ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.04.2026 м.Дніпро Справа № 912/1503/24

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Віннікова С.В., (доповідач)

суддів: Демчини Т.Ю., Андрейчука Л.В.,

секретар судового засідання: Мошинець Ю.О.

за участю представників сторін:

від прокуратури: Деркач І.П.;

від позивача: представник не з`явився;

від відповідача-1: представник не з`явився;

від відповідача-2: представник не з`явився;

розглянувши матеріали апеляційної скарги Першого заступника керівника Кіровоградської обласної прокуратури на рішення Господарського суду Кіровоградської області від 12.02.2026 у справі № 912/1503/24 (суддя Глушков М.С., повний текст якого підписаний 23.02.2026)

за позовом: Керівника Знам`янської окружної прокуратури Кіровоградської області в інтересах держави в особі:

Східного офісу Державної аудиторської служби

в особі позивача-1: Управління Східного офісу Держаудитслужби в Кіровоградській області,

позивача-2: Знам`янської міської ради,

до відповідача-1: Товариства з обмеженою відповідальністю "Адас-Буд",

до відповідача-2: Управління містобудування, архітектури та житлово-комунального господарства Знам`янської міської ради,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача: Південно-східне міжобласне територіальне відділення Антимонопольного комітету України

про визнання недійсним договору та стягнення 399 358,20 грн

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог

До Господарського суду Кіровоградської області надійшла позовна заява Керівника Знам`янської окружної прокуратури Кіровоградської області в інтересах держави в особі Східного офісу Державної аудиторської служби, в особі Управління Східного офісу Держаудитслужби в Кіровоградській області, Знам`янської міської ради до Товариства з обмеженою відповідальністю "Адас-Буд" (далі - ТОВ "Адас-Буд") та Управління містобудування, архітектури та житлово-комунального господарства Знам`янської міської ради про:

- визнання недійсним договору підряду № 42 від 13.05.2019, укладеного між Управлінням містобудування, архітектури та житлово-комунального господарства Знам`янської міської ради та ТОВ "Адас-Буд";

- стягнення з ТОВ "Адас-Буд" на користь Управлінням містобудування, архітектури та житлово-комунального господарства Знам`янської міської ради 399 358,20 грн, а з Управлінням містобудування, архітектури та житлово-комунального господарства Знам`янської міської ради одержані ним за рішенням суду 399 358,20 грн стягнути в дохід держави, з покладанням на відповідачів витрат по сплаті судового збору.

В обґрунтування позовних вимог Знам`янська окружна прокуратура зазначила, що встановила наявність підстав для представництва інтересів держави у бюджетній сфері щодо визнання недійсним д договору підряду №42 від 13.05.2019 укладеного між Управлінням містобудування, архітектури та житлово-комунального господарства Знам`янської міської ради (Замовник) та ТОВ "Адас-Буд", Підрядник) як такого, що суперечить інтересам держави та суспільства з умислу останнього, застосування наслідків відповідної недійсності.

Короткий зміст оскаржуваного судового рішення у справі

Рішенням Господарського суду Кіровоградської області від 12.02.2026 у справі № 912/1503/24 у задоволенні позову Знам`янської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Східного офісу Державної аудиторської служби в особі Управління Східного офісу Держаудитслужби в Кіровоградській області, Знам`янської міської ради до Товариства з обмеженою відповідальністю Адас-Буд та Управління містобудування, архітектури та житлово-комунального господарства Знам`янської міської ради за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивачів: Південно-східного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України про визнання недійсним договору закупівлі та стягнення 399 358,20 грн -відмовлено.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Не погодившись із зазначеним рішенням до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою звернувся Перший заступник керівника Кіровоградської обласної прокуратури, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Кіровоградської області від 12.02.2026 у справі № 912/1503/24 та ухвалити нове рішення яким задовольнити позов керівника Знам`янської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Східного офісу Державної аудиторської служби в особі Управління Східного офісу Держаудитслужби в Кіровоградській області, Знам`янської міської ради до Товариства з обмеженою відповідальністю Адас-Буд та Управління містобування, архітектури та житлово-комунального господарства Знам`янської міської ради за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивачів: Південно-східного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України про визнання недійсним договору закупівлі як такого, що суперечить інтересам держави та суспільства з умислу однієї сторони, застосування наслідків відповідної недійсності.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Скаржник зазначає, що рішення Господарського суду Кіровоградської області від 12.02.2026 у справі № 912/1503/24 є незаконним та підлягає скасуванню, оскільки суд неправильно застосував норми матеріального права, а саме ст. 203, 215, 228 ЦК України та порушив норми процесуального права.

Факт вчинення ТОВ «Адас-Буд» антиконкурентних узгоджених дій під час публічної закупівлі встановлений рішенням Антимонопольного комітету України, яке набрало законної сили. Це свідчить про відсутність реальної конкуренції та умисне спотворення результатів торгів.

Відтак, укладений договір є таким, що суперечить інтересам держави та суспільства, оскільки отриманий внаслідок змови, що є підставою для застосування ч. 3 ст. 228 ЦК України. Наявність умислу підтверджується самим фактом антиконкурентних дій. В свою чергу, суд безпідставно вимагав доведення майнової шкоди, хоча для застосування ст. 228 ЦК України визначальним є протиправна мета правочину, а не настання збитків.

Суд також помилково не врахував правові висновки Великої Палати Верховного Суду, які підтверджують можливість застосування зазначеної норми до подібних правовідносин та мають пріоритет.

Застосування наслідків недійсності правочину не порушує принцип пропорційності, оскільки втручання держави є реакцією на протиправну поведінку, спрямовану на порушення публічного порядку.

Отже, наявні правові підстави для визнання договору недійсним та застосування наслідків, передбачених ч. 3 ст. 228 ЦК України.

Узагальнений виклад позиції інших учасників справи

Відповідачі-1,2 не скористався своїм правом на подачу відзиву на апеляційну скаргу, передбаченим ст.263 ГПК України, що, в свою чергу, на підставі ч.3 ст.263 ГПК України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції. Про надання строку для подачі відзиву повідомлявся належним чином.

Рух справи в суді апеляційної інстанції

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.03.2026 для розгляду справи визначена колегія суддів у складі: головуючого судді Віннікова С.В.(доповідач), суддів: Демчиної Т.Ю., Андрійчука Л.В.

З огляду на відсутність в суді апеляційної інстанції матеріалів справи на час надходження скарги, ухвалою суду від 12.03.2026 здійснено запит матеріалів справи №912/1503/24 із Господарського суду Кіровоградської області та відкладено вирішення питання про рух апеляційної скарги до надходження матеріалів справи до суду апеляційної інстанції.

20.03.2026 матеріали справи №912/1503/24 надійшли до суду апеляційної інстанції.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 24.03.2026 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Першого заступника керівника Кіровоградської обласної прокуратури на рішення Господарського суду Кіровоградської області від 12.02.2026 у справі № 912/1503/24. Розгляд справи №912/1503/24 призначено у судовому засіданні на 09.04.2026.

У судове засідання 09.04.2026 з`явився прокурор, який підтримав доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити. Інші учасники справи правом участі в судовому засіданні не скористалися, про дату, час та місце судового розгляду повідомлені належним чином.

У судовому засіданні 09.04.2026 колегією суддів оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Встановлені судом обставини справи

Судом першої інстанції встановлено, що за результатами проведених відкритих торгів 13.05.2019 між Управлінням містобудування, архітектури та житлово-комунального господарства Знам`янської міської ради і ТОВ "Адас-Буд" укладено договір підряду №42.

Знам`янською окружною прокуратурою встановлено наявність підстав для представництва інтересів держави у бюджетній сфері щодо визнання недійсним договору підряду №42 від 13.05.2019 укладеного між Управлінням містобудування, архітектури та житлово-комунального господарства Знам`янської міської ради (замовник) та ТОВ "Адас-Буд", підрядник) як такого, що суперечить інтересам держави та суспільства з умислу останнього, застосування наслідків відповідної недійсності.

25.03.2019 Управлінням містобудування, архітектури та житлово-комунального господарства Знам`янської міської ради електронній системі закупівель опубліковано оголошення стосовно проведення відкритих торгів із закупівлі робіт з поточного ремонту асфальтобетонного покриття по вулиці Героїв Чорнобиля в м. Знам`янка Кіровоградської області (ідентифікатор публічної закупівлі UА-2019-03-25-001942-b (т.1 а.с. 39-40).

Очікувана вартість предмета закупівлі становила 400 000 гривень.

Тендерні пропозиції з метою участі у відкритих торгах подано двома суб`єктами господарювання: ТОВ "Адас-Буд" та ТОВ "Автобудекспрес", що підтверджується реєстром отриманих тендерних пропозицій (т.1 а.с. 41).

Враховуючи, що найбільш економічно вигідною виявилась тендерна пропозиція ТОВ "Адас-Буд", з ціною 399 359,12 грн, електронною системою закупівель вона розкрита першою, що підтверджується формою протоколу розкриття тендерних пропозицій(т.1 а.с. 41).

Розглянувши пропозицію вказаного учасника, тендерним комітетом встановлено, що остання відповідає вимогам тендерної документації та, як наслідок, переможцем вказаної закупівлі визначено саме ТОВ "Адас-Буд".

23.04.2019 рішення оформлено протоколом заcідання тендерного комітету. Цим же рішенням тендерного комітету вирішено укласти з указаним учасником договір на виконання робіт з поточного ремонту асфальтобетонного покриття по вул. Героїв Чорнобиля в м. Знам`янка, Кіровоградської області (т.1 а.с. 48-50).

Електронною системою закупівель сформовано повідомлення про намір укласти договір (т.1 а.с. 41).

13.05.2019 за результатами проведених відкритих торгів між Управлінням містобудування, архітектури та житлово-комунальним господарством Знам`янської міської ради і ТОВ "Адас-Буд" укладено договір підряду № 42 (надалі - Договір), згідно з умовами якого останнє зобов`язується виконати роботи з поточного ремонту асфальтобетонного покриття по вулиці Героїв Чорнобиля в м. Знам`янка Кіровоградської області, а Замовник прийняти і оплатити їх (т.1 а.с. 51-52).

Згідно з п. 3.1 Договору ціна останнього становить 399 359,12 гривень.

Пунктом 3.2. Договору передбачено, що вартість робіт визначається відповідно до Правил визначення вартості будівництва ДСТУ Б.Д.1.1-1:2013.

Відповідно до п. 3.4 Договору фінансування робіт здійснюється за рахунок коштів міського бюджету.

Згідно з п. 4.1 - 4.4 Договору розрахунки за виконані роботи проводяться в національній валюті України, шляхом безготівкового перерахування коштів з рахунку Замовника на рахунок Підрядника, при цьому Замовник здійснює оплату протягом 10 банківських днів, на підставі акта прийняття виконаних робіт (ф. КБ-2в) та довідки про вартість виконаних робіт (ф. КБ-3), у разі якщо відповідні бюджетні кошти надійшли на рахунок Замовника. Бюджетні зобов`язання за договором виникають у разі наявності та в межах відповідних бюджетних асигнувань встановлених кошторисами, та з моменту реєстрації договору в органах Державної казначейської служби.

Оплата за Договором проводиться по мірі надходження бюджетних асигнувань виключно в межах відповідних фактичних надходжень з урахуванням помісячного розпису.

Строк виконання робіт: з 15.04.2019 по 01.06.2019 (п. 5.1 Договору).

Договір набрав чинності з моменту його підписання та діє до 31.12.2019 (п. 10.1 Договору).

Відповідно до листа Знам`янського управління Державної казначейської служби України у Кіровоградській області № 02-22-06/453 від 02.04.2024, що надійшов на запит Кіровоградської обласної прокуратури №15/2-2259вих-24 15/2-2851-24 від 27.03.2024 (т.1 а.с. 146-150) вбачається, що джерелом фінансування робіт за Договором є кошти місцевого бюджету м. Знам`янка (т.1 а.с. 151-153).

Платіжним дорученням № 19 від 14.06.2019 Управлінням містобудування, архітектури та житлово-комунального господарства Знам`янської міської ради переказано на користь ТОВ "Адас-Буд" 399 358,20 грн, як оплату за Договором № 42 від 13.05.2019 (т.1 а.с. 57).

Вказане підтверджується також оприлюдненим в системі публічних закупівель "Рrоzоrrо" Управлінням містобудування, архітектури та житлово-комунального господарства Знам`янської міської ради Звітом про виконання договору про закупівлю (т.1 а.с. 46-47).

Відповідно до Положення про управління містобудування, архітектури та житлово-комунального господарства Знам`янської міської ради (чинного на момент виникнення спірних правовідносин) управління утворено Знам`янською міською радою з метою надання відповідних послуг населенню міста у галузі побутового, цивільного захисту та охорони праці, тощо (п. 1.2. та 1.4. Положення) (т.1 а.с. 162-176).

Основними завданнями Управління, зокрема у сфері житлово-комунального господарства є: реалізація державної політики у сфері розвитку житлового та комунального господарства, експлуатації та ремонту житла, дорожнього і зеленого господарства, благоустрою території міста тощо (п.2.2. Положення).

Управління є підконтрольним та підзвітним у своїй діяльності Знам`янській міській раді (п. 1.6.).

Аналогічні вимоги передбачено й Положенням про управління містобудування, архітектури та житлово-комунального господарства Знам`янської міської ради у новій редакції, затвердженого рішенням Знам`янської міської ради № 1198 від 07.03.2023.

Фінансування діяльності управління здійснюється у встановленому порядку за рахунок місцевого та державного бюджету, а також інших джерел, не заборонених законодавством України.

Фінансування закупівлі UА-2019-03-25-001942-b здійснювалось за рахунок коштів комунальної власності.

При цьому, рішенням Адміністративної колегії Південно-східного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України № 54/66-р/к від 09.11.2023 у справі № 03-ВДР/03-2020 визнано, що ТОВ "Адас-Буд" та ТОВ "Автобудекспрес" вчинили порушення, передбачене п. 4 ч. 2 ст. 6 та п. 1 ст. 50 Закону України "Про захист економічної конкуренції" у вигляді антиконкурентних узгоджених дій, які стосуються спотворення результатів тендеру (торгів) шляхом узгодження ними своїх дій під час підготовки та участі у закупівлі робіт за бюджетні кошти, проведеної Управління містобудування, архітектури та житлово-комунального господарства Знам`янської міської ради на закупівлі робіт за допомогою системи електронних закупівель "Роzоrrо", ідентифікатор в системі UА-2019-03-25-001942-b (т.1 а.с. 74-97).

Рішення Комітету набрало законної сили, штраф у добровільному порядку ТОВ "Адас-Буд" та ТОВ "Автобудекспрес" сплачено, рішення Комітету до суду не оскаржено.

Таким чином, договір підряду № 42 від 13.05.2019 підлягає визнанню судом недійсним, як такий, що укладений без додержання вимоги щодо відповідності правочину інтересам держави і суспільства, його моральним засадам та порушує правові та економічні засади держави.

З платіжної інструкції встановлено, сума оплати за договором склала - 399 358,20 гривень.

Прокурор у позові зазначив, що Управління містобудування, архітектури та житлово-комунального господарства Знам`янської міської ради у спірних правовідносинах діє як розпорядник бюджетних коштів нижчого рівня (отримувач бюджетних коштів) та є замовником зазначених робіт в обсязі та в межах видатків, що визначені розпорядниками бюджетних коштів вищого рівня.

Таким чином, витрати на оплату за Договором підряду №42 від 13.05.2019 здійснювалися за рахунок коштів місцевого бюджету, Управління розпорядилось не власними коштами, а витратило бюджетні кошти, виділені із місцевого бюджету.

За наслідками розгляду позову Господарським судом Запорізької області прийнято оскаржуване рішення у даній справі.

Приймаючи оскаржуване рішення місцевий господарський суд виходив з не обґрунтованості та не доведеності вимог позивача.

Оцінка аргументів учасників справи і висновків суду першої інстанції.

Відповідно до ст.269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ч. 1). Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ч. 2). Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього (ч. 3). Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 4).

Апеляційний господарський суд, переглядаючи в апеляційному порядку оскаржуване судове рішення, в межах доводів та вимог апеляційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судом попередньої інстанції норм матеріального і процесуального права, дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Колегія суддів констатує, що причиною звернення з апеляційною скаргою стала незгода прокурора з оскаржуваним рішенням суду першої інстанції повністю та вимога ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Предметом спору у даній справі є вимоги прокурора про визнання недійсним договору, як такого, що вчинений з метою, що завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, а також вимоги про застосування наслідків недійсності цього договору, шляхом стягнення з ТОВ "Адас-Буд" на користь Управління містобудування, архітектури та житлово-комунального господарства Знам`янської міської ради отриманих за результатами виконання договору про підряду, у розмірі 399 358,20 грн, а з Управління містобудування, архітектури та житлово-комунального господарства Знам`янської міської ради - в дохід державного бюджету, на підставі ч. 3 ст. 228 ЦК України.

Відповідно до ст. 11, 509, 526 ЦК України договір є підставою виникнення зобов`язань, які мають виконуватись належним чином відповідно до договору та закону.

У ст. 627 ЦК України передбачено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Абзацом 2 ч. 3 ст. 6 ЦК України встановлено, що сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами.

Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, визначені ст. 203 ЦК України, ч. 1 якої встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Згідно з ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч. 1-3, 5, 6 ст. 203 цього Кодексу.

Правові та економічні засади здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для забезпечення потреб держави, територіальних громад та об`єднаних територіальних громад визначено Законом України "Про публічні закупівлі".

Вказаний Закон передбачає, що договір про закупівлю укладається відповідно до норм ЦК України з урахуванням особливостей, визначених цим Законом (ч. 1 ст. 41).

Постановою Кабінету Міністрів України №1178 від 12.10.2022 затверджено Особливості здійснення публічних закупівель товарів, робіт і послуг для замовників, передбачених Законом України "Про публічні закупівлі", на період дії правового режиму воєнного стану в Україні та протягом 90 днів з дня його припинення або скасування (далі - Особливості).

Вказаними Особливостями передбачено, що Замовники, що зобов`язані здійснювати публічні закупівлі товарів, робіт і послуг відповідно до Закону, проводять закупівлі з урахуванням цих особливостей та з дотриманням принципів здійснення публічних закупівель, визначених Законом (п. 3).

Згідно з нормою ч. 3 ст. 228 ЦК України у разі недодержання вимоги щодо відповідності правочину інтересам держави і суспільства, його моральним засадам такий правочин може бути визнаний недійсним. Якщо визнаний судом недійсний правочин було вчинено з метою, що завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, то при наявності умислу у обох сторін - в разі виконання правочину обома сторонами - в дохід держави за рішенням суду стягується все одержане ними за угодою, а в разі виконання правочину однією стороною з іншої сторони за рішенням суду стягується в дохід держави все одержане нею і все належне - з неї першій стороні на відшкодування одержаного. При наявності умислу лише у однієї із сторін все одержане нею за правочином повинно бути повернуто іншій стороні, а одержане останньою або належне їй на відшкодування виконаного за рішенням суду стягується в дохід держави.

Аналогічна за змістом норма містилася у ч. 1 ст. 208 ГК України (яка була чинною на час існування спірних відносин).

Щодо конфіскаційного характеру санкцій, передбачених ч. 3 ст. 228 ЦК України неодноразово висловлювався ще Верховний Суд України, а після 2017 року - і Верховний Суд (постанови від 20.06.2018 у справі №802/470/17-а, від 16.10.2019 у справі №2а-1670/8497/11, від 25.07.2023 у справі №160/14095/21 від 13.11.2024 у справі №911/934/23).

Отже стягнення всього отриманого за недійсним правочином у дохід держави є конфіскацією, яка за своєю правовою природою не є цивільно-правовим інститутом. У первісній редакції ЦК України, який набув чинності 01.01.2004, такої норми не існувало. Однак Законом "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям Податкового кодексу України" від 02.12.2010 ст. 228 була доповнена ч. 3, присвяченою недійсності правочинів, що не відповідають інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Наслідки, передбачені реченнями 2, 3 ч. 3 ст. 228 ЦК України не спрямовані на поновлення майнової сфери постраждалого учасника цивільно-правових правовідносин. Передбачені законом санкції мають за мету покарати осіб, які вчинили заборонений законодавством правочин. Це єдина норма ЦК України, яка містить каральні заходи (санкції).

За загальним правилом правовим наслідком недійсності правочинів є повернення сторін в стан, що передував укладенню правочину (абз. 2 ч. 1 ст. 216 ЦК України). Такий правовий наслідок спрямований на те, аби нівелювати все, що відбулося і зробити його юридично незначущим.

Супроводжувальним правовим наслідком недійсності правочину є можливість відшкодування винною стороною правочину збитків та моральної шкоди, завданої другій стороні правочину. Такий правовий наслідок спрямований на те, аби досягти компенсації

понесених такою стороною втрат, тобто є проявом дії компенсаційних засад цивільного права.

Оскільки відшкодування збитків та моральної шкоди є видом цивільно-правової відповідальності, їх стягнення відбувається на користь приватної особи, в її інтересах і саме задля неї.

У ч. 3 ст. 228 ЦК України передбачаються зовсім інші правові наслідки:

- які спрямовані не на позначене вище, а на реакцію з боку держави на правопорушення сторони/сторін правочину;

- ініціатором цих правових наслідків є держава, а не сторона правочину;

- ці правові наслідки встановлені в публічних інтересах (як їх розуміє держава), а не в приватноправових;

- наслідки полягають не у відновленні становища, що існувало до вчинення правочину, а на вилучення майна;

- ці правові наслідки не можна розцінювати як відшкодування збитків.

Такі правові наслідки не можна віднести до компенсаційних, адже вони за своєю суттю є іншими і являють собою різновид конфіскації майна державою.

Судом першої інстанції враховано, що ЄСПЛ неодноразово звертав увагу на необхідності дотримання пропорційності при втручанні держави у право власності добросовісного власника.

Так, у справі "AGOSI v. United Kingdom" (рішення від 24.10.1986, заява №9118/80) компанія-заявник оскаржила до Суду конфіскацію належних їй на праві власності золотих монет, які були вилучені митним органом Об`єднаного Королівства після спроби їх незаконного ввезення третіми особами на територію держави. ЄСПЛ аналізує конфіскацію без вироку, і встановлює критерії правомірності втручання: законність, легітимну мету, пропорційність. Навіть якщо особа поводилася неправомірно, держава має довести справедливий баланс. ЄСПЛ зазначив, що при вирішенні питання про повернення майна держава має враховувати поведінку власника - зокрема, чи був він причетний до правопорушення або чи проявив належну обачність. У цій справі ЄСПЛ не виявив порушення ст.1 Першого протоколу. Суд дійшов висновку, що британські органи влади забезпечили справедливий баланс між інтересами суспільства (боротьба з контрабандою) та правами власника, а сама процедура конфіскації не була свавільною.

ЄСПЛ вказував, що в конкретних обставинах цієї справи заявник мав принаймні законні очікування щодо можливості покладатися на договір і виконати його, а також очікувати повернення своєї гарантії, і це може розглядатися, для цілей ст.1 Першого протоколу, як пов`язане з майновими правами, наданими заявнику за договором.

Суд першої інстанції зокрема враховуючи викладені вище висновки ЄСПЛ щодо конфіскації без вироку суду, вважає, що у даній справі, при застосуванні конфіскаційної санкції, передбаченої ч. 3 ст. 228 ЦК України, не буде дотримано принципу пропорційності як щодо винного учасника правочину, так і щодо того учасника, який діяв добросовісно.

Щодо винної особи суд зазначив наступне, Верховний Суд у постанові від 20.03.2019 у справі №922/1391/18 вказав, що здійснивши правовий аналіз ч. 3 ст. 228 ЦК України можна дійти висновку, що ознаками недійсного господарського договору, що суперечить інтересам держави і суспільства, є спрямованість цього правочину на порушення правового господарського порядку та наявність умислу (наміру) його сторін, які усвідомлювали або повинні були усвідомлювати протиправність укладеного договору. Метою такого правочину є його кінцевий результат, якого бажають досягти сторони. Мета завідомо суперечить інтересам держави та суспільства.

Отже, для застосування приписів ч. 3 ст. 228 ЦК України прокурор у цій справі мав довести, що сам правочин (закупівля виробів медичного призначення лікарнею) за своєю суттю є протиправним, спрямованим на порушення інтересів держави та суспільства. Втім, прокурор цього не доводить, стверджучи про порушення правових та економічних засад держави, принципів, за якими мають здійснюватися публічні закупівлі.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що прокурором не доведено, що внаслідок укладення правочину держава понесла майнову шкоду, переплатила кошти або отримала товар/послугу неналежної якості. За цих умов відсутній причинно-наслідковий зв`язок між порушенням спеціальних економічних, інших обмежувальних заходів та погіршенню майнового становища держави, що виключає можливість кваліфікації правочину як такого, що вчинений з метою, що завідомо суперечить інтересам держави і суспільства.

Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 19.12.2025 по справі №922/3456/23 вважає, що враховуючи конфіскаційний характер санкції, передбаченої ч. 3 ст. 228 ЦК України, який суд не може змінити, як і зменшити розмір, ця стаття може застосовуватися у виключних випадках порушення інтересів держави та суспільства, які, зокрема, можуть мати місце при вчинені особою кримінального злочину (тобто, за наявності обвинувального вироку суду, що набрав законної сили), або дій, якими державі та суспільству завдані значні збитки, а винна особа відповідно незаконно, безпідставно збагатилася (на суму, співставну із вартістю того, що стягується на користь держави, для дотримання принципу пропорційності втручання). Ця норма не може бути застосована у випадку порушення суб`єктом господарювання будь-яких норм чинного законодавства, яке регулює господарську діяльність, зокрема законодавства про захист конкуренції.

Об`єднана палата звертає увагу на невідповідність норми ч. 3 ст. 228 ЦК України загальним засадам цивільного законодавства, її каральний характер, притаманний нормам саме публічного, а не приватного права, а також на суттєві логічні невідповідності приписів ч. 1, 2 ст. 228 ЦК України, які встановлюють що нікчемним є правочин який суперечить публічному порядку, але як наслідок передбачають більш м`які наслідки - двосторонню реституцію та ч. 3 цієї статті, яка щодо оспорюваного правочину (який порівняно з нікчемним є не очевидно недійсним і відтак має меншу суспільну небезпеку) встановлює у якості наслідків набагато жорсткішу санкцію - стягнення з винної сторони (сторін) майна на користь держави.

Разом з тим, щодо добросовісності, ЄСПЛ звертає увагу на важливість дотримання принципу пропорційності втручання і щодо добросовісного власника майна (у данні справі - Управління містобудування, архітектури та житлово-комунального господарства Знам`янської міської ради).

Приписи ч. 3 ст. 228 ЦК України свідчать про те, що втручання у право володіння майном добросовісного учасника правочину не відбувається, невинна особа не має зазнавати збитків через недійсний правочин, адже сторона має отримати від порушника назад своє майно, а з неї стягується в дохід держави лише те, що вона отримала від порушника.

Втім, Верховний Суд вважає, що за умови застосування відповідних приписів ч. 3 ст. 228 ЦК України, відбувається непропорційне втручання в право власності й добросовісного учасника.

По-перше, добросовісна сторона все одно втрачає очікуваний результат угоди. Вона витратила час, ресурси, можливо зазнала упущеної вигоди і зрештою залишиться ні з чим (лише зі своїм початковим майном/грошима). Якщо правочин був вигідним для неї, позбавлення майна чи прибутку може відчуватися як покарання, хоча умислу з її боку не було.

По-друге, конфіскація майна добросовісної сторони (того, що вона отримала від іншого учасника) означає, що держава вилучає майно у особи, яка не вчинила свідомого порушення. Такий крок потребує дуже переконливого обґрунтування публічним інтересом. ЄСПЛ у подібних справах перевіряє, чи не було можливості обмежитися менш суворими заходами щодо невинної особи (справа "Air Canada v. the United Kingdom").

Відповідно до положень ст. 11 ГПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У даній справі прокурор просить стягнути з добросовісної сторони не майно, отримане за правочином, а кошти, після того як вони будуть стягнуті з винної сторони (у цій справі - з ТОВ "Адас-Буд" на корить Управління містобудування, архітектури та житлово-комунального господарства Знам`янської міської ради).

Оскільки грошові кошти не є речами з індивідуально визначеними ознаками, відтак, неможливо розрізнити власні кошти підприємства і кошти, стягнуті з винної сторони. Отже, при правильному застосуванні норми ч. 3 ст. 228 ЦК України з відповідача мали би бути стягнуті товари, отримані за правочином. У даній справі це виконання робіт з поточного ремонту асфальтобетонного покриття, а не кошти, тобто перекладення тягаря відповідальності на невинну сторону - стягнення з Управління містобудування, архітектури та житлово-комунального господарства Знам`янської міської ради грошових коштів без отримання ним коштів від винної сторони.

Виходячи з викладеного, суд першої інстанції дійшов висновку, що застосування ч. 3 ст. 228 ЦК України до спірних відносин призведе до порушення визначеного у рішеннях ЄСПЛ принципу пропорційності втручання держави в мирне володіння майном (ст. 1 Протоколу першого до Конвенції) як щодо відповідача 1, так і щодо добросовісної сторони правочину.

Відтак, переглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги прокурора, заперечення учасників справи, а також перевіривши правильність встановлення судом першої інстанції фактичних обставин та застосування норм матеріального і процесуального права, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла таких висновків.

Суд апеляційної інстанції погоджується з установленими судом першої інстанції обставинами щодо укладення договору підряду №42 від 13.05.2019 між Управлінням містобудування, архітектури та житлово-комунального господарства Знам`янської міської ради та ТОВ «Адас-Буд», проведення процедури закупівлі, виконання договору та здійснення повної оплати робіт за рахунок коштів місцевого бюджету.

Разом з тим, встановлений рішенням Антимонопольного комітету України факт вчинення учасниками торгів антиконкурентних узгоджених дій сам по собі не є безумовною підставою для визнання укладеного за результатами таких торгів договору недійсним у розумінні статей 203, 215, 228 Цивільного кодексу України.

Колегія суддів зазначає, що для застосування положень ч. 3 ст. 228 ЦК України необхідним є встановлення сукупності таких умов: спрямованість правочину на досягнення мети, що завідомо суперечить інтересам держави і суспільства; наявність умислу хоча б в однієї зі сторін правочину; настання або реальна загроза настання істотних негативних наслідків для державних чи суспільних інтересів.

Водночас прокурором у даній справі не доведено, що сам по собі спірний договір був спрямований на досягнення протиправної мети, яка суперечить інтересам держави і суспільства. Предметом договору є виконання робіт з поточного ремонту дорожнього покриття який є правомірним, відповідає завданням органу місцевого самоврядування та спрямований на задоволення публічних потреб.

Також матеріали справи не містять належних і допустимих доказів того, що внаслідок укладення та виконання договору державі завдано шкоди, зокрема у вигляді переплати бюджетних коштів, неякісного виконання робіт чи неотримання очікуваного результату. Відсутність таких доказів виключає наявність причинно-наслідкового зв`язку між встановленим порушенням законодавства про захист економічної конкуренції та порушенням майнових інтересів держави.

Суд апеляційної інстанції окремо враховує правову позицію Верховного Суду щодо виключного характеру застосування ч. 3 ст. 228 ЦК України, яка передбачає конфіскаційні наслідки та має каральну природу. Застосування такої санкції можливе лише у випадках істотного та доведеного порушення публічних інтересів, що супроводжується значними збитками або протиправним збагаченням.

У даному випадку встановлене порушення конкурентного законодавства вже отримало належну правову оцінку у вигляді застосування санкцій Антимонопольним комітетом України, які були виконані та не оскаржені. Додаткове застосування конфіскаційних наслідків у межах цивільного (господарського) спору без належного обґрунтування суперечило б принципу пропорційності.

Крім того, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що застосування наслідків, передбачених ч. 3 ст. 228 ЦК України, у цій справі призвело б до непропорційного втручання у право мирного володіння майном, гарантоване статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зокрема щодо добросовісної сторони правочину Управління містобудування, архітектури та житлово-комунального господарства Знам`янської міської ради.

Зокрема, обраний прокурором спосіб захисту фактично покладає негативні майнові наслідки на орган місцевого самоврядування, який діяв у межах своїх повноважень та не доведений як такий, що мав умисел на порушення інтересів держави.

З огляду на викладене, колегія суддів доходить висновку, що позовні вимоги прокурора є необґрунтованими та недоведеними, а підстави для визнання договору недійсним відсутні, також відсутні підстави для застосування наслідків недійсності правочину, передбачених ч. 3 ст. 228 ЦК України.

Враховуючи викладене, апеляційний суд дійшов висновку, що суд першої інстанції правильно відмовив у задоволенні позову.

Згідно зі ст.ст. 74, 77 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 79 Господарського процесуального кодексу України).

За таких обставин, суд першої інстанції правильно оцінив долучені до матеріалів справи докази та спростував доводи прокурора.

Підсумовуючи вищенаведене, судова колегія вважає, що викладені в апеляційній скарзі аргументи не можуть бути підставами для скасування судового рішення місцевого господарського суду, оскільки вони не підтверджуються належними доказами і ґрунтуються на неправильному тлумаченні скаржником норм права, що у сукупності виключає можливість задоволення апеляційної скарги.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

У справі "Руїз Торіха проти Іспанії", ЄСПЛ вказав, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватися у світлі обставин кожної справи.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів Скаржника та їх відображення у судовому рішенні, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" ( Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006).

Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

У даній справі Центральний апеляційний господарський суд дійшов висновку, що скаржникові було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.

З огляду на приписи ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини від 23.02.2006" Конвенція застосовується судами України як частина національного законодавства, а практика ЄСПЛ, через рішення якого відбувається практичне застосування Конвенції, застосовується судами як джерело права.

Отже, доводи заявника апеляційної скарги про неповне з`ясування обставин справі, що мають значення для справи та неправильне застосування норм матеріального і процесуального права не знайшли свого підтвердження.

За змістом ст. 236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ст. 276 ГПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин та з урахуванням меж розгляду апеляційної скарги в порядку ст. 269 ГПК України, апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а оскаржуване рішення слід залишити без змін.

Судові витрати.

Зважаючи на відмову у задоволенні апеляційної скарги, судові витрати, понесені у зв`язку із апеляційним оскарженням, згідно ст. 129 ГПК України, покладаються на скаржника.

На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 269, 270, 273, 275 - 285, 287 ГПК України, Центральний апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Першого заступника керівника Кіровоградської обласної прокуратури залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Кіровоградської області від 12.02.2026 у справі № 912/1503/24 залишити без змін.

Витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги покласти на скаржника.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення. Право касаційного оскарження, строк на касаційне оскарження та порядок подання касаційної скарги передбачено ст. ст. 286-289 ГПК України.

Повна постанова підписана 14.04.2026.

Головуючий суддя С.В. Вінніков

Суддя Л.В. Андрейчук

Суддя Т.Ю. Демчина