ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

14.04.2026 Справа № 917/345/25

Суддя Киричук О.А., розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Федерн Трейд" про розстрочення виконання рішення суду (вх. №3739 від 23.03.2026р.)

у справі № 917/345/25

Приватного підприємства "Торговий Дім "Оліка" про встановлення або зміну способу та порядку виконання судового рішення (вх. №2669 від 27.02.2026р.) по справі

за позовною заявою Приватного підприємства "Торговий Дім "Оліка" (вул. Глінки, 2, м. Кропивницький, Кіровоградська область, 25009, )

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Федерн Трейд" (вул. Олени Пчілки, 19-А, м. Полтава, 36001, )

про витребування майна

представники сторін: згідно протоколу

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство "Торговий Дім "Оліка" звернулося до Господарського суду Полтавської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Федерн Трейд", у якому просило витребувати із незаконного володіння Товариства з обмеженою відповідальністю "Федерн Трейд" на користь ПП «ТД Оліка» метал марки 30МnВ5 в кількості 9,5 тонни, який ТОВ «Федерн Трейд» отримано згідно видаткової накладної (у переробку) №5 від 13.09.2019р.

Рішенням Господарського суду Полтавської області від 26.05.2025 позов задоволено повністю, витребувано із незаконного володіння Товариства з обмеженою відповідальністю "Федерн Трейд" на користь Приватного підприємства "Торговий Дім "Оліка" метал марки 30МnВ5 в кількості 9,5 тонни, який ТОВ «Федерн Трейд» отримано згідно видаткової накладної (у переробку) №5 від 13.09.2019р., стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Федерн Трейд" на користь Приватного підприємства "Торговий Дім "Оліка" 2422,40 грн. відшкодування витрат зі сплати судового збору.

Постановою Східного апеляційного господарського суду від 29.08.2025 рішення Господарського суду Полтавської області від 26.05.2025 у справі №917/345/25 залишено без змін.

19.09.2025 на виконання рішення господарського суду Полтавської області від 26.05.25 та постанови Східного апеляційного господарського суду від 29.08.2025, які набрали законної сили 29.08.2025, видано відповідні накази.

На адресу господарського суду Полтавської області надійшла заява Приватного підприємства "Торговий Дім "Оліка" про встановлення або зміну способу та порядку виконання судового рішення (вх. №2669 від 27.02.2026р.) у справі № 917/345/25, згідно якої заявник просить суд змінити спосіб виконання рішення господарського суду Полтавської області від 26.05.2025 року у справі № 917/345/25, зазначивши: «стягнути з Товариство з обмеженою відповідальністю "Федерн Трейд" на користь Приватного підприємства "Торговий дім Оліка" 174166,64 грн. вартості металу марки 30МnВ5 в кількості 9,5 тонни, який ТОВ «Федерн Трейд» отримано згідно видаткової накладної (у переробку) №5 від 13.09.2019р.».

Ухвалою від 17.03.2026р. суд постановив заяву Приватного підприємства "Торговий Дім "Оліка" про встановлення або зміну способу та порядку виконання судового рішення задовольнити, змінити спосіб та порядок виконання рішення Господарського суду Полтаської області від 26.05.2025 у справі №917/345/25 шляхом зміни способу його виконання з «Витребувати із незаконного володіння Товариства з обмеженою відповідальністю "Федерн Трейд" (вул. Олени Пчілки, 19-А, м. Полтава, 36001, ) на користь Приватного підприємства "Торговий Дім "Оліка" (вул. Глінки, 2, м. Кропивницький, Кіровоградська область, 25009, ) метал марки 30МnВ5 в кількості 9,5 тонни, який ТОВ «Федерн Трейд» отримано згідно видаткової накладної (у переробку) №5 від 13.09.2019р.» на «стягнути з Товариство з обмеженою відповідальністю "Федерн Трейд" на користь Приватного підприємства "Торговий дім Оліка" 174166,64 грн. вартості металу марки 30МnВ5 в кількості 9,5 тонни, який ТОВ «Федерн Трейд» отримано згідно видаткової накладної (у переробку) №5 від 13.09.2019р.».

17.03.2026 на виконання ухвали господарського суду Полтавської області від 17.03.2026 видано відповідний наказ.

На адресу господарського суду Полтавської області надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Федерн Трейд" про розстрочення виконання рішення суду (вх. №3739 від 23.03.2026р.) у справі № 917/345/25.

Ухвалою від 25.03.2026р. суд постановив прийняти заяву, розгляд заяви призначити на 14.04.2026.

13.04.26 від позивача надійшли заперечення на заяву про розстрочення виконання рішення суду (вх. № 4908).

Присутній у судовому засіданні представник боржника наполягав на задоволенні заяви про розстрочення виконання судового рішення.

Представники стягувача у судове засідання не з`явилися та їх неявка не перешкоджає розгляду заяви відповідно до ст. 331 ГПК України.

Суд, розглянувши заяву боржника про розстрочення виконання судового рішення, зазначає наступне.

В обґрунтування поданої заяви відповідач (боржник) посилається на те, що:

- підприємство позбавлене об`єктивної можливості одномоментно виконати дане рішення, оскільки, зважаючи на ситуацію, що склалась, одночасне і повне виконання рішення суду не можливо.

- станом на березень місяць 2026 року брак обігових товариства не дозволяє вчасно виконати свої зобов`язання перед позивачем. Скрутний фінансовий стан відповідача підтверджується Довідкою про стан позичкової заборгованості АТ КБ «Приватбанку» станом на 20.03.2026 на суму понад 3 399 тис. грн.

- крім того, відповідно до Фінансової звітності станом на 31 грудня 2025 року, існує дебіторська заборгованість перед ТОВ Федерн Трейд за продукцію, товари, роботи, послуги в сумі 327,5 тис.грн. Поточна кредиторська заборгованість за товари, роботи, послуги в сумі - 166,8 тис. грн.; за розрахунками з бюджетом - 207,5 тис. грн.; розрахунками із страхування - 1,5 тис.грн.; розрахункамми з оплати праці - 8,8 тис. грн.

- сума боргу перед Приватним підприємством "Торговий дім Оліка" не може бути погашена відповідачем одномометно, а заходи примусового стягнення з відповідача заборгованості не тільки не дадуть очікуваного результату, а й матимуть своїм наслідком зупинення діяльності ТОВ та накопичення нових боргів при неможливості їх погашення.

- Товариство з обмеженою відповідальністю "Федерн Трейд" не має наміру ухилятися від виконання судового рішення, про що свідчить позиція останнього. Відповідачем добровільно виконано рішення суду у справі № 917/345/25 в частині стягнення судового збору та судових витрат.

- підприємство заявника має специфічний вид діяльності - спеціалізоване підприємство по виготовленню пружинної продукції і геометричних форм із дроту, наявність кредитної заборгованості, що унеможливлює виконання вказаного рішення суду одноразовим платежем.

- загальновідома обставина військової агресії Російської Федерації проти України зумовила руйнівні події на господарюючому ринку та катастрофічну нехватку кваліфікованих кадрів, враховуючи специфічний вид діяльності, що вплинуло на фінансовий стан Товариства з обмеженою відповідальністю Федерн Трейд.

- розстрочення виконання рішення для боржника в даному випадку не є інструментом ухилення від виконання рішення, а лише намаганням через існування певних обставин забезпечити повне виконання рішення та остаточне погашення заборгованості перед стягувачем.

- розстрочення виконання рішення суду здійснюється з метою недопущення погіршення економічної ситуації Товариство з обмеженою відповідальністю "Федерн Трейд" та з метою недопущення невиконання рішення суду на користь Приватного підприємства "Торговий дім Оліка", тобто, справедливий баланс інтересів сторін буде дотриманий.

Зважаючи на викладене, беручи до уваги фінансовий стан боржника, фінансовий стан стягувача, інтереси кожної із сторін, в тому числі і матеріальні, загальний строк невиконання судового рішення, який є складовою права на справедливий судовий захист, відповідач вважає, що наведені у цій справі обставини є такими, що підтверджують ускладненість або і неможливість негайного виконання ухвали господарського суду Полтавської області у справі N 917/345/25 від 17.03.2026.

За вказаного відповідач просить суд розстрочити виконання рішення господарського суду Полтавської області від 17.03.2026 у справі № 917/345/25 на шість місяців рівними щомісячними платежами, затвердити наступний графік виконання рішення господарського суду Полтавської області від 17.03.2026 у справі № 917/345/25 в сумі 174166,64 грн: до 5 квітня 2026 29027,79 грн; до 5 травня 2026 29027,77грн; до 5 червня 2026 29027,77 грн; до 5 липня 2026 29027,77 грн; до 5 серпня 2026 29027,77 грн.

Позивач проти розстрочення виконання судового рішення заперечує, вказуючи, що:

- боржник пропонує згідно графіку здійснити оплату боргу до 05.04.2026 року в розмірі 29027,79грн, однак на даний час жодної суми на рахунки Позивача від Відповідача не надійшло.

- відповідно до наданої Фінансової звітності малого підприємства (рядок 1125 «Дебіторська заборгованість за продукцію, товари, роботи, послуги»), у Відповідача наявна значна дебіторська заборгованість. Це означає, що Відповідач має реальні права вимоги до третіх осіб на суми, які дозволяють погасити борг перед Позивачем.

- відповідач не надав жодних доказів (копій позовних заяв, претензій, наказів), які б підтверджували вжиття ним заходів щодо стягнення коштів зі своїх боржників.

- відповідач намагається вирішити власні фінансові питання виключно за рахунок утримання коштів та майна Позивача, що фактично є використанням активів Позивача як безвідсоткового обігового капіталу для збільшення власного доходу.

- згідно з Довідкою про стан позикової заборгованості, кредит Відповідача не є простроченим. За наявною інформацією, кредитні кошти залучалися Відповідачем для господарських потреб та розвитку підприємства.

- використання коштів Позивача для фінансування розвитку власного бізнесу при одночасному ігноруванні обов`язку виконати судове рішення є проявом недобросовісної поведінки.

- розвиток підприємства за рахунок кредитора (Позивача) суперечить принципам справедливості та рівності сторін.

- надання розстрочки призведе до значних фінансових втрат для ТОВ «ТД ОЛІКА», оскільки Позивач також веде господарську діяльність, несе витрати та розраховує на ці кошти для виконання власних зобов`язань. Розстрочка в даному випадку стане не інструментом підтримки підприємства в кризі, а легалізацією ухилення від сплати боргу.

Враховуючи вищевикладене, позивач просить суд у задоволенні заяви ТОВ «ФЕДЕРН ТРЕЙД» про розстрочку виконання рішення суду у справі № 917/345/25 відмовити в повному обсязі.

Суд зазначає, що відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Обов`язковість судового рішення є однією із засад (принципів) також господарського судочинства (п. 7 ч. 3 ст. 2 ГПК України).

Також, згідно зі ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Аналогічні положення закріплені в ст. 326 ГПК України, відповідно до якої судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Конституційним Судом України у п. 2 мотивувальної частини рішення №18-рп/2012 від 13.12.2012 зазначено, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави.

За практикою Європейського суду з прав людини право на виконання судового рішення є складовою права на доступ до суду, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід`ємна частина судового розгляду (рішення у справі «Шмалько проти України» від 20 липня 2004 року).

Відповідно до ст. 331 ГПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Статтею 33 Закону України «Про виконавче провадження» також передбачено, що за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо), сторони мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення. Рішення про розстрочку виконується в частині та у строки, встановлені цим рішенням.

Згідно зі ст. 331 ГПК України підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) стосовно фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо. Розстрочення та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні, зокрема, у справі «Жовнер проти України», заява № 56848/00, рішення від 29.06.2004 р., зазначив, що право на судовий розгляд, гарантоване статтею 6, також захищає і виконання остаточних та обов`язкових судових рішень, які у країні, яка поважає верховенство права, не можуть залишатися невиконаними, завдаючи шкоди одній із сторін.

Судом відмічається, що рішення № 917/345/25 від 26.05.2025 набрало законної сили, відповідно це надає особі, на чию користь воно було винесено, легітимні сподівання» на те, що заборгованість буде йому сплачено та така заборгованість становить «майно» цієї особи у розумінні ст. 1 Першого протоколу до Конвенції (рішення у справі «Пономарьов проти України» від 03.04.2008 р.), то з метою недопущення порушення гарантованих Конституцією України та Конвенцією права на справедливий суд та права на повагу до приватної власності суд, який надає відстрочку чи розстрочку у виконанні рішення, у кожному конкретному випадку повинен встановити: 1) чи затримка у виконанні рішення зумовлена особливими і непереборними обставинами; 2) чи передбачена домовленістю сторін чи у національному законодавстві компенсація «потерпілій стороні» за затримку виконання рішення, ухваленого на його користь судового рішення, та індексації присудженої суми; 3) чи не є період виконання рішення надмірно тривалим для стягувача як «потерпілої сторони»; 4) чи дотримано справедливий баланс інтересів сторін у спорі.

Тобто, у цьому контексті для виправдовування затримки виконання рішення суду недостатньо лише зазначити про відсутність у боржника коштів. Обов`язково мають враховуватися і інтереси іншої сторони спору, на користь якої прийнято рішення.

Водночас, оскільки п. 1 ст. 6 Конвенції захищає виконання остаточних судових рішень, вони не можуть залишатися невиконаними на шкоду одній зі сторін. Виконанню судового рішення не можна перешкоджати, відмовляти у виконанні або надмірно його затримувати (рішення ЄСПЛ у справі «Горнсбі проти Греції», у справі «Ясюнієне проти Литви»).

Стаття 331 ГПК України не містить вичерпного переліку обставин, за наявності яких суд має право надати відстрочку або розстрочку виконання рішення і суди вирішують виходячи з обставин справи. Проте, принципами цивільного законодавства є розумність, добросовісність та справедливість (ст. 2 ГПК України), та обов`язковість судових рішень, яка визначена статтею 129 Конституції України.

Судом звертається увага, що питання про розстрочення виконання рішення суду повинно вирішуватися господарськими судами із дотриманням балансу інтересів сторін. Необхідною умовою задоволення заяви про розстрочення виконання рішення суду є з`ясування питання щодо дотримання балансу інтересів сторін, господарські суди повинні досліджувати та оцінювати доводи та заперечення як позивача, так і відповідача, а також дотримуватися розумного строку розстрочення.

Так, розстрочення судом виконання судового рішення має бути пов`язано з об`єктивними та виключними обставинами, які ускладнюють його вчасне виконання, при цьому розстрочення виконання рішення має базуватися на принципах співмірності і пропорційності з метою забезпечення балансу прав і законних інтересів як стягувача, так і боржника, між цим, оскільки право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист, вирішуючи питання про розстрочення виконання рішення, суд не повинен надавати перевагу жодній із сторін.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначає, що межі оправданої затримки виконання рішення суду залежить зокрема від складності виконавчого провадження, суми та характеру що визначено судом. Стосовно системності виконання Європейський суд підкреслює, що присудження грошових коштів не надає пом`якшення у виконавчому провадженні, а отже сама можливість надання відстрочки та розстрочки виконання судового акту повинна носити виключний характер.

Із підстав, умов та меж надання відстрочки та розстрочки виконання судового рішення слідує, що безпідставне надання відстрочки та розстрочки без обґрунтованих на те мотивів, надане на тривалий період без дотримання балансу інтересів стягувача та боржника порушує основи судового рішення, яке ухвалене іменем України, позбавляє кредитора можливості захистити свої права, знижує авторитет судового рішення, а тому таке судове рішення не може вважатися законним та справедливим.

Суд зауважує, що положення Господарського процесуального кодексу України не містять визначеного переліку обставин, які свідчать про неможливість виконання рішення чи ускладнюють його виконання. Тому суд повинен оцінити докази, що підтверджують зазначені обставини, за правилами ст. 86 такого кодексу. Відповідно до вказаної статті господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно із ст. 129 Конституції України однією з засад судочинства є змагальність.

Особа, яка подала заяву про розстрочення або відстрочення виконання рішення, повинна довести наявність обставин, що ускладнюють або роблять неможливим виконання рішення господарського суду у даній справі, тобто тягар доказування покладається саме на особу, яка подала заяву про розстрочку виконання рішення. Доказування повинно здійснюватися за загальними правилами відповідно до статей 74-79 Господарського процесуального кодексу України.

Тобто, змагальність полягає в тому, що сторони у процесуальній формі доводять перед судом свою правоту, за допомогою доказів переконують суд у правильності своєї правової позиції.

Частиною 1 статті 73 ГПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

У відповідності до ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частинами 1, 2, 3 ст. 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Салов проти України» від 06.09.2005 р.).

Суд зауважує, що підстави, наведені відповідачем у заяві про відстрочення фактично зводяться до посилань на скрутне становище підприємства.

У той же час згідно з частиною 1 статті 96 ЦК України юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов`язаннями, а статтями 525, 526 цього Кодексу встановлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Належне виконання господарських зобов`язань та оплата заборгованості за неналежне виконання є невід`ємною частиною здійснення відповідачем підприємницької діяльності.

Крім цього, суд вважає за необхідне зауважити, що скрутне становище підприємства є результатом провадження господарської діяльності відповідачем як самостійним суб`єктом господарювання, а тому вказані обставини не є самостійними та достатніми підставами для відстрочення виконання судового рішення.

При цьому, як правильно зазначає позивач, боржник пропонує згідно графіку здійснити оплату боргу до 05.04.2026 року в розмірі 29027,79грн, однак станом на дату постановлення ухвали доказів здійснення платежу згідно запропонованого ним графіку суду не надав.

Суд враховує, що заявником не доведено можливості виконати рішення суду у справі, за умови надання розстрочення виконання (як про це зазначено у заяві), а розстрочка виконання судового рішення порушить оптимальний баланс поряд з інтересами відповідача, інтересів позивача, який отримає належну йому за рішенням суду суму вже значно знеціненими.

Крім того, заявником не надано доказів того, що від дати набрання рішенням законної сили до дати розгляду заяви про розстрочення виконання рішення ним вживались будь-які заходи для виконання рішення суду.

Суд дійшов висновку, що наведені відповідачем обставини не свідчать про неможливість виконання рішення суду у даній справі, а лише відображають стан поточної підприємницької діяльності заявника, що не є обставинами, з якими закон пов`язує можливість розстрочення виконання судового рішення. При цьому, обставини, на які посилається відповідач у заяві, лише вказують на несприятливість виконання рішення суду для нього у даний час та можливість настання негативних наслідків у зв`язку з цим, свідчать про негативні явища в поточній діяльності відповідача, яка відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про підприємництво» є самостійною, систематичною, на власний ризик господарською діяльністю.

Окрім того обставини, на які посилається відповідач, з урахуванням положень статті 331 ГПК України не являються тими виключними обставинами, які є підставою для розстрочення виконання рішення суду, адже їх наявність (відсутність) прямо залежить від власної діяльності суб`єкта господарювання.

Водночас, відповідачем не надано доказів існування наявності виняткових обставин для розстрочення виконання рішення суду у цій справі.

Щодо посилань відповідача на введення воєнного стану в Україні, суд зазначає, що запровадження на території України режиму воєнного стану стосується не лише заявника, а зазначені обставини також негативно впливають на діяльність інших суб`єктів господарювання, зокрема і на позивача у даній справі, який має право на стягнення заборгованості, що виникла внаслідок порушення відповідачем взятих на себе зобов`язань. При цьому, введення воєнного стану може бути визнана судом виключною обставиною для відстрочення/розстрочення виконання рішення у справі, якщо це пов`язано не з загальними, а конкретними причинами, що практично, а не теоретично, заважають вчасно виконати судове рішення.

Враховуючи вищезазначене у сукупності, положення законодавства, зокрема, принцип обов`язковості судового рішення, суд доходить висновку, що заявником не доведено наявності обставин, які б слугували достатньою підставою для розстрочення виконання рішення суду у справі №917/325/25, а тому заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Федерн Трейд" про розстрочення виконання рішення суду (вх. №3739 від 23.03.2026р.) у справі № 917/345/25 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 234, 235, 331 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Федерн Трейд" про розстрочення виконання рішення суду (вх. №3739 від 23.03.2026р.) у справі № 917/345/25 відмовити.

Ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення та може бути оскаржена в апеляційному порядку відповідно до ст.ст. 255, 256 ГПК України.

Повний текст ухвали складено та підписано 14.04.2026.

Суддя Киричук О.А.