ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
У Х В А Л А

14.04.2026 м.Дніпро Справа № 908/3149/24

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Верхогляд Т.А. (доповідач) суддів: Іванова О.Г., Паруснікова Ю.Б.,

розглянувши заяву Запорізької міської ради про забезпечення позову у справі № 908/3149/24

за позовом Запорізької міської ради (пр. Соборний, 206, м. Запоріжжя, 69105, ідентифікаційний код юридичної особи 04053915)

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю РОМА-ІНВЕСТ (вул. Незалежної України, буд. 39, м. Запоріжжя, 69001, ідентифікаційний код юридичної особи 32638444)

про стягнення 1 445 000,77 грн, -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Запорізької області від 31.07.2025 року у справі №908/3149/24 позовні вимоги задоволено частково.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю РОМА-ІНВЕСТ (вул. Незалежної України, буд. 39, м. Запоріжжя, 69001, ідентифікаційний код юридичної особи 32638444) на користь Запорізької міської ради (пр. Соборний, 206, м. Запоріжжя, 69105, ідентифікаційний код юридичної особи 04053915) заборгованість за договором оренди землі від 22.07.2015 № 00219, за період з 01.01.2018 по 31.12.2021 та за період з 01.01.2023 по 30.09.2024 в сумі 1 055 781 (один мільйон п`ятдесят п`ять тисяч сімсот вісімдесят одна) грн 22 коп. на розрахунковий рахунок UA0008479, отримувач: Головне управління казначейства у Запорізькій області, , код 18010600.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю РОМА-ІНВЕСТ (вул. Незалежної України, буд. 39, м. Запоріжжя, 69001, ідентифікаційний код юридичної особи 32638444) на користь Виконавчого комітету Запорізької міської ради (пр. Соборний, 206, м. Запоріжжя, 69105, ідентифікаційний код юридичної особи 02140892) судовий збір, в сумі 12 669 (дванадцять тисяч шістсот шістдесят дев`ять) грн. 37 коп., отримувач: Виконавчий комітет Запорізької міської ради, рахунок: UA0034816, , банк отримувача: Державна казначейська служба України м. Київ.

В інший частині позову відмовлено.

Повернуто з Державного бюджету України на користь Виконавчого комітету Запорізької міської ради (пр. Соборний, 206, м. Запоріжжя, 69105, ідентифікаційний код юридичної особи 02140892) судовий збір, надмірно сплачений за подання позовної заяви в сумі 3 415 (три тисячі чотириста п`ятнадцять) грн 50 коп., відповідно до платіжної інструкції №1495 від 26.11.2024, отримувач: Виконавчий комітет Запорізької міської ради, рахунок: UA0034816, , банк отримувача: Державна казначейська служба України м. Київ.

Не погодившись з рішенням суду, позивач оскаржив його в апеляційному порядку в частині незадоволеної до стягнення суми - 389 220,55 грн.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 04.11.2025 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Запорізької міської ради на рішення господарського суду Запорізької області від 31.07.2025 року у справі № 908/3149/24 та призначено до розгляду на 05.03.2026 року на 14:30 год.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 02.03.2026 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю РОМА-ІНВЕСТ на рішення господарського суду Запорізької області від 31.07.2025 року у справі № 908/3149/24 та призначено до розгляду на 05.03.2026 року на 14:30 год.

Розгляд апеляційних скарг об`єднано в одне апеляційне провадження.

У судовому засіданні 05.03.2026 року оголошено перерву на 25.06.2026 року на 15:45 год.

13.04.2026 року від Запорізької міської ради до Центрального апеляційного господарського суду надійшла заява про забезпечення позову у справі № 908/3149/24.

Заява обґрунтована наступним:

- ТОВ РОМА-ІНВЕСТ є власником нерухомого майна, зокрема: паперорізального цеху. літ. Д, який знаходиться за адресою: м. Запоріжжя, вул. Теплична 7а, що підтверджується довідкою з Державного реєстру прав власності №470982061 від 02.04.2026 року, рішенням про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 8726063, рішенням господарського суду Запорізької області №24/230/10 від 05.08.2010 року та довідкою з Державного реєстру прав власності №470982061 від 02.04.2026 року;

- зазначений об`єкт нерухомого майна розташований на земельній ділянці загальною площею 2,3406 га, кадастровий номер :02:017:0006; власником земельної ділянки є територіальна громада м. Запоріжжя в особі Запорізької міської ради, про що свідчить інформація з Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку від 02.04.2026 року, інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 471012246 від 02.04.2026 року;

- згідно з Довідкою про оціночну вартість об`єкта нерухомості №201-11448704 від 02.04.2026 року вартість вказаного активу складає 23 085 637,73 грн.; предметом спору у даній справі є стягнення до місцевого бюджету 1 445 000,77 грн, від сплати яких відповідач упродовж тривалого часу безпідставно ухиляється;

- невжиття заходів забезпечення на даній стадії може призвести до того, що на момент завершення апеляційного розгляду фактичне виконання рішення стане неможливим через відсутність у боржника будь-якого майна чи коштів, оскільки відповідно до відомостей відкритого та загальнодоступного веб-ресурсу: УоиСоntrol щодо ТОВ РОМА-ІНВЕСТ чистий прибуток за 2025 рік складав 23 000,00 грн. у 2024 році складав 25 000,00 грн.

Позивач зазначає, що з огляду на всі вказані обставини, накладення арешту на нерухоме майно, що належить ТОВ РОМА-ІНВЕСТ є необхідним, оскільки Товариство має заборгованість перед місцевим бюджетом територіальної громади міста Запоріжжя та в добровільному порядку не здійснює намірів щодо її сплати.

Не накладення арешту на нерухоме майно ТОВ РОМА-ІНВЕСТ може призвести до передачі його в іпотеку пов`язаним юридичним особам, або взагалі його відчуження, що у подальшому унеможливить виконання судового рішення, і у свою чергу, призведе до порушення принципу обов`язковості судових рішень.

Заявник просить:

- забезпечити позов шляхом накладення арешту на нерухоме майно, яке належить Товариству з обмеженою відповідальністю РОМА-ІНВЕСТ (, місцезнаходження: 69001, м. Запоріжжя, вул. Незалежної України, буд. 39), а саме: паперорізальний цех. літ. Д, що знаходиться за адресою: м. Запоріжжя, вул. Теплична 7а, в межах суми заявлених позовних вимог у розмірі 1 445 000,77 грн;

- здійснити розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з поданням даної заяви, під час ухвалення постанови відповідно до вимог ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.

Обговоривши доводи заяви, дослідивши докази, колегія суддів вважає обґрунтованими вимоги позивача з огляду на наступне:

Відповідно до ст. 136 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (ч.1 ст. 140 Господарського процесуального кодексу України).

Інститут вжиття заходів забезпечення позову є одним із механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту.

Забезпечення позову є засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, що полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судових актів. Водночас сторона, яка звертається з заявою про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення з такою заявою.

Метою вжиття заходів забезпечення позову є уникнення можливого порушення у майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Частиною 1 ст. 137 ГПК України передбачено, що позов забезпечується:

1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб;

2) забороною відповідачу вчиняти певні дії;

4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання;

5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку;

6) зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту;

8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності;

9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги;

10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд оцінює обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Заходи забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається.

Заходи забезпечення позову повинні узгоджуватись з предметом та підставами позову, можуть бути вжиті судом лише в межах предмету позову та не повинні порушувати права інших осіб.

Обрання належного, відповідного предмету спору, заходу забезпечення позову гарантує дотримання принципу співвіднесення виду заходу забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами, що зрештою дає змогу досягти балансу інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, сприяє фактичному виконанню судового рішення в разі задоволення позову та, як наслідок, забезпечує ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників провадження у справі або осіб, які не є учасниками цього судового процесу.

Умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Під час вирішення питання щодо забезпечення позову обґрунтованість позову не досліджується, оскільки питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті та не вирішується ним під час розгляду клопотання про забезпечення позову.

В даному випадку колегія суддів звертає увагу на те, що предметом позову у даній справі є матеріально-правова вимога позивача до відповідача про стягнення заборгованості за договором оренди землі в розмірі 1 445 000,77 грн.

Позивачем заявлено про накладення арешту на майно відповідача в межах заявленої суми позову.

Колегія суддів констатує, що апеляційне провадження триває з листопада 2025 року, наразі судове засідання призначено на 25.06.2026 року.

Тому доводи позивача про те, що відповідач має фактичну можливість розпорядитись належним йому нерухомим майном, що призведе до неможливості виконання рішення суду у разі його ухвалення на користь позивача, є обґрунтованими.

Під час розгляду заяви про застосування такого заходу забезпечення позову, як накладення арешту на майно та/або грошові кошти, суд має виходити з того, що цей захід забезпечення обмежує право особи користуватись та розпоряджатись грошовими коштами та/або майном, а тому може застосуватись у справі, у якій заявлено майнову вимогу, а спір вирішується про визнання права (інше речове право) на майно, витребування (передачу) майна, грошових коштів або про стягнення грошових коштів.

Водночас, забезпечення позову має бути спрямоване проти дій відповідача, який може приховати майно, розтратити його, продати, знецінити.

Верховний Суд у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 03.03.2023 року у справі № 905/448/22 звернув увагу на те, що у випадку подання позову про стягнення грошових коштів можливість відповідача в будь-який момент як розпорядитися коштами, які знаходяться на його рахунках, так і відчужити майно, яке знаходиться у його власності, є беззаперечною, що в майбутньому утруднить виконання судового рішення, якщо таке буде ухвалене на користь позивача. За таких умов вимога надання доказів щодо очевидних речей (доведення нічим не обмеженого права відповідача в будь-який момент розпорядитися своїм майном) свідчить про застосування судом завищеного або навіть заздалегідь недосяжного стандарту доказування, що порушує баланс інтересів сторін.

Об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у постанові від 03.03.2023 року у справі № 905/448/22, розглядаючи питання забезпечення позову у справах про стягнення заборгованості, сформулювала такі висновки:

- у випадку подання позову про стягнення грошових коштів можливість відповідача в будь-який момент як розпорядитися коштами, які знаходяться на його рахунках, так і відчужити майно, яке знаходиться у його власності, є беззаперечною, що в майбутньому утруднить виконання судового рішення, якщо таке буде ухвалене на користь позивача. За таких умов вимога надання доказів щодо очевидних речей (доведення нічим не обмеженого права відповідача в будь-який момент розпорядитися своїм майном) свідчить про застосування судом завищеного або навіть заздалегідь недосяжного стандарту доказування, що порушує баланс інтересів сторін (пункт 23);

- можливість накладення арешту на майно, не обмежуючись грошовими коштами відповідача, в порядку забезпечення позову у спорі про стягнення грошових коштів є для позивача додатковою гарантією того, що рішення суду у разі задоволення позову буде реально виконане та позивач отримає задоволення своїх вимог. У разі задоволення позову у справі про стягнення грошових коштів боржник матиме безумовну можливість розрахуватись із позивачем, за умови наявності у нього грошових коштів у необхідних для цього розмірах, без застосування процедури звернення стягнення на майно боржника. Необхідно відступити від висновків щодо застосування, зокрема, статті 137 ГПК України про неможливість накладення арешту на (нерухоме) майно відповідача в порядку забезпечення позову про стягнення коштів (пункт 24);

- накладення арешту як на кошти, так і на майно відповідача, причому окремо на те, і на інше - у повній сумі спору, матиме наслідком подвійне забезпечення позовних вимог (і за рахунок коштів, і за рахунок майна), що суперечить вимогам закону стосовно співмірності заходів забезпечення позову із заявленими позовними вимогами (пункт 30);

- за умови неможливості встановити достатність чи недостатність грошових коштів, що належать відповідачу і знаходяться на всіх його рахунках в усіх банківських або інших фінансово-кредитних установах, для задоволення вимог про стягнення суми позову доцільно накласти арешт на майно відповідача саме у межах суми, яка була б достатньою для такого стягнення у випадку недостатності арештованих грошових коштів, тобто лише в межах різниці між сумами ціни позову та арештованих грошових коштів (пункт 31).

Сторона, яка звертається з заявою про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення з такою заявою та обґрунтувати, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, а не подати докази вчинення боржником дій, спрямованих на відчуження його майна/грошових коштів, розпорядження ними тощо, ураховуючи, що право власника на таке відчуження/розпорядження у будь-який момент, який (момент волевиявлення) неможливо ні передбачити, ні відстежити позивачем.

За таких обставин (звернення із позовом про стягнення грошових коштів), саме відповідач має доводити недоцільність чи неспівмірність заходів забезпечення, вжиття яких просить у суду позивач, зокрема, й ту обставину, що застосовані заходи забезпечення позову створять перешкоди його господарській діяльності.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 06.10.2022 року у справі № 905/446/22.

Відповідач надав заперечення щодо заяви позивача про забезпечення позову.

Вважає необґрунтованим припущення позивача про ймовірність відчуження належного відповідачу майна у період до прийняття апеляційним судом рішення.

Просить відмовити Запорізькій міській рада у забезпеченні позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно, що належить Товариству з обмеженою відповідальністю РОМА-ІНВЕСТ (, місцезнаходження: 69001, м. Запоріжжя, вул. Незалежної України, буд. 39), а саме: паперорізальний цех. літ. Д, що знаходиться за адресою: м. Запоріжжя, вул. Теплична 7а, в межах суми заявлених позовних вимог у розмірі 1 445 000,77 грн.

Верховний Суд у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 17.06.2022 року у справі №908/2382/21 зазначив, що виконання в майбутньому судового рішення у справі про стягнення грошових коштів, у разі задоволення позовних вимог, безпосередньо пов`язано з обставинами наявності у боржника присудженої до стягнення суми заборгованості.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання (постанова Великої Палати Верховного Суду від 15.09.2020 року у справі №753/22860/17).

У вирішенні питання про забезпечення позову колегія суддів вважає обґрунтованими доводи заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів.

Запорізька міська рада обґрунтовано вважає, що існує реальна загроза утруднення виконання рішення, якщо воно буде ухвалено на користь позивача, оскільки нерухомість, розміщена на земельній ділянці, може бути відчужена відповідачем.

Колегія суддів зазначає, що обраний захід забезпечення позову не порушує права відповідача, є пропорційним, обґрунтованим, співмірним та адекватним, сприятиме ефективному поновленню порушених прав у разі задоволення позову і не перешкоджає господарській діяльності відповідача.

Враховуючи викладене, апеляційний суд дійшов висновку щодо доцільності накладення арешту на нерухоме майно в межах суми позову (1 445 000,77 грн).

Колегія суддів враховує, що відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 02.04.2026 року, яка надана позивачем заяви про забезпечення позову, вбачається, що майно, на яке позивач просить накласти арешт, належить відповідачу у цій справі.

Керуючись ст. ст. 136, 137, 140, 281, 287 Господарського процесуального кодексу України суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву Запорізької міської ради про забезпечення позову у справі № 908/3149/24 задовольнити.

Вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту: на нерухоме майно, що належить Товариству з обмеженою відповідальністю РОМА-ІНВЕСТ (, місцезнаходження: 69001, м. Запоріжжя, вул. Незалежної України, буд. 39), а саме: паперорізальний цех. літ. Д, що знаходиться за адресою: м. Запоріжжя, вул. Теплична 7а, в межах суми заявлених позовних вимог у розмірі 1 445 000,77 грн.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку.

Ухвала є виконавчим документом, підлягає негайному виконанню з дня її ухвалення незалежно від її оскарження та може бути пред`явлена до виконання протягом трьох років із наступного дня після набрання нею законної сили, тобто до 15.04.2029 року.

Стягувач: Запорізька міська рада (пр. Соборний, 206, м. Запоріжжя, 69105, )

Боржник: Товариство з обмеженою відповідальністю РОМА-ІНВЕСТ (вул. Незалежної України, буд. 39, м. Запоріжжя, 69001, )

Головуючий суддя Т.А. Верхогляд

Суддя О.Г. Іванов

Суддя Ю.Б. Парусніков