ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
УХВАЛА

про розстрочення виконання рішення суду

"14" квітня 2026 р. м. ХарківСправа № 922/2393/25

Господарський суд Харківської області у складі судді Добрелі Н.С.

за участю секретаря судового засідання Хруслової А.К.

розглянувши заяву ТОВ «ОБЕРІГ-ПЛЮС» про розстрочення виконання постанови Східного апеляційного господарського суду від 15.01.2026 у справі №922/2393/25 (вх. №7392/26 від 30.03.2026) у справі

за позовом Харківської міської ради
доТовариства з обмеженою відповідальністю «ОБЕРІГ-ПЛЮС»
про стягнення коштів

за участю представників:

стягувача Чередніченко Я.В.

боржника (заявника) Тріфонов М.А.

ВСТАНОВИВ:

30.03.2026 через підсистему ЄСІТС "Електронний суд" від боржника ТОВ "ОБЕРІГ-ПЛЮС" до Господарського суду Харківської області надійшла заява про розстрочення виконання постанови Східного апеляційного господарського суду від 15.01.2026 у справі №922/2393/25 (вх. №7392/26), в якій просить суд розстрочити виконання постанови строком на 12 місяців з дня його ухвалення до 15.01.2027, зі сплатою заборгованості рівними щомісячними платежами в таких розмірах та строки:

- 45.465,48 грн - до 30.04.2026;

- 45.465,48 грн - до 30.05.2026;

- 45.465,48 грн - до 30.06.2026;

- 45.465,48 грн - до 30.07.2026;

- 45.465,48 грн - до 30.08.2026;

- 45.465,48 грн - до 30.09.2026;

- 45.465,48 грн - до 30.10.2026;

- 45.465,48 грн - до 30.11.2026;

- 45.465,48 грн - до 30.12.2026;

- 45.465,48 грн - до 15.01.2027.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 30.03.2026 у справі №922/2393/25 прийнято до розгляду подану заяву ТОВ "ОБЕРІГ-ПЛЮС" та призначено судове засідання на 14.04.2026 о 12:00 год.

14.04.2026 через підсистему ЄСІТС "Електронний суд" від стягувача надійшли додаткові пояснення (вх. №8889/26), в яких заперечує проти розстрочення виконання постанови суду апеляційної інстанції та зазначає, що таке розстрочення призведе до порушення права територіальної громади міста Харкова, зокрема, на фінансування програм стабілізації, соціально економічного розвитку територіальної громади та інших пріоритетних галузей, які забезпечують життєдіяльність територіальної громади міста в умовах військової агресії російської федерації проти України. Позивач та відповідач знаходяться в рівних економічних умовах, а розстрочення виконання рішення суду в даному випадку призведе до надання переваг відповідачу у порівнянні із позивачем за відсутності для цього підстав. Тяжке фінансове становище відповідача не є незвичайною і не прогнозованою обставиною в умовах ринкової економіки, є одним із можливих ризиків підприємницької діяльності та в умовах фінансової кризи в країні носить загальний характер, як для боржника так і для стягувача.

Присутній у судовому засіданні 14.04.2026 представник боржника (заявника) підтримав подану заяву та просив суд її задовольнити.

Представник стягувача в судовому засіданні 14.04.2026 проти задоволення заяви боржника про розстрочення виконання постанови заперечував.

Дослідивши матеріали заяви, заслухавши пояснення присутніх учасників справи, всебічно та повно дослідивши надані учасниками справи докази, суд встановив наступне.

Рішенням Господарського суду Харківської області від 03.10.2025 у справі №922/2393/25 було відмовлено повністю в задоволенні позову Харківської міської ради.

Постановою Східного апеляційного господарського суду від 15.01.2026 рішення Господарського суду Господарського суду Харківської області від 03.10.2025 у справі №922/2393/25 (далі - Постанова) скасовано та прийнято нове рішення, яким позовні вимоги задоволено повністю. Стягнуто з ТОВ "ОБЕРІГ-ПЛЮС" на користь Харківської міської ради безпідставно збережені кошти в розмірі орендної плати в сумі 440.130,48грн, а також витрати зі сплати судового збору за подання позовної заяви у розмірі 6.601,96 грн та за подання апеляційної скарги у розмірі 7.922,35 грн.

Ухвалою Верховного Суду від 23.02.2026 відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ТОВ "ОБЕРІГ-ПЛЮС" на постанову Східного апеляційного господарського суду від 15.01.2026 у справі № 922/2393/25.

В обґрунтування поданої заяви боржник посилається на скрутний фінансовий стан підприємства, відсутність достатніх грошових коштів на рахунках та наявність загрози банкрутства юридичної особи. Також, зазначає, що від початку військової агресії підприємство боржника знаходиться на території проведення можливих бойових дій, основним видом діяльності ТОВ "ОБЕРІГ-ПЛЮС" є "Будівництво житлових і нежитлових будівель". Проте, у зв`язку з військовою агресією, погіршенням безпекової ситуації у м. Харкові, негативними економічними процесами в державі, у регіоні значно знизились обсяги будівництва житлових і нежитлових об`єктів, що як наслідок зменшило потреби у виконанні робіт та наданні послуг підприємством, а також вплинуло на фінансові показники діяльності боржника. Крім того, зазначає, що останній перебуває у складному фінансовому стані, а негайне (примусове) виконання постанови призведе до загрози банкрутства підприємства.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням фактичних та правових підстав заяви про розстрочення виконання Постанови, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (п. 2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 13.12.2012 № 18-рп/2012).

Відповідно до статті 331 ГПК України, за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення.

Так, вищезазначеними нормами визначено процесуальну можливість вирішення питань, пов`язаних із проблемами, що виникають під час виконання рішення господарського суду, оскільки у процесі виконання рішення ймовірне виникнення обставин, що ускладнюють виконання чи роблять його неможливим.

За змістом частини четвертої статті 331 ГПК України вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) стосовно фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Разом з тим, положення ГПК України не містять визначеного переліку обставин, які свідчать про неможливість виконання рішення чи ускладнюють його виконання. Тому суд повинен оцінити докази, що підтверджують зазначені обставини, за правилами ст. 86 ГПК України. Відповідно до вказаної статті господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Системний аналіз наведених норм свідчить про те, що при вирішенні заяви сторони про відстрочку або розстрочку виконання рішення, встановлення або зміну способу й порядку його виконання суду потрібно мати на увазі, що їх задоволення можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає, виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення.

Так, розстрочення судом виконання судового рішення має бути пов`язано з об`єктивними та виключними обставинами, які ускладнюють його вчасне виконання, при цьому розстрочення виконання рішення має базуватися на принципах співмірності і пропорційності з метою забезпечення балансу прав і законних інтересів як стягувача, так і боржника, між цим, оскільки право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист, вирішуючи питання про відстрочення виконання рішення, суд не повинен надавати перевагу жодній із сторін.

Необхідною умовою при розгляді питання про розстрочення виконання рішення є з`ясування питання щодо дотримання балансу інтересів сторін, господарські суди повинні досліджувати та оцінювати доводи та заперечення як позивача, так і відповідача, а також дотримуватися розумного строку відстрочення (див. постанову Верховного Суду від 21.01.2020 у справі №910/1180/19).

Існування заборгованості, підтверджене обов`язковими та такими, що підлягають виконанню, судовими рішеннями, надає особі, на чию користь воно було винесено, легітимні сподівання на те, що заборгованість буде йому сплачено та така заборгованість становить майно цієї особи у розумінні ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) (рішення у справі Пономарьов проти України від 03.04.2008).

З метою недопущення порушення гарантованих Конституцією України та Конвенцією права на справедливий суд та права на повагу до приватної власності суд, який надає відстрочку чи розстрочку у виконанні рішення, у кожному конкретному випадку повинен встановити: 1) чи затримка у виконанні рішення зумовлена особливими і непереборними обставинами; 2) чи передбачена домовленістю сторін у національному законодавстві компенсація потерпілій стороні за затримку виконання рішення, ухваленого на його користь судового рішення, та індексації присудженої суми; 3) чи не є період виконання рішення надмірно тривалим для стягувача як потерпілої сторони; 4) чи дотримано справедливий баланс інтересів сторін у спорі.

Відповідно до положень статті 14 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Як вже було зазначено вище, в обґрунтування поданої заяви боржник посилається на скрутний фінансовий стан підприємства та відсутність достатніх грошових коштів на рахунках. Невідкладне виконання Постанови шляхом одноразового стягнення повної суми заборгованості створює загрозу банкрутства.

Проаналізувавши наведені доводи, суд дійшов висновку, що твердження боржника є переконливими та вказують на нездоланні причини, які виправдовують розстрочення виконання Постанови в даній справі. При цьому, дотримання принципу обов`язкового виконання судового рішення не повинно призводити до припинення фінансування першочергових зобов`язань боржника за відсутності реальної можливості виконати судове рішення.

Згідно з відомостями, які містяться у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, основним видом господарської діяльності ТОВ "ОБЕРІГ-ПЛЮС" є: будівництво житлових і нежитлових будівель (основний) код КВЕД:41.20, а також: 68.20 Надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна; 41.10 Організація будівництва будівель, тощо.

Суд зазначає, що примусове стягнення коштів в рамках виконавчого провадження може дійсно завдати для підприємства більшої шкоди, оскільки накладення арешту на рахунок може викликати зупинку роботи суб`єкта господарювання, а реалізація його активів до банкрутства підприємства.

При цьому, суд вважає загальновідомим та нормативно врегульованим питання відносно існування на території України надзвичайних обставин, а саме введення воєнного стану, що неодмінно впливає на спроможність своєчасного ведення розрахунків, обмежує безперешкодне провадження господарської діяльності. 24.02.2022 у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України Указом Президента України №64/2022 введено воєнний стан, який на час розгляду заяви відповідача про відстрочення виконання Постанови не скасований.

Також, згідно з Переліком територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженим Наказом Міністерства розвитку громад та територій України від 28.02.2025 №376, Харківська міська територіальна громада увійшла до означеного переліку та перебуває під ракетними обстрілами, а також атаками безпілотників.

Відповідні обставини в силу приписів частини третьої статті 75 України є загальновідомими та такими, що не підлягають доведенню.

При цьому, суд приймає до уваги, що матеріальний інтерес відповідача полягає у виконанні рішення суду таким чином, щоб це дозволило одночасно не збанкрутувати та продовжити господарську діяльність, а матеріальний інтерес позивача, натомість, полягає у виконанні рішення суду у даній справі повністю та протягом розумного строку.

Разом із тим, в матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували наявність у позивача збитків саме у зв`язку з порушенням відповідачем своїх зобов`язань щодо безпідставно збереженої орендної плати за земельну ділянку.

Посилання позивача про те, що сторони перебувають в однакових умовах військового стану, суд не може вважати обґрунтованими. Дійсно військова агресія проти України та правовий режим військового стану в країні негативно впливає на обидві сторони цього спору. Однак ступінь цього впливу є різною. На відміну від позивача, котрий є органом місцевого самоврядування, відповідач є підприємством, котре займається будівництвом житлових і нежитлових будівель, котре є довготривалим процесом. Очевидно, що в умовах воєнного стану відповідач зазнав на собі більший влив від військової агресії, ніж органи місцевого самоврядування, доходи яких формуються за рахунок власних джерел та закріплених у встановленому законом порядку загальнодержавних податків, зборів та інших обов`язкових платежів.

Крім того, посилання позивача на те, що складне фінансове становище боржника не може бути безумовною підставою для розстрочки судового рішення, то суд вважає, що в даному випадку першочерговим є не дослідження питання фінансового становища боржника, а з`ясування того, чи дійсно ускладнюють наведені ним в заяві обставини негайне виконання Постанови та чи надасть таке виконання можливість відповідачу ефективно відновити господарську діяльність.

В той же час, суд враховує, що в силу закріплених в пункті 1 ст. 6 Конвенції принципів на державі лежить позитивне зобов`язання організувати систему виконання рішень таким чином, щоб гарантувати виконання без жодних невиправданих затримок, і так, щоб ця система була ефективною як у теорії, так і на практиці, а затримка у виконанні рішення не повинна бути такою, що порушує саму сутність права, яке захищається відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 17.05.2005 у справі "Чижов проти України", заява №6962/02).

Однак, за практикою Європейського суду з прав людини в окремих справах проти України було встановлено, що короткі затримки, менші ніж один рік, не вважаються настільки надмірними, щоб піднімати питання про порушення п. 1 ст. 6 Конвенції ("Корнілов та інші проти України", заява № 36575/02, ухвала від 07.10.2003). І навіть два роки та сім місяців не визнавались надмірними і не розглядалися як такі, що суперечать вимогам розумного строку, передбаченого ст. 6 Конвенції (ухвала від 17.09.2002 у справі "Крапивницький та інші проти України", заява №60858/00). Аналогічні висновки містяться у постановах Верховного Суду від 31.07.2019 у справі №904/4566/18 та від 20.09.2018 у справі № 905/2953/17.

Розстрочення виконання Постанови для боржника в даному випадку не є інструментом ухилення від виконання такого судового рішення, боржник лише намагається через існування певних обставин, які таке виконання ускладнюють, відновити нормальну господарську діяльність з метою забезпечення повного виконання Постанови та погашення заборгованості перед позивачем. При цьому, боржником надано до суду в якості доказу покращення фінансового становища підприємства договір оренди від 26.03.2026 №01/26, за яким ТОВ "ОБЕРГІ-ПЛЮС" надало в оренду на строк 12 місяців нежитлові приміщення зі сплатою від орендаря орендної плати в сумі 60.000,00 грн на місяць.

Враховуючи встановлені судом обставини, з урахуванням принципів розумності та справедливості, враховуючи матеріальні інтереси як боржника, так і стягувача, їх фінансовий стан, ступень вини боржника, а також те, що судове рішення (постанова) має бути виконано, з огляду на заперечення стягувача, суд вбачає правові підстави для часткового задоволення заяви ТОВ "ОБЕРІГ-ПЛЮС" та вважає за можливе розстрочити виконання Постанови на 6 місяців, починаючи з квітня 2026, за наступним графіком та сплатою таких платежів:

- 75.775,80 грн до 30.04.2026;

- 75.775,80 грн до 30.05.2026;

- 75.775,80 грн до 30.06.2026;

- 75.775,80 грн до 30.07.2026;

- 75.775,80 грн до 30.08.2026;

- 75.775,79 грн до 30.09.2026.

Суд зазначає, що розстрочення виконання Постанови на 6 місяців в повній мірі буде відповідати принципам справедливого судового розгляду в контексті ч. 1 ст. 6 Конвенції, принципам рівності сторін перед законом і судом (стаття 7 ГПК України), забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами (стаття 15 ГПК України). Суд зауважує, що в протилежному разі зміст права на розстрочку виконання рішення буде нівельовано (перетворено у правову фікцію) для сторони, котра звертається з відповідною заявою. В підсумку такий крок буде забезпечувати досягнення розумного балансу між приватними й публічними інтересами. Так, зокрема, з одного боку буде задоволено приватний інтерес позивача в отриманні грошових коштів. А з іншого боку буде задоволено публічний інтерес в збереженні господарюючого суб`єкта, а також публічний інтерес у забезпеченні невідворотності виконання судового рішення.

Про відстрочення або розстрочення виконання судового рішення, встановлення чи зміну способу та порядку його виконання або відмову у вчиненні відповідних процесуальних дій постановляється ухвала, яка може бути оскаржена (частина сьома статті 331 ГПК України).

З урахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку про часткове задоволення заяви боржника ТОВ "ОБЕРГІ-ПЛЮС" про розстрочення виконання постанови Східного апеляційного господарського суду від 15.01.2026 у справі №922/2393/25.

Керуючись статтями 13, 73, 74, 75, 86, 232-235, 331 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Заяву ТОВ «ОБЕРІГ-ПЛЮС» задовольнити частково.

2. Розстрочити виконання постанови Східного апеляційного господарського суду від 15.01.2026 у справі №922/2393/25 на 6 місяців зі сплатою заборгованості рівними щомісячними платежами, а саме:

- 75.775,80 грн до 30.04.2026;

- 75.775,80 грн до 30.05.2026;

- 75.775,80 грн до 30.06.2026;

- 75.775,80 грн до 30.07.2026;

- 75.775,80 грн до 30.08.2026;

- 75.775,79 грн до 30.09.2026.

3. В решті заяви відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Східного апеляційного господарського суду протягом десяти днів з дня набрання нею законної сили.

Повну ухвалу підписано 15.04.2026.

Суддя Добреля Н.С.