ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.04.2026м. ДніпроСправа № 904/6604/25

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Рудь І.А., за участю секретаря судового засідання Цибульської К.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

За позовом Управління освіти, культури, молоді та спорту Апостолівської міської ради, м. Апостолове, Криворізький р-н, Дніпропетровська обл.

до Приватного підприємства "Голдрембуд", м. Кривий Ріг, Дніпропетровська обл.

про стягнення безпідставно отриманих коштів у сумі 181 526 грн 00 коп.

Представники:

від позивача: Черепанова Н.П., довіреність, самопредставництво;

від відповідача: Коровай АА., посвідчення, адвокат.

СУТЬ СПОРУ:

Управління освіти, культури, молоді та спорту Апостолівської міської ради звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом, в якому просить стягнути з Приватного підприємства "Голдрембуд" безпідставно отримані кошти в сумі 181 526 грн 00 коп.

Судові витрати позивач просить покласти на відповідача.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що за результатами ревізії окремих питань фінансово-господарської діяльності, проведеної Східним офісом Держаудитслужби та відображеної в акті ревізії №040403-24/34 від 04.12.2024, встановлено факт спричинення позивачу збитків у розмірі 181 526 грн 00 коп., завданих в результаті протиправних дій відповідача за договором №9225-5 від 15.09.2023 в частині включення до вартості виконаних робіт єдиного податку, що призвело до завищення вартості наданих послуг.

Ухвалою суду від 25.11.2025 позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою господарського суду від 03.12.2025 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, розгляд якої призначено за правилами загального позовного провадження у підготовчому засіданні на 18.12.2025.

28.11.2025 від позивача до суду подана заява про уточнення позовних вимог.

18.12.2025 від відповідача до суду подано відзив на позовну заяву та клопотання про відкладення розгляду справи.

У відзиві на позов відповідач, посилаючись на правову позицію Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, викладеної у постанові від 18.10.2018 у справі № 917/1064/17, вказує на те, що обставини, які викладено в акті ревізії фінансово-господарської діяльності Управлінням освіти, культури, молоді та спорту Апостолівської міської ради за період з 01.01.2021 по 30.06.2024 року №040403-24/34 від 04.12.2024 року, не впливають на умови укладеного між сторонами Договору та на не можуть їх змінювати.

У підготовчому засіданні 18.12.2025 представник позивача не заперечував проти заявленого клопотання відповідача про відкладення розгляду справи.

Ухвалою суду від 18.12.2025 відкладено підготовче засідання на 20.01.2026.

20.01.2026 від позивача до суду надійшла відповідь на відзив, в якій останній зазначає про те, що позивач погоджується з усталеною судовою практикою щодо того, що акт ревізії сам по собі не є підставою для задоволення позову.

Разом з тим, у даній справі акт ревізії не є єдиною підставою позову, а використовується як доказ фактичних обставин, підтверджує відсутність правових підстав для здійснення спірних виплат.

На думку позивача, правовою підставою позову є положення цивільного законодавства, а саме статті 1212 1214 Цивільного кодексу України.

Кошти у сумі 181 526 грн були отримані відповідачем без встановленої законом правової підстави та шляхом фінансування з бюджету податкового зобов`язання платника податку.

Відповідно до статті 1212 Цивільного кодексу України такі кошти підлягають поверненню незалежно від: добросовісності відповідача, наявності чи відсутності його вини, факту виконання договірних зобов`язань.

У підготовчому засіданні 20.01.2026 сторони не заперечували щодо продовження строку на 30 днів.

Ухвалою суду від 20.01.2026 продовжено строк проведення підготовчого провадження на 30 днів. Оголошено перерву у підготовчому засіданні на 05.02.2026.

04.02.2026 позивачем подано до суду заяву про долучення довіреності №1 від 03.02.2026 року до матеріалів справи.

02.02.2026 відповідачем подано до суду заперечення на відповідь на відзив.

05.02.2026 підготовче засідання не відбулося, у зв`язку з плановими аварійними відключеннями світла, які встановленні графіком відключення (офіційний сайт ДТЕК, черга 5.1).

Акт №11/26 від 05.02.2026 долучений до матеріалів справи.

Ухвалою суду від 05.02.2026 підготовче засідання відкладено на 03.03.2026.

03.03.2026 від позивача надійшло до суду клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату.

У підготовчому засіданні 03.03.2026 представник відповідача не заперечував щодо закриття підготовчого провадження та призначення розгляду справи по суті.

Ухвалою суду від 03.03.2026 закрито підготовче провадження. Справу призначено до судового розгляду по суті в засіданні на 19.03.2026.

У судове засідання 19.03.2026 відповідач явку повноважного представника не забезпечив, про причини неявки суд не повідомив.

У судовому засіданні 19.03.2026 представник позивача не заперечував щодо початку розгляду справи по суті за відсутності представника відповідача.

У судове засідання 16.04.2026 відповідач явку повноважного представника не забезпечив, про причини неявки суд не повідомив.

У судовому засіданні 16.04.2026 представник позивача підтримав позовні вимоги, просив задовольнити їх в повному обсязі, представник відповідача просив відмовити в позові в повному обсязі.

В порядку ст. 240 ГПК України у судовому засіданні оголошено скорочене рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, оцінивши докази в їх сукупності, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Предметом доказування у справі є обставини укладання договору, строк дії договору, наявність/відсутність порушення зобов`язань за договором, наявність підстав для стягнення надмірно сплачених коштів, як безпідставно отриманих.

15.09.2023 між Управлінням освіти, культури, молоді та спорту Апостолівської міської ради (далі замовник, позивач) та Приватним підприємством "Голдрембуд" (далі підрядник, відповідач) був укладений договір підряду № 9225-а (далі договір).

Відповідно до пункту 1.1 договору замовник доручає, а підрядник на свій страх і ризик, в межах договірної ціни приймає на себе обов`язки, власними силами, а саме роботи по предмету: «Капітальний ремонт існуючого підвального приміщення для улаштування об`єкт укриття закладу дошкільної освіти (ясла-садок) Малятко Апостолівської міської ради Криворізького району Дніпропетровської області за адресою: вул. Визволення, буд. 31, м. Апостолове, Криворізького району, Дніпропетровської області, 53802» за кодом ДК 021:2015: 45450000-6 інші завершенні будівельні роботи).

Ціна Договору визначена на підставі протоколу погодження договірної ціни (Додаток 1), який є невід`ємною частиною даного Договору (п. 2.1 договору).

Договірна ціна є твердою і складає 3 676 050,00 грн, без ПДВ та без урахування витрат на утримання служби Замовника Ціна робіт визначається згідно з національними стандартами, будівельними нормами та правилами. Ціна Договору враховує усі витрати Підрядника на виконання предмету Договору. Фінансування робіт здійснюється за рахунок коштів місцевого бюджету (п. 2.2 договору).

Замовник має право скорегувати план використання коштів протягом поточного року у разі внесення змін в річний план фінансування головним розпорядником коштів в частині уточнення видатків на фінансування робіт, а також із урахуванням наявних у нього коштів відповідно до фінансування робіт головним розпорядником коштів. Одночасно із уточненням плану використання коштів Сторони вносять зміни в умови Договору та оформляють ці зміни шляхом укладання додаткових угод (п. 2.3 договору).

Відповідно до п. 3.1 договору розрахунки за виконані роботи здійснюються в безготівковій формі шляхом перерахування Замовником протягом 30 календарних днів на банківський поточний рахунок Підрядника коштів у національній валюті Україні, на підставі підписаних сторонами актів виконання будівельних робіт.

Порядок оплати - оплата здійснюється за виконані роботи після підписання акту виконаних робіт (післяоплата).

Терміни виконання робіт за цим Договором, а також їх окремих обсягів (об`єктів, етапів, видів), визначаються Календарним графіком виконання робіт (далі - «Графік»), який оформлюється у вигляді додатку і є невід`ємною частиною цього Договору.

Термін виконання робіт за цим Договором починає обчислюватися з моменту фактичного прийняття об`єкта робіт відповідно до умов Договору. У разі несвоєчасного прийняття об`єкту термін початку виконання робіт починає обчислюватися з останнього дня строку приймання об`єкту, визначеного цим Договором (п. 4.1 договору).

Місце виконання робіт: м. Апостолове, вул. Визволення, 31 (п. 4.3 договору).

Строк виконання робіт встановлюється згідно з Графіком (Додаток № 2) до 15.12.2023 року (початок робіт узгоджується із Замовником, строк виконання робіт до 15.12.2023 року) (п. 4.2 договору).

Здача-приймання робіт після їх закінчення оформлюється актом приймання виконаних робіт та декларацією про прийняття об`єкту в експлуатацію (п. 8.1 договору).

Розрахунок вартості фактично виконаних робіт у формі КБ-2в, КБ-3 виконується Підрядником згідно з вимогами національних стандартів України, будівельних норм, узгодженої договірної ціни, проектно-кошторисної документації (п. 8.2 договору).

Замовник перевіряє акти приймання виконаних будівельних робіт (форма КБ-2в), довідки про вартість виконаних робіт КБ-3 на протязі 10 робочих днів з дня надання їх Підрядником та, у випадку відсутності недоробок або недоліків, приймає виконані роботи.

При виявлені в процесі здачі-приймання робіт недоробок або недоліків, на недоробки або недоліки Замовник складається акт із визначенням строків їх усунення. Вартість робіт над недоробками або недоліками не відшкодовується (п. 8.7 договору).

Якщо при здачі-прийманні робіт будуть виявлені суттєві недоробки або недоліки, що виникли з вини Підрядника, Замовника має право не підписувати акт приймання виконаних робіт до усунення виявлених недоробок або недоліків (п. 8.8 договору).

Цей Договір набирає чинності з моменту його укладання і діє до 31 грудня 2023 року, а в частині розрахунків - до повного виконання зобов`язань за Договором (п. 13.1 договору)

Додатковою угодою № 1 від 15.12.2023 року продовжено строк виконання робіт та дію Договору до 30.04.2024 року.

Додатковою угодою № 3 від 30.04.2025 року зменшено суму Договору на 45 505 грн 00 коп. Договірна ціна склала 3 630 545 грн 00 коп.

Договір підписаний сторонами та скріплений їх печатками без зауважень та заперечень до нього.

Згідно зі статтею 204 Цивільного кодексу України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

В матеріалах справи відсутні докази того, що договір визнавався недійсним в судовому порядку.

Сторонами підписано договірну ціну, локальний кошторис та складено дефектний акт до договору.

На виконання умов договору відповідачем виконано роботи з капітального ремонту існуючого підвального приміщення для улаштування об`єкт укриття закладу дошкільної освіти (ясла-садок) Малятко Апостолівської міської ради Криворізького району Дніпропетровської області за адресою: вул. Визволення, буд. 31, м. Апостолове, Криворізького району, Дніпропетровської області, 53802, про що між сторонами складено та підписано акти приймання виконаних підрядних робіт та довідки про вартість виконаних будівельних робіт, а саме:

- згідно акта приймання виконаних підрядних робіт за листопад 2023 року № 12/1- 02-02-01-1 - всього по акту до сплати підлягає 658 087,00 грн у т.ч. сума єдиного податку 5% - 32 904,00 грн0 - оплату здійснено згідно платіжної інструкції № 3070 від на суму 658087,0 грн;

- згідно акта приймання виконаних підрядних робіт за грудень 2023 року № 12/2-02- 02-01-1 - всього по акту до сплати підлягає 1 247 848,00 грн у т.ч. сума єдиного податку 5% - 62 392,00 грн - оплату здійснено згідно платіжної інструкції № 3459 від 22.12.2023 на суму 1247848,0 грн;

- згідно акта приймання виконаних підрядних робіт за квітень 2024 року № 12/3-02- 02-01-1 - всього о по акту до сплати підлягає 1 724 610,00 грн у т.ч. сума єдиного податку 5% - 86 230,0грн. - оплату здійснено згідно платіжної інструкції № 1124 від 03.05 2024 року на суму 1724610,00грн.

Таким чином, на виконання умов договору позивач здійснив оплату виконаних робіт на загальну суму 3 630 545 грн 00 коп.

Відповідно до пункту 1.1.1 Плану проведення заходів державного фінансового контролю Східного офісу Держаудитслужби на III квартал 2024 року за повідомленням від 05.09.2024 №040403-15/5210-2024 на підставі направлення від 11.09.2024 № 471, проведено планову ревізію окремих питань фінансово-господарської діяльності Управління освіти, культури, молоді та спорту Апостолівської міської ради (далі - управління освіти, установа) за період з 01.01.2021 по 30.06.2024.

За результатами проведеної ревізії, Східним офісом Держаудитслужби Державної аудиторської служби України складено акт ревізії №040403-24/34 від 04.12.2024 (а.с. 114-125 том 1).

Відповідно до наведеного акту, в ході ревізії фінансово-господарської діяльності управління освіти, культури, молоді та спорту Апостолівської міської ради за період з 01.01.2021 по 30.06.2024 №040403-24/34 від 04.12.2024 встановлено, що зазначеним підрядником зараховано до витрат, пов`язаних з виконанням робіт єдиний податок до того, як здійснено нарахування доходів від виконання робіт. Пунктом 291 статті 291 Податкового кодексу України визначено, що спрощена система оподаткування, обліку та звітності це особливий механізм справляння податків і зборів, що встановлює зміну оплати окремих податків і зборів на сплату єдиного податку. У Податковому кодексі України немає норм включення єдиного податку до ціни товарів (робіт, послуг). Враховуючи вищевикладене, єдиний податок не належить до витрат, пов`язаних з виконанням робіт, від яких платник отримує дохід; єдиний податок є прямим податком та сплачується безпосередньо платником такого податку. Крім того, Додатком 26 Настанови з визначення вартості будівництва, затвердженої наказом Міністерства розвитку громад на території України від 01.11.2021 №281 податки, збори та інші обов`язкові платежі входять до складу адміністративних витрат. Таким чином, внаслідок зайвого включення до вартості виконаних робіт єдиного податку за ставкою 2% та 5% призвело до завищення вартості наданих послуг, що є порушенням п.5.3.3. п.Г.10 Додатку Г Перелік адміністративних витрат, які враховані усередненими показниками центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері будівництва, містобудування та архітектури Настанови з визначення загальновиробничих і адміністративних витрат та прибутку у вартості будівництва ДСТУ-Н Б Д.1.1-3:2013, затвердженої наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 27.08.2013 №405; п. 4.6 п. 5.17, абз. 4 п. 5.1, п. 10 Додатку 26 Настанови з визначення вартості будівництва, затвердженої Міністерством розвитку громад та територій України від 01.11.2021 № 281, п. 12 Додатку 3 Методичних рекомендацій з формування собівартості будівельно-монтажних робіт, затверджених наказом Міністерства регіонального розвитку та будівництва України від 31.12.2010 № 573; ст. 180, п. 291.2 ст. 291, п. 297.1 ст. 297 Податкового кодексу України (стор. 89-90 акта). Враховуючи наведене, включення ПП «Голрдембуд" до актів виконаних робіт адміністративних витрат та єдиного податку призвело до безпідставного завищення вартості ремонтно-будівельних робіт на суму 181 526 грн 00 коп. в тому числі: на суму 32 904,00 грн (акт № 12/1-02-02-01-1); на суму 62 392,0грн (акт № 12/2-02-02-01-1); на суму 86 230,00 грн (акт № 12/3-02-02-01-1).

Як зазначає позивач, з метою досудового врегулювання спору, ним надіслано на адресу відповідача лист-вимогу №91 від 30.01.2025 щодо повернення надмірно сплачених коштів.

Листом №1/25 від 12.02.2025 відповідач надав відповідь на претензію позивача, в якій зазначив про правомірність включення до складу актів виконаних робіт єдиного податку за ставкою 5% у сумі 181 526 грн 00 коп. Зазначено, що відповідно до п. 12 Додатку 3 Методичних рекомендацій з формування вартості будівельно-монтажних робіт щодо переліку витрат операційної діяльності, які не включаються до собівартості будівельно-монтажних робіт 12. Податки, збори та інші обов`язкові платежі, передбачені законодавством (крім податків і зборів, що включаються до собівартості будівельно-монтажних робіт) - собівартість будівельно-монтажних робіт розрахована у документі Локальний кошторис і в цьому документі відсутня інформація щодо сум єдиного податку, а ціна Договору визначається не за Локальним кошторисом, а за Договірною ціною, яка окрім прямих витрат (собівартості), містить перелік інших витрат, в тому числі і сум податків, не врахованих складовими вартості будівництва. Також, відповідач вважає, що при визначені договірної ціни вони мали законне право включити встановлені чинним законодавством податки, збори, обов`язкові платежі, не враховані складовими вартості будівництва, а саме суму єдиного податку до загальної ціни Договору. Договірна ціна до договорів №174ок від 25.08.2023 та №338ок від 27.11.2023 розраховані у відповідності до Настанови з визначення вартості будівництва, затвердженої Наказом Міністерства розвитку громад та територій України від 01.11.2021 № 281 Про затвердження кошторисних норм України у будівництві.

Як зазначає позивач, відповідач надмірно сплачені кошти у сумі 181 526 грн 00 коп. не повернув.

Зазначене і є причиною виникнення спору.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню, з огляду на таке.

Відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема є договори та інші правочини.

Відповідно до частини першої статті 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до частини першої статті 202 Цивільного кодексу України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

У частині третій статті 203 Цивільного кодексу України закріплено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору (статті 626 Цивільного кодексу України).

Статтею 627 Цивільного кодексу України визначено, що відповідно до статті 6 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно зі статтею 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 629 ЦК України встановлено обов`язковість договору для виконання сторонами.

Відповідно до вимог статті 638 Цивільного кодексу України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

За змістом статті 632 Цивільного кодексу України, ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. У випадках, встановлених законом, застосовуються ціни (тарифи, ставки тощо), які встановлюються або регулюються уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування. Зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом. Зміна ціни в договорі після його виконання не допускається.

Відповідно до частин першої та другої статті 837 Цивільного кодексу України, за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

За статтею 843 Цивільного кодексу України, у договорі підряду визначається або конкретна ціна роботи, або способи її визначення. Ціна роботи у договорі підряду включає відшкодування витрат підрядника та плату за виконану ним роботу.

Отже, ціна може бути визначена в тексті договору підряду безпосередньо, або у договорі підряду може зазначатися спосіб визначення ціни.

Крім того, відповідно до частини першої статті 844 Цивільного кодексу України, ціна у договорі підряду може бути визначена у кошторисі.

Статтею 849 Цивільного кодексу України передбачені права замовника під час виконання роботи, а саме: замовник має право у будь-який час перевірити хід і якість роботи, не втручаючись у діяльність підрядника; якщо підрядник своєчасно не розпочав роботу або виконує її настільки повільно, що закінчення її у строк стає явно неможливим, замовник має право відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків; якщо під час виконання роботи стане очевидним, що вона не буде виконана належним чином, замовник має право призначити підрядникові строк для усунення недоліків, а в разі невиконання підрядником цієї вимоги - відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків або доручити виправлення роботи іншій особі за рахунок підрядника; замовник має право у будь-який час до закінчення роботи відмовитися від договору підряду, виплативши підрядникові плату за виконану частину роботи та відшкодувавши йому збитки, завдані розірванням договору.

Згідно з частиною першою статті 853 Цивільного кодексу України, замовник зобов`язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові. Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі.

Положеннями частини четвертої статті 882 Цивільного кодексу України передбачено, що передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами. У разі відмови однієї із сторін від підписання акта про це вказується в акті і він підписується другою стороною.

Таким чином, закріплене у Цивільному кодексі України визначення договору підряду дає підстави для висновку про те, що це консенсуальний, двосторонній та оплатний договір. Причому консенсуальність договору підряду означає, що він визнається укладеним у момент одержання особою, що направила оферту, акцепту.

Вказаний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі №523/6003/14-ц.

Зважаючи на викладене, проаналізувавши правовідносини, що склалися між позивачем та відповідачем на підставі договору підряду №9225-а від 15.09.2023, дослідивши текст зазначеного договору, суд дійшов висновку, що вказаний договір за своєю правовою природою є договором підряду, сторони досягли всіх суттєвих умов відносно вказаного виду договору, тому зазначений договір є підставою для виникнення у сторін господарських зобов`язань та є обов`язковим для виконання сторонами у відповідності до статті 629 Цивільного кодексу України.

За приписами статей 525-526 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або невизначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Згідно зі статтею 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За приписами статті 15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

З матеріалів справи вбачається, що звертаючись до суду з позовними вимогами про стягнення з відповідача безпідставно отриманих коштів, у загальній сумі 181 526 грн 00 коп., позивач фактично вказує, що контролюючим органом в акті ревізії Східного офісу Держаудитслужби №040403-24/34 від 04.12.2024 фінансово-господарської діяльності Управління освіти, культури, молоді та спорту Апостолівської міської ради за період з 01.01.2021 по 30.06.2024 встановлено, що вказаним підрядником зараховано до витрат, пов`язаних з виконанням робіт єдиний податок до того, як здійснено нарахування доходів від виконання робіт, що призвело до безпідставного перерахування коштів із рахунку замовника на користь підрядника.

У зв`язку саме з цим, позивач просить стягнути з відповідача грошові кошти 181 526 грн 00 коп. на підставі 1212 Цивільного кодексу України.

Разом з тим, із матеріалів справи вбачається, що за умовами договору підряду № 9225-а від 15.09.2023 договірна ціна була встановлена як тверда і, відповідно до пункту 2.2 договору, становила 3 630 545 грн 00 коп. без ПДВ (в редакції додаткової угоди № 3 від 30.04.2024).

При цьому, між сторонами на виконання умов договору підписані акти приймання виконаних підрядних робіт № 12/1-02-02-01-1, № 12/2-02-0201-1, 12/3-02-02-01-1 та довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрат, відповідно до яких вартість виконаних підрядником та прийнятих замовником робіт з капітального ремонту складає 3 630 545 грн 00 коп.

Отже, сума вартості підрядних робіт за договором була погоджена між його сторонами, а матеріалами справи підтверджено та не заперечується сторонами, що роботи, виконані відповідачем, прийняті замовником (позивачем) без заперечень та зауважень.

Відповідно до п. 3.1 договору розрахунки за виконані роботи здійснюються в безготівковій формі шляхом перерахування Замовником протягом 30 календарних днів на банківський поточний рахунок Підрядника коштів у національній валюті Україні, на підставі підписаних сторонами актів виконання будівельних робіт.

Порядок оплати - оплата здійснюється за виконані роботи після підписання акту виконаних робіт (післяоплата).

Як зазначає позивач та підтверджується матеріалами справи, по договору результати робіт були оформлені актом приймання виконаних підрядних робіт форми КБ-2в та довідкою про вартість виконаних будівельних робіт форми КБ-3, на підставі яких позивач здійснив повну оплату на користь відповідача.

Факт оплати підтверджується платіжними інструкціями № 3070 від 04.12.2023 на суму 68 087 грн 00 коп., № 3459 від 22.12.2023 на суму 1 247 848 грн 00 коп., № 1124 від 03.05.2024 на суму 1 724 610 грн 00 коп.

Жодних доказів того, що загальна вартість виконаних робіт перевищує договірну ціну, погоджену сторонами в зазначеному договорі, під час розгляду справи позивачем до суду надано не було.

Суд зауважує, що для констатації факту завищення вартості виконаних робіт контролюючий орган мав встановити, що вартість загальної суми виконаних підрядником робіт перевищує договірну ціну, визначену сторонами в укладеному між ними договорі та зазначену у відповідній кошторисній документації до вказаного договору. Саме у випадку встановлення завищеної вартості робіт, яка відмінна від погодженої сторонами договору, можливо стверджувати про порушення зобов`язання у розумінні статті 610 Цивільного кодексу України та його неналежне виконання всупереч вимогам статей 525, 526 Цивільного кодексу України.

Як суд вже зазначав вище, обґрунтовуючи завищення вартості робіт (внаслідок зайвого включення до вартості виконаних робіт єдиного податку за ставкою 2%, 5%) на загальну суму 181 525 грн 00 коп., позивач посилається на висновки, викладені в акті ревізії Східного офісу Держаудитслужби №040403-24/34 від 04.12.2024 фінансово-господарської діяльності позивача.

Правові та організаційні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні визначає Закон України Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні.

Згідно зі статтею 1 Закону України Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні, здійснення державного фінансового контролю забезпечує центральний орган виконавчої влади, уповноважений Президентом України на реалізацію державної політики у сфері державного фінансового контролю (далі - орган державного фінансового контролю).

Відповідно до частини другої статті 2 Закону України Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні, державний фінансовий контроль забезпечується органом державного фінансового контролю через проведення державного фінансового аудиту, перевірки державних закупівель та інспектування.

Згідно з Положенням про Державну аудиторську службу України, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України №43 від 03.02.2016 (далі - Положення), Держаудитслужба є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України та який забезпечує формування і реалізує державну політику у сфері державного фінансового контролю.

Держаудитслужба здійснює свої повноваження безпосередньо і через утворені в установленому порядку міжрегіональні територіальні органи (пункт 7 Положення).

Пунктом 6 Положення передбачено, що Держаудитслужба має право в установленому порядку, зокрема: пред`являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов`язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства (підпункт 16 пункту 6 Положення); порушувати перед відповідними державними органами питання про визнання недійсними договорів, укладених з порушенням законодавства, у судовому порядку стягувати у дохід держави кошти, отримані підконтрольними установами за незаконними договорами, без установлених законом підстав та з порушенням законодавства (підпункт 20 пункту 6 Положення); у разі виявлення збитків, завданих державі чи підприємству, установі, організації, що контролюється, визначати їх розмір в установленому законодавством порядку (підпункт 23 пункту 6 Положення).

Держаудитслужба відповідно до покладених на неї завдань вживає в установленому порядку заходів щодо усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства та притягнення до відповідальності винних осіб, а саме: вимагає від керівників та інших осіб підприємств, установ та організацій, що контролюються, усунення виявлених порушень законодавства; здійснює контроль за виконанням таких вимог; звертається до суду в інтересах держави у разі незабезпечення виконання вимог щодо усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів (підпункт 9 пункту 4 Положення).

Згадані норми узгоджуються з положеннями статті 10 Закону України Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні, якою визначено права органу державного фінансового контролю.

Зокрема, в пункті 7 цієї статті передбачено право цього органу пред`являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов`язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства, вилучати в судовому порядку до бюджету виявлені ревізіями приховані і занижені валютні та інші платежі, ставити перед відповідними органами питання про припинення бюджетного фінансування і кредитування, якщо отримані підприємствами, установами та організаціями кошти і позички використовуються з порушенням чинного законодавства.

Статтею 10 Закону України Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні встановлено право органу державного фінансового контролю звертатися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог щодо усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів (пункт 10), а також при виявленні збитків, завданих державі чи підприємству, установі, організації, що контролюється, визначати їх розмір у встановленому законодавством порядку (пункт 13).

Згідно з частиною другою статті 15 Закону України Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні, законні вимоги службових осіб органу державного фінансового контролю є обов`язковими для виконання службовими особами об`єктів, що контролюються.

Отже, контролюючий орган здійснює державний фінансовий контроль за використанням коштів державного та місцевих бюджетів і в разі виявлення порушень законодавства має право пред`являти обов`язкові до виконання вимоги щодо усунення таких правопорушень.

При виявленні збитків, завданих державі чи об`єкту контролю, орган державного фінансового контролю має право визначити їх розмір у встановленому законодавством порядку та звернутися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог щодо усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що контролюючий орган проводить державний фінансовий контроль щодо підконтрольних установ. Його вимоги, передбачені статтею 10 Закону України Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні, можуть бути адресовані виключно підконтрольним установам, а звернення до суду в інтересах держави можливе лише у випадку незабезпечення такими установами вимог щодо усунення порушень законодавства з питань збереження і використання активів, виявлених під час здійснення державного фінансового контролю.

Таким чином, Східний офіс Держаудитслужби, як міжрегіональний територіальний орган державного фінансового контролю, у відповідності до покладних на нього повноважень згідно з положеннями Закону України Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні зобов`язаний здійснювати державний контроль фінансово-господарської діяльності позивача та в разі виявлення порушень чинного законодавства та при виявленні збитків, має право визначити розмір цих збитків у встановленому законодавством порядку і пред`явити об`єкту контролю (позивачу) вимоги щодо усунення встановлених правопорушень. Такі вимоги, в силу положень частини другої статті 15 Закону України Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні, є обов`язковими для виконання службовими особами об`єктів, що контролюються.

Разом з цим, акт перевірки (аудиту) - це документ про результати проведеної перевірки (аудиту), який є носієм дій з фінансового контролю та інформації про виявлені недоліки, виявлені контролюючим органом порушення вимог податкового, валютного та іншого законодавства суб`єктами господарювання, документом, на підставі якого приймається відповідне рішення контролюючого органу (Вимога щодо усунення встановлених правопорушень). Акти ревізії та документальних перевірок не мають обов`язкового характеру та не можуть оспорюватися в суді. Встановлені під час проведення контрольних заходів підрозділами аудиту факти підлягають доказуванню стороною та оцінці судом на загальних підставах за правилами, встановленими чинним ГПК України (подібні висновки, викладені у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 01.12.2022 у справі №922/2810/21, від 07.12.2021 у справі №922/3816/19, від 21.05.2018 у справі №922/2310/17, від 13.02.2018 у справі №910/12793/17).

Судом також прийнято до уваги правові висновки наведені в постанові Верховного Суду від 20.06.2019 у справі №916/1906/18, в якій зазначено, що виявлені контролюючим органом порушення не впливають на умови укладеного між сторонами договору і не можуть їх змінювати, оскільки за своїми правовими наслідками акт ревізії у даному випадку фіксує порушення фінансової дисципліни учасника правовідносин, фінансово-господарська діяльність якого перевірялась.

За висновком, викладеним у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 18.02.2020 у справі №910/17984/16, акт ревізії Державної фінансової інспекції України не є беззаперечною підставою для задоволення позовних вимог про стягнення збитків, оскільки виявлені таким органом порушення не можуть впливати на умови укладених між сторонами договорів і не можуть їх змінювати. Акт ревізії не може змінювати, припиняти договірні правовідносини сторін, зобов`язання, визначені укладеними договорами та які підтверджені відповідним актами здачі-приймання наданих послуг. Акт ревізії Державної фінансової інспекції України є документом, складеним з приводу наявності або відсутності відповідних порушень, та містить лише думку органу, який його склав. Викладені в ній висновки не мають заздалегідь обумовленої сили, тобто акт ревізії не є підставою для стягнення з відповідача коштів, одержаних відповідно до умов договору. Акт ревізії не є рішенням суб`єкта владних повноважень, не зумовлює виникнення будь-яких прав і обов`язків для осіб, робота (діяльність) яких перевірялася.

У пунктах 59-62 постанови Великої Палати Верховного Суду від 02.11.2022 у справі №910/11273/20 вказано, що однакове застосування закону забезпечує його загальнообов`язковість, поліпшує громадське сприйняття справедливості та правосуддя, а також довіру до відправлення правосуддя.

З матеріалів справи вбачається, що в складеному акті ревізії Східного офісу Держаудитслужби №040403-24/34 від 04.12.2024 фінансово-господарської діяльності Управління освіти, культури, молоді та спорту Апостолівської міської ради зафіксовано відповідну інформацію про виявлені контролюючим органом порушення.

Водночас стала правова позиція у судовій практиці підтверджує, що акт ревізії не породжує обов`язкових юридичних наслідків для відповідача у цій справі, а обставини, викладені в акті підлягають доведенню на рівні з іншими обставинами, якими обґрунтовані вимоги та заперечення учасників справи.

Тому посилання позивача виключно на акт ревізії Східного офісу Держаудитслужби №040403-24/34 від 04.12.2024 фінансово-господарської діяльності Управління освіти, культури, молоді та спорту Апостолівської міської ради як на доказ підтвердження завищення відповідачем вартості робіт (внаслідок зайвого включення до вартості виконаних робіт єдиного податку за ставкою 2%, 5%) за договором про надання послуг з поточного ремонту №338ок від 27.11.2023 на загальну суму 181 525 грн 00 коп. є недостатнім.

Тобто, акт ревізії №040403-24/34 від 04.12.2024, за відсутності інших належних та допустимих доказів, які б підтверджували встановлені цим актом порушення, не може бути достовірним та обґрунтованим підтвердженням завищення підрядником вартості виконаних робіт (внаслідок зайвого включення до вартості виконаних робіт єдиного податку за ставкою 2%, 5%) за договором підряду № 9225-а від 15.09.2023.

Належно оформленого двостороннього акту за підписом позивача та відповідача як учасників договірних відносин чи іншого документа, який би свідчив про виявлені замовником відступи від умов договору або інших недоліків, в тому числі пов`язаних із завищенням вартості послуг, у матеріалах справи не міститься.

В матеріалах справи відсутні будь-які обґрунтовані зауваження та заперечення щодо якості та кількості виконаних робіт при підписанні позивачем акту виконаних робіт за формою № КБ-2в, як передбачено договором підряду № 9225-а від 15.09.2023.

Водночас факт виконання умов договору підряду № 9225-а від 15.09.2023 та здійснення відповідних розрахунків між замовником та підрядником у розмірі, який узгоджено умовами договору, сторонами підтверджено та не оспорюється.

Позивачем не доведено сукупністю належних та допустимих доказів те, що виконана відповідачем робота, яка була прийнята без зауважень та оплачена не відповідає умовам укладеного між сторонами договору та є неякісною.

Відповідно до статті 857 Цивільного кодексу України робота, виконана підрядником, має відповідати умовам договору підряду, а у разі їх відсутності або неповноти - вимогам, що звичайно ставляться до роботи відповідного характеру. Виконана робота має відповідати якості, визначеній у договорі підряду, або вимогам, що звичайно ставляться, на момент передання її замовникові. Результат роботи в межах розумного строку має бути придатним для використання відповідно до договору підряду або для звичайного використання роботи такого характеру.

Відповідно до статті 853 Цивільного кодексу України якщо замовник не зробить заяви щодо невідповідності виконаної роботи умовам договору, відступів у виконанні роботи, інших недоліків під час прийняття робіт, він втрачає право у подальшому посилатись на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі.

Тобто положення чинного цивільного законодавства України зобов`язують замовника прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові.

Суду не надано доказів неналежного виконання робіт, та як наслідок, завищення вартості виконаних робіт, на що вказує позивач. Замовник зобов`язаний був перевірити відомості, що зазначені в акті та кошторисі.

Як вже зазначено, під час прийняття робіт у позивача, як замовника, не виникло будь-яких претензій щодо обсягу, вартості та якості виконаних робіт, що могло б бути підставою для відмови від підписання акту. При цьому позивач оглянув та прийняв роботи за актом приймання виконаних робіт, який підписаний та скріплений печатками сторін.

Крім того, суд критично ставиться до посилань позивача на положення статті 1212 Цивільного кодексу України, з огляду на наступне.

Відповідно до частини першої статті 1212 Цивільного кодексу України, на яку посилається позивач, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Однак, суд відзначає, що відповідач набув майно (грошові кошти) на правовій підставі - на підставі умов договору підряду № 9225-а від 15.09.2023, така підстава не відпала, договір не визнано недійсним, роботи виконані у повному обсязі без зауважень сторін одна до одної під час прийняття виконання робіт за вказаним правочином, у зв`язку із цим, кошти набуті відповідачем правомірним шляхом і підстави для їх повернення позивачу відсутні.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов до висновку, що умови існування між сторонами договірних правовідносин, посилання позивача на висновки перевірки Східного офісу Держаудитслужби, як на підставу для задоволення позовних вимог, є недостатніми. Виявлені контролюючим органом порушення не впливають на умови укладеного між сторонами договору та не змінюють правомірність виконання такого договору за умови надання належних доказів, у даному випадку акту приймання виконаних робіт.

Основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (стаття 129 Конституції України).

Суд зазначає, що статтею 2 Господарського процесуального кодексу України однією з основних засад (принципів) господарського судочинства визначено принцип змагальності сторін, сутність якого розкрита у статті 13 вказаного кодексу.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина перша стаття 14 Господарського процесуального кодексу України).

Судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина 1-4 стаття 13 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно зі статтею 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

За приписами статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до статті 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги Управління освіти, культури, молоді та спорту Апостолівської міської ради до Приватного підприємства «Голдрембуд» про стягнення безпідставно отриманих коштів в розмірі 181 526 грн 00 коп. не підлягають задоволенню у повному обсязі

Судом були досліджені всі документи, що знаходяться у справі та надана їм правова оцінка.

Стосовно інших доводів суд зазначає наступне.

Враховуючи положення частини першої статті 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів №2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" у рішенні від 18.07.2006 та у справі "Трофимчук проти України" у рішенні від 28.10.2010 зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент сторін. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

Слід зазначити, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини та, зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10.02.2010 р. (заява №4909/04), відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, №303-A, п.29).

Судом були досліджені всі документи, які є у справі, та надана правова оцінка обставинам справи. Решта доводів та заперечень не спростовують наведених вище висновків.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 2, 73, 74, 76, 77-79, 86, 91, 129, 185, 233, 236-238, 240, 241, Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Рішення набирає законної сили після закінчення двадцятиденного строку з дня складання повного судового рішення і може бути оскаржено до Центрального апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено 27.04.2026.

Суддя І.А. Рудь