Престасьон Сервіс проти Франції" (Levages Prestations Services v. France, заява № 21920/93, п. 48) вказано, що зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, роль якого обмежено перевіркою правильності застосування норм закону, процесуальні процедури у такому суді можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється після його розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції.

Оскільки з матеріалів касаційної скарги не вбачається, а скаржником не обґрунтовано випадків, зазначених у пп. "а"-"г" п. 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України, Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "ТУРХАРД" на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 11.02.2026 та рішення Господарського суду Запорозької області від 20.03.2025 у справі № 908/3060/24, оскільки вона подана на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст. ст. 12, 163, 234, 287, 293 ГПК України, Суд, -

У Х В А Л И В:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "ТУРХАРД" на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 11.02.2026 та рішення Господарського суду Запорозької області від 20.03.2025 у справі № 908/3060/24.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Головуючий суддя Могил С.К.

Судді: Волковицька Н.О.

Случ О.В.