ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

про відмову у заміні стягувача у виконавчому документі

"15" квітня 2026 р.м. Одеса Справа № 916/3293/25

Господарський суд Одеської області

У складі судді Желєзної С.П.

Секретаря судових засідань Босової Ю.С.

За участю представників сторін:

Від позивача: Проценко Ю.В. в порядку самопредставництва;

Від відповідача: не з`явився;

Від зацікавленої особи: не з`явився;

Розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (вх. №2-615/26 від 30.03.2026) про заміну стягувача у виконавчому документі, подану по справі за позовом Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) до Державної податкової служби України в особі Головного управління ДПС в Одеській області про стягнення 16 244,65 грн,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Одеської області від 27.10.2025, залишеним без змін постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 05.03.2026, позов Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) було задоволено шляхом присудження до стягнення з Державної податкової служби України в особі Головного управління ДПС в Одеській області безпідставно набутих коштів у розмірі 16244,65 грн, судового збору у розмірі 2 422,40 грн.

23.03.2026 господарським судом було видано наказ на виконання рішення суду від 27.10.2025.

30.03.2026 до суду від Дніпровського міжрегіонального управління надійшла заява про заміну стягувача у наказі від 23.03.2026 на Одеське міжрегіональне управління Міністерства юстиції України в особі Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення виконання рішень в Одеській області Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України.

Ухвалою від 31.03.2026 судом було прийнято заяву Дніпровського міжрегіонального управління до розгляду в засідання суду на 06.04.2026 о 14:00 год., повідомлено Одеське міжрегіональне управління Міністерства юстиції України (ідентифікаційний код 45862901) про розгляд цієї заяви з наданням доступу до заяви в підсистемі «Електронний суд», визнано явку учасників судового процесу та зацікавленої особи у засідання необов`язковою.

Ухвалою суду від 06.04.2026 заява Дніпровського міжрегіонального управління про виправлення помилок у виконавчому документі була задоволена частково шляхом зазначення правильної дати рішення, на виконання якого видано наказ, 27.10.2025, в частині вимог про зазначення належного стягувача відмовлено.

Ухвалою від 06.04.2026 судом було відкладено засідання для розгляду заяви про заміну стягувача у наказі на 15.04.2026 о 12:55 год, встановлено Одеському міжрегіональному управлінню Міністерства юстиції України (далі - Одеське міжрегіональне управління) строк до 14.04.2026 для подання пояснень щодо заяви позивача про заміну стягувача у виконавчому документі, визнано явку позивача та зацікавленої особи у засідання обов`язковою.

14.04.2026 до суду від Одеського міжрегіонального управління надійшли заперечення на заяву, відповідно до яких зацікавлена особа просить суд відмовити у задоволенні заяви позивача. Одеське міжрегіональне управління наголошує, що на виконання відповідного наказу управління розпочало забезпечення здійснення своїх повноважень на території відповідних адміністративно-територіальних одиниць як новоутворена юридична особа з 31.12.2025. Одночасно найменування Південного міжрегіонального управління було змінено на Дніпровське міжрегіональне управління, перелік адміністративно-територіальних одиниць, на які розповсюджуються повноваження останнього було змінено шляхом виключення з нього Автономної Республіки Крим, Миколаївської, Одеської, Херсонської області та м. Севастополя. Одеське міжрегіональне управління звертає увагу, що в даному випадку відсутні фактичні обставини, які можуть свідчити про припинення Південного міжрегіонального управління як юридичної особи з передачею відповідних повноважень до Одеського міжрегіонального управління. Таким чином, за переконанням зацікавленої особи, підстави для заміни стягувача у виконавчому документі відсутні.

У судовому засіданні 15.04.2026 представник позивача підтримала подану заяву та просила замінити стягувача у наказі суду від 23.03.2026 на Одеське міжрегіональне управління.

Розглянувши заяву Дніпровського міжрегіонального управління про заміну стягувача у виконавчому документі, господарський суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ст. 52 ГПК України суд, у разі смерті або оголошення фізичної особи померлою, припинення юридичної особи шляхом реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення), заміни кредитора чи боржника в зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, залучає до участі у справі правонаступника відповідного учасника справи на будь-якій стадії судового процесу. Усі дії, вчинені в судовому процесі до вступу у справу правонаступника, обов`язкові для нього так само, як вони були обов`язкові для особи, яку правонаступник замінив. Про заміну або про відмову в заміні учасника справи його правонаступником суд постановляє ухвалу.

Згідно з ч. ч. 1-3, 5 ст. 334 ГПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець. Суд розглядає заяву про заміну сторони її правонаступником у десятиденний строк з дня її надходження до суду у судовому засіданні з повідомленням учасників справи та заінтересованих осіб. Неявка учасників справи та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

Верховним Судом у постанові від 16.03.2023 по справі №922/3979/21 наголошено, що стаття 52 ГПК України розміщена у розділі І "Загальні положення" глави 4 "Учасники судового процесу" ГПК України, якими регламентуються загальні питання щодо учасників, сторін, третіх осіб судового провадження, осіб, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, їх прав та обов`язків тощо. Натомість, стаття 334 ГПК України міститься в розділі V "Процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у господарських справах", що присвячений врегулюванню відносин, пов`язаних з примусовим виконанням судових рішень. Отже, нормативні приписи статті 52 ГПК України слід вважати загальними по відношенню до приписів, закріплених статтею 334 цього Кодексу.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03.11.2020 по справі №916/617/17 дійшла висновку, що на стадії виконавчого провадження як на завершальній стадії судового провадження можлива заміна сторони виконавчого провадження правонаступником за наявності відкритого виконавчого провадження. Після відкриття виконавчого провадження та до його закінчення заміна сторони виконавчого провадження (з одночасною заміною відповідного учасника справи) правонаступником здійснюється у порядку, передбаченому статтею 334 цього Кодексу, з урахуванням підстав, визначених статтею 52 ГПК України. У цьому випадку приписи статті 334 ГПК України, що містить процесуальні особливості здійснення правонаступництва на стадії виконання судового рішення, застосовуються разом з положеннями статті 52 цього Кодексу. Натомість як до відкриття виконавчого провадження, так і після його закінчення заміна учасника справи правонаступником здійснюється виключно на підставі статті 52 ГПК України. У такому випадку з огляду на відсутність відкритого виконавчого провадження заміна відповідної сторони виконавчого провадження правонаступником є неможливою. Єдиним винятком є заміна боржника або стягувача у виконавчому документі до відкриття виконавчого провадження, що окремо обумовлено у частині п`ятій статті 334 ГПК України.

Процесуальне правонаступництво є похідним від матеріального та випливає з юридичних фактів правонаступництва (заміни сторони у матеріальному правовідношенні її правонаступником). У зв`язку з цим для вирішення судом питання про процесуальну заміну сторони у справі необхідна наявність відповідних первинних документів, які підтверджують факт вибуття особи з матеріального правовідношення та перехід її прав та обов`язків до іншої особи - правонаступника. Адже процесуальне правонаступництво, передбачене статтею 52 ГПК України, - це перехід процесуальних прав та обов`язків сторони у справі до іншої особи у зв`язку з вибуттям особи у спірному матеріальному правовідношенні.

З огляду на викладене господарський суд доходить висновку, що для заміни стягувача у наказі від 23.03.2026 суду необхідно встановити факт вибуття Південного міжрегіонального управління з матеріального правовідношення та перехід прав та обов`язків до іншої особи - Одеського міжрегіонального управління.

Судом враховано, що позивачем за заявленими у межах цієї справи вимогами є Південне міжрегіональне управління (ідентифікаційний код 43315529).

Постановою Кабінету Міністрів України від 06.05.2025 № 517 «Деякі питання міжрегіональних територіальних органів Міністерства юстиції» Південне міжрегіональне управління було перейменовано на Дніпровське міжрегіональне управління.

Зміна найменування Південного міжрегіонального управління на Дніпровське міжрегіональне управління підтверджується відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

При цьому постановою Кабінету Міністрів України від 06.05.2025 № 517 «Деякі питання міжрегіональних територіальних органів Міністерства юстиції» також вирішено утворити як юридичну особу публічного права, зокрема, Одеське міжрегіональне управління, а також затверджено переліки адміністративно-територіальних одиниць на які поширюються повноваження відповідних міжрегіональних територіальних органів.

Згідно з додатком №1 до постанови Кабінету Міністрів України від 06.05.2025 № 517 повноваження Дніпровського міжрегіонального управління поширюється на Дніпропетровську, Запорізьку, Кіровоградську області; повноваження Одеського міжрегіонального управління поширюються на Автономну Республіку Крим, Миколаївську, Одеську, Херсонську області, м. Севастополь.

26.05.2025 до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань було внесено запис про проведення державної реєстрації Одеського міжрегіонального управління як юридичної особи.

У поданих до суду запереченнях на заяву позивача Одеське міжрегіональне управління, посилаючись на наказ Міністерства юстиції України № 3681/5 від 31.12.2025 «Про можливість забезпечення здійснення повноважень та виконання функцій», повідомляє, що управління розпочало забезпечення здійснення своїх повноважень на території відповідних адміністративно-територіальних одиниць як новоутворена юридична особа з 31.12.2025.

Підсумовуючи викладене вище господарський суд доходить висновку, що, в даному випадку, було змінено найменування позивача та змінено перелік адміністративно-територіальних одиниць, на які поширюються повноваження Дніпровського міжрегіонального управління. При цьому адміністративно-територіальні одиниці, зокрема, Одеська область, на яку раніше поширювалися повноваження Південного міжрегіонального управління (попереднє найменування позивача), були включені до переліку адміністративно-територіальних одиниць, на території яких почало здійснювати свої повноваження Одеське міжрегіональне управління як новоутворена юридична особа.

Викладені обставини з урахуванням перерозподілу юрисдикції (адміністративно-територіальних одиниць, на які поширюються повноваження позивача та новоутвореної юридичної особи), за переконанням Дніпровського міжрегіонального управління, є підставою для заміни стягувача у виконавчому документі.

Постановою Кабінету Міністрів України від 20.10.2011 №1074 затверджено Порядок здійснення заходів, пов`язаних з утворенням, реорганізацією або ліквідацією міністерств, інших центральних органів виконавчої влади (далі - Порядок).

Згідно з п. п. 5 та 6 Порядку орган виконавчої влади припиняється шляхом реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. Права та обов`язки органів виконавчої влади переходять: у разі злиття органів виконавчої влади до органу виконавчої влади, утвореного внаслідок такого злиття; у разі приєднання одного або кількох органів виконавчої влади до іншого органу виконавчої влади - до органу виконавчої влади, до якого приєднано один або кілька органів виконавчої влади; у разі поділу органу виконавчої влади - до органів виконавчої влади, утворених внаслідок такого поділу; у разі перетворення органу виконавчої влади - до утвореного органу виконавчої влади; у разі ліквідації органу виконавчої влади і передачі його завдань та функцій іншим органам виконавчої влади - до органів виконавчої влади, визначених відповідним актом Кабінету Міністрів України.

За приписами п. 8 Порядку внаслідок реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) органів виконавчої влади припиняється той орган виконавчої влади, майнові права та обов`язки якого переходять його правонаступникам.

Системне тлумачення указаних норм свідчить про те, що підставами для залучення до участі у справі правонаступника сторони суб`єкта владних повноважень є або припинення суб`єкта владних повноважень в результаті реорганізації чи ліквідації, або повне чи часткове передання (набуття) адміністративної компетенції одного суб`єкта владних повноважень до іншого (іншим) внаслідок повного чи часткового припинення його адміністративної компетенції.

Згідно з п. 51 рішення Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ, Суд) від 13.01.2011 у справі «Чуйкіна проти України» (Chuykina v. Ukraine) (заява №28924/04) ліквідація державної установи без правонаступництва не може звільнити державу від необхідності виконання рішення щодо ліквідованого органу. У цій справі Суд також зазначив, що «інший висновок дозволить державі використовувати такий підхід, щоб уникати сплати боргів своїх органів, особливо беручи до уваги те, що потреби, які змінюються, змушують державу часто змінювати свою організаційну структуру, включаючи формування нових органів та ліквідацію старих».

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 08.12.2021 у справі № 9901/348/19 зазначає, що публічне правонаступництво органів державної влади є окремим, особливим видом правонаступництва, під таким терміном розуміється перехід в установлених законом випадках прав та обов`язків одного суб`єкта права іншому. У такому разі обов`язок щодо відновлення порушених прав особи покладається на орган, компетентний відновити такі права. Такий підхід про перехід до правонаступника обов`язку відновити порушене право відповідає принципу верховенства права, оскільки метою правосуддя є ефективне поновлення порушених прав, свобод і законних інтересів.

У спорах, які виникають з публічних правовідносин, де оскаржуються рішення (дії, бездіяльність) державного органу, пов`язані зі здійсненням функції від імені держави, стороною є сама держава в особі того чи іншого уповноваженого органу. Функції держави, які реалізовувалися ліквідованим органом, не можуть бути припинені та підлягають передачі іншим державним органам, за винятком того випадку, коли держава відмовляється від таких функцій взагалі.

Тобто правонаступництво у сфері управлінської діяльності органів державної влади (публічне правонаступництво) передбачає повне або часткове передання (набуття) адміністративної компетенції одного суб`єкта владних повноважень (суб`єкта публічної адміністрації) до іншого або внаслідок припинення первісного суб`єкта, або внаслідок повного чи часткового припинення його адміністративної компетенції.

Отже, якщо спір виник з приводу реалізації суб`єктом владних повноважень, що припиняється, його компетенції, підстави для правонаступництва виникають з моменту його вибуття з правовідносин, щодо яких виник спір, унаслідок, зокрема, передачі розпорядчим актом Кабінету Міністрів України його адміністративної компетенції іншому (іншим) суб`єкту владних повноважень.

Якщо спір виник у відносинах, що не пов`язані з реалізацією суб`єктом владних повноважень його компетенції, підстави для правонаступництва виникають з моменту припинення сторони - суб`єкта владних повноважень. Позиція суду з даного питання відповідає висновкам, до яких дійшов Верховний Суд у постанові від 10.03.2026 у справі № 640/3877/20.

Господарський суд звертає увагу на виникнення між Південним міжрегіональним управлінням та Державною податковою службою України в особі Головного управління ДПС в Одеській області спору у правовідносинах, не пов`язаних з реалізацією позивачем його компетенції.

Підстава, на якій позивачем було перераховано кошти на користь відповідача, відпала у зв`язку з визнанням недійсними у судовому порядку електронних торгів, та присудженням згідно з рішенням у справі №916/3626/20 до стягнення з Південного міжрегіонального управління коштів, сплачених переможцем торгів. Наведене стало підставою для звернення Південного міжрегіонального управління до суду з позовом у межах справи №916/3293/25.

З урахуванням викладеного господарський суд доходить висновку, що заміна стягувача у наказі суду від 23.03.2026 може мати місце виключно у випадку фактичного вибуття Дніпровського міжрегіонального управління з правовідносин внаслідок його припинення як юридичної особи.

З викладених обставин, враховуючи виникнення між Південним міжрегіональним управлінням та Державною податковою службою України спору про право, врегульованого нормами цивільного законодавства про набуття (збереження) майна без достатньої правової підстави, що виключає виникнення між сторонами спору у відносинах, що не пов`язані з реалізацією позивачем як суб`єктом владних повноважень його компетенції, господарський суд доходить висновку про недоведеність позивачем факту вибуття останнього з матеріального правовідношення та переходу його прав та обов`язків до Одеського міжрегіонального управління як новоутвореної юридичної особи публічного права. Наведене має наслідком відмову у задоволенні поданої позивачем заяви про заміну стягувача у виконавчому документі.

Керуючись ст. ст. 52, 86, 234, 334 ГПК України, суд,

У Х В А Л И В:

1. Відмовити Дніпровському міжрегіональному управлінню Міністерства юстиції України у задоволенні заяви про заміну стягувача у наказі Господарського суду Одеської області від 23.03.2026, виданому на виконання рішення суду від 27.10.2025 у справі №916/3293/25.

Ухвала набирає законної сили в порядку ст. 235 ГПК України та може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня її проголошення.

Повна ухвала складена 20.04.2026.

Суддя С.П. Желєзна