ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" лютого 2026 р. Справа№ 910/12950/24

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Корсака В.А.

суддів: Алданової С.О.

Буравльова С.І.

за участю секретаря судового засідання: Замай А.О.,

за участю представників учасників справи:

від позивача: не з`явився

від відповідача: Денис Б.І. (в режимі відеконференції)

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали апеляційних скарг Громадської організації «Всеукраїнська організація інвалідів «Українське товариство сліпих» та Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго»

на рішення Господарського суду міста Києва від 19.12.2024, повний текст якого складено та підписано 19.12.2024

у справі №910/12950/24 (суддя Марченко О.В.)

за позовом Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго»

до Громадської організації «Всеукраїнська організація інвалідів «Українське товариство сліпих»

про стягнення коштів,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

18.10.2024 року Комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Громадської організації «Всеукраїнська організація інвалідів «Українське товариство сліпих» про стягнення 375 869,42 грн.

Позовні вимоги мотивовано тим, що:

-14.08.2018 Підприємством (енергопостачальна організація) і Центральним правлінням Українського товариства сліпих (Організацією; абонент) було укладено Договір, предметом якого є постачання, користування та своєчасна сплата в повному обсязі спожитої теплової енергії у гарячій воді на умовах, передбачених Договором;

- постачальник своєчасно виконував умови Договору, постачаючи належним чином теплову енергію споживачу;

- організація, порушуючи умови Договору, не вносила плату за отриману теплову енергію у гарячій воді, у зв`язку з чим в період з листопада 2021 року по квітень 2023 року утворилася заборгованість у сумі 212 286,33 грн;

- за прострочення виконання зобов`язань за Договором позивачем нараховано 16 098,50 грн пені, 16 245,92 грн 3% річних і 131 238,68 грн втрат від інфляції.

Матеріально-правовою підставою позову позивач обрав ст.ст. 11, 525, 526, 610, 612, 625, 629 ЦЙК України.

Доводи та заперечення відповідача

Відповідач з позовом не погодився, посилаючись на те, що позивачем безпідставно нараховано заборгованість.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття

Рішенням Господарського суду міста Києва від 19.12.2024 позов задоволено частково. Стягнуто з Громадської організації «Всеукраїнська організація інвалідів «Українське товариство сліпих» на користь Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» 212 286,33 грн основної заборгованості та 3 184,29 грн судового збору.

Рішення, з посиланням на ст.ст. 525, 526, 610, 625, 629, 714 ЦК України, мотивоване тим, що оскільки позивачем було належним чином виконано умови Договору щодо постачання відповідачу теплової енергії, а Організацією отриману енергію не оплачено, то позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 212 286,33 грн основної заборгованості є обґрунтованими, документально підтвердженими та такими, що підлягають задоволенню. Крім того, судом встановлено, що позивачем при розрахунку наведених сум не враховано коригування вартості спожитої відповідачем теплової енергії, не зазначено дати здійснених відповідачем часткових оплат, а оскільки в матеріалах справи відсутні виписки з рахунку позивача, які можуть підтвердити такі дати, а тому встановити правильним розрахунку позивача не вбачається за можливе. Отже, у стягненні з Організації 16 098,50 грн пені, 16 245,92 грн 3% річних та 131 238,68 грн втрат від інфляції суд відмовив.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги позивача та узагальнення її доводів

Не погоджуючись з цим рішенням, позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить його скасувати в частині нарахування пені, 3% та інфляційних витрат, судового збору та ухвалити в цій частині нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

Апелянт посилається на те, що судом не повно досліджено обставини справи, а саме:

- судом було встановлено, що позивачем належним чином виконано умови Договору щодо постачання відповідачу теплової енергії, а відповідачем/Організацією отриману енергію не оплачено, то позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 212 286,33 грн основної заборгованості є обґрунтованими, документально підтвердженими та такими, що підлягають задоволенню. Таким чином, на думку позивача, у нього є всі правові підстави для стягнення з відповідача пені, 3% річних і втрат від інфляції за час прострочення відповідачем зобов`язання;

- висновки суду першої інстанції про те, що в матеріалах справи відсутні виписки з рахунку позивача, які можуть підтвердити дати здійснених відповідачем часткових оплат, на думку позивача, не відповідають дійсності, оскільки до позовної заяви було додано наступні додатки, а саме:

1) довідку про стан розрахунків за спожиту теплову енергію (додаток 2 до позовної заяви. У вказаній довідці є інформація про те, коли та у якому розмірі відповідачем здійснювалася часткова сплата основного боргу та яка сума залишалась не сплаченою;

2) розрахунок інфляційної складової боргу, 3 % річних (додаток 4 до позовної заяви);

3) розрахунок пені (додаток 5 до позовної заяви).

Отже, позивач вважає, що до суду надано достатньо доказів на підтверджена своїх позовних вимог, позовні вимоги є обґрунтованими і законними та підлягають задоволенню в повному обсязі. Часткове задоволення позовних вимог перешкоджає позивачу реалізувати своє право на захист порушених прав та інтересів, що чітко передбачено ст. 4 ГПК України.

Також, в апеляційній скарзі викладено клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження та клопотання про зупинення дії рішення суду першої інстанції.

Доводи та заперечення відповідача щодо апеляційної скарги позивача

Відзив на апеляційну скаргу позивача відповідач не подав.

У письмових поясненнях від 09.06.2025 відповідач заперечив проти задоволення позову, посилаючись на необґрунтованість заявлених позовних вимог, оскільки позивачем безпідставно нараховано заборгованість, а тому просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове рішення, яким повністю відмовити у задоволенні позовних вимог позивача у повному обсязі чи відправити справу на розгляд до суду 1-ї інстанції.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги відповідача та узагальнення її доводів

Не погоджуючись з цим рішенням, відповідач також звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог позивача відмовити у повному обсязі.

А саме апелянт посилається на те, що:

- позивачем не надано належних доказів на підтвердження обсягу спожитої теплової енергії відповідачем;

- позивачем зазначено період надання постачання при відсутності будь-яких договорів охоплених періодом надання спожитої теплової енергії;

- безспірним є факт, що зокрема, з 21.02.2022 теплопостачання відповідачу було припинено внаслідок не продовження, за ініціативи відповідача, договору теплопостачання, тоді як, період нарахування послуг з теплопостачання у розрахунках позивача з листопада 2021 року по квітень 2023 року;

- суд не зазначив, що жодних доказів заборгованості відповідача станом на 01.12.2022 року у позивача немає, суд констатує нібито це встановлений та неоспорюваний факт, що станом на 01.12.2022 за Договором наявна заборгованість за спожиту теплову енергію у сумі 270 353,67 грн. Відповідачу незрозуміло, яким чином суд встановив це, яким чином зменшив суму заборгованості до 212 тис. грн, хоча позивачем заявлялися 270 тис. грн, та чому суд вирішив, що існує якась заборгованість;

- відповідач зазначає, що позивач надсилав йому акти, які змінювали розмір заборгованості від майже 900 тисяч до 200 тисяч гривень без будь-яких правових підтверджень використаної теплової енергії. На думку відповідача, суд безпідставно посилається на непідтверджений акт, який не має відношення до відповідача.

В апеляційній скарзі відповідач просив поновити пропущений процесуальний строк на апеляційне оскарження та клопотання про зупинення дії рішення суду першої інстанції.

Доводи та заперечення позивача щодо апеляційної скарги відповідача

Відзив на апеляційну скаргу відповідача позивач не подав.

16.05.2025 позивач подав письмові пояснення, в яких щодо доводів відповідача про те, що суд першої інстанції зменшив суму заборгованості до 212 тис. грн, хоча позивачем заявлялися 270 тис. грн, повідомляє, що під час подання позовної заяви до суду, сума основної заборгованості була у розмірі 212 286, 33 грн. Саме з цієї суми вираховувалась пеня, інфляція, 3 % річних тощо. Таке твердження відповідача, на думку позивача, не відповідає дійсності.

Щодо твердження відповідача про те, що йому у березні місяці 2022 р., позивачем було нараховано заборгованість за спожиту теплову енергію, незважаючи на те, що в 21.02.2022 згідно наряду № 2979 приміщення відповідача було відключено від опалення гарячої води, повідомляє, що згідно довідки про нарахування за теплову енергію (додаток 2 до позовної заяви) позивачем спочатку дійсно було нараховано заборгованість у розмірі 690 068, 76 грн. Це трапилось у зв`язку з початком війни та з порушенням нормальної роботи підприємства, але після того згідно проведених коригувань нарахувань за спожиту теплову енергію дана сума була списана (повернута за 03.2022 р.). (Див. додаток до позовної заяви 12, 13, 15).

Таким чином позивач вважає, що нарахування пені, інфляційної складової боргу, 3-х % річних здійснено відповідно до умов Договору, діючого законодавства та підлягає стягненню у повному обсязі. До цих пояснень позивач долучив виписку з рахунку позивача, розрахунок інфляційної складової та 3 % річних за період 01.11.2021 - 30.04.20 та розрахунок пені.

У письмових поясненнях від 16.10.2025 позивач зазначив, що 10.11.2021 Кабінетом міністрів України прийнято постанову № 1209 «Деякі питання нарахування (визначення) плати за теплову енергію, послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води у зв`язку зі зміною ціни природного газу», якою визначено механізм зміни підприємстві теплопостачання розміру нарахованої споживачам (крім населення, бюджетних устав релігійних організацій) (далі - «інші споживачі») плати за теплову енергію та комунальні послуги (послуги з постачання теплової енергії і постачання гарячої води) у разі щомісяця зміни для них ціни природного газу, що використовується для виробництва теплової енергії та, відповідно, надання комунальних послуг. Таким чином, коригування нарахувань після надання послуги є виправленням розрахунків відповідно до фактичних витрат. Тобто споживач платить не більше і не менше, ніж коштувала послуга реально, виходячи з ціни газу, яку постачальник дізнався після місяця постачання чи умов, що спричинили таке коригування. Тобто, після отримання фактичних цін на природний газ, проводиться коригування нарахувань за теплову енергію та послуги з її постачання за попередній період. Це коригування відображається у платіжних документах споживачів у місяці, наступному за місяцем, коли були отримані остаточні дані.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Відповідно до Витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи від 14.01.2025 апеляційну скаргу відповідача передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя - Корсак В.А., судді: Євсіков О.О., Буравльов С.І.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 14.01.2025 постановлено витребувати у Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/12950/24 та невідкладно надіслати їх до Північного апеляційного господарського суду. Відкладено вирішення питань, пов`язаних з рухом апеляційної скарги, які визначені главою 1 розділу IV ГПК України, до надходження матеріалів справи №910/12950/24. Копію ухвали надіслано суду першої інстанції.

Відповідно до протоколу передачі апеляційної скарги раніше визначеному складу суду від 16.01.2025 апеляційну скаргу позивача передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя - Корсак В.А., судді: Євсіков О.О., Буравльов С.І.

Після надходження матеріалів справи, дослідивши матеріали справи, ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 28.01.2025 апеляційну скаргу відповідача залишено без руху на підставі ст.ст. 174, 260 ГПК України у зв`язку з відсутністю доказів надсилання копії апеляційної скарги з її додатками позивачу.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 28.01.2025 апеляційну скаргу позивача залишено без руху на підставі ст.ст. 174, 260 ГПК України у зв`язку з відсутністю доказів сплати судового збору.

04.02.2025 відповідач усунув недоліки апеляційної скарги.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 13.02.2025 поновлено відповідачу пропущений строк на подання апеляційної скарги справі № 910/12950/24. Відкрито апеляційне провадження за його апеляційною скаргою. Повідомлено учасників справи про призначення апеляційної скарги до розгляду на 24.03.2025. Роз`яснено учасникам справи право подати до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу в письмовій формі не пізніше ніж 17.03.2025. Встановлено учасникам справи строк для подачі всіх заяв та клопотань в письмовій формі не пізніше ніж 17.03.2025. Явку учасників справи не визнано обов`язковою. Зупинено дію рішення Господарського суду міста Києва від 19.12.2024 у справі №910/12950/24 до закінчення його перегляду в апеляційному порядку.

24.03.2025 позивач також усунув недоліки апеляційної скарги та просив поновити строк на усунення недоліків апеляційної скарги.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 31.03.2025 клопотання позивача про поновлення строку на усунення недоліків апеляційної скарги задоволено та поновлено йому такий строк. Крім того, поновлено позивачу також строк на подання апеляційної скарги у справі № 910/12950/24. Відкрито апеляційне провадження за його апеляційною скаргою. Об`єднано розгляд апеляційних скарг позивача та відповідача на рішення Господарського суду міста Києва від 19.12.2024 у справі №910/12950/24 в одне апеляційне провадження. Закінчено проведення підготовчих дій. Повідомлено учасників справи про призначення апеляційних скарг до розгляду на 19.05.2025. Роз`яснено учасникам справи право подати до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу в письмовій формі не пізніше ніж 12.05.2025. Встановлено учасникам справи строк для подачі всіх заяв та клопотань в письмовій формі не пізніше ніж 12.05.2025. Явку учасників справи не визнано обов`язковою. Зупинено дію рішення Господарського суду міста Києва від 19.12.2024 у справі № 910/12950/24 до закінчення його перегляду в апеляційному порядку.

Розгляд справи відкладався, зокрема до 15.09.2025.

На підставі службової записки головуючого судді та розпорядження Північного апеляційного господарського суду від 15.09.2025, у зв`язку з перебуванням судді Євсікова О.О., який входить до складу колегії суддів, у довгостроковій відпустці, призначено повторний автоматизований розподіл справи №910/12950/24.

Згідно Витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.09.2025 апеляційну скаргу передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя - Корсак В.А., судді: Алданова С.О., Буравльов С.І.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 15.09.2025 апеляційні скарги прийнято до провадження у визначеному складі колегії суддів. Постановлено здійснити розгляд справи в раніше призначеному судовому засіданні 15.09.2025.

Розгляд справи відкладався, зокрема до 16.02.2026.

У судовому засіданні 16.02.2026, після судових дебатів, колегія оголосила про перехід до стадії ухвалення судового рішення у справі №910/12950/24, яка відбудеться 19.02.2026.

Явка представників учасників справи

У судовому засіданні 19.02.2026 проголошено короткий текст постанови за участі представника відповідача.

На стадії судових дебатів, у судовому засіданні 16.02.2026 представник позивача підтримав вимоги своєї апеляційної скарги та просив її задовольнити. Представник відповідача заперечив проти доводів апелянта з підстав, викладених у відзиві та просив задовольнити його апеляційну скаргу.

В судове засідання 19.02.2026 представник позивача не з`явився, про час та місце проголошення судового рішення повідомлений належним чином в попередньому судовому засіданні 16.02.2026.

За змістом ч. 12 ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Суд апеляційної інстанції з метою дотримання прав сторін на судовий розгляд справи упродовж розумного строку, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, враховуючи те, що явка представників учасників справи обов`язковою не визнавалась, а участь в засіданні суду є правом, а не обов`язком учасника справи, зважаючи на відсутність обґрунтованих клопотань про відкладення розгляду справи, дійшов висновку про можливість проголошення рішення за відсутності представника позивача.

Розгляд клопотань та заяв учасників справи

11.09.2025 відповідач подав клопотання про призначення комплексної судової технічної економічної експертизи.

В обґрунтування цього клопотання відповідач посилається на те, що з 21.02.2022 теплопостачання відповідачу було припинено, тоді як, період нарахування послуг з теплопостачання у розрахунках позивача з листопада 2021 року по квітень 2023 року. Таким чином відповідач вважає, що підлягає визначенню сума заборгованості лише у період листопад 2021 року- 21.02.2022 року. Водночас, у зв`язку з необґрунтованістю калькуляції заборгованості позивачем у відповідача немає іншої можливості уточнити дійсний розмір заборгованості у вказаний період не інакше як за допомогою проведення судової економічної експертизи.

Розглянувши подане клопотання колегія суддів зазначає наступне.

Виходячи зі змісту ст. 269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Суд апеляційної інстанції, дослідивши матеріали справи, беручи до уваги твердження та заперечення сторін, не вбачає підстав для задоволення цього клопотання.

Проаналізувавши клопотання відповідача про призначення судової технічної економічної експертизи, за оцінкою суду апеляційної інстанції, відповідачем не доведено підстав для її призначення під час апеляційного перегляду справи. При цьому, колегія суддів враховує, що у даному випадку суд може встановити обставини, які входять до предмета доказування у цьому спорі, та вирішити спір на підставі поданих сторонами доказів.

Отже, протокольною ухвалою суду від 16.02.2026 відмовлено у задоволенні цього клопотання на підставі ст.ст. 99, 101 ГПК України, оскільки заявником не доведено суду достатньо обґрунтованих доводів необхідності призначення експертного дослідження. У даному випадку суд не обмежений можливості встановлення дійсних обставин справи на підставі наявних документів без залучення спеціальних знань.

Межі перегляду справи судом апеляційної інстанції

Згідно зі ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Статтею 129 Конституції України та ч. 1 ст. 74 ГПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Суд, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, заслухавши пояснення присутніх учасників справи, обговоривши доводи апеляційних скарг, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного судового рішення, дійшов висновку апеляційні скарги слід залишити без задоволення, а оскаржене рішення без змін.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

Суд першої інстанції, на підставі сукупності належних та допустимих доказів встановив такі обставини правовідносин сторін.

14.08.2018 Підприємством (енергопостачальна організація) і Центральним правлінням Українського товариства сліпих (Організацією; абонент) було укладено Договір, за умовами якого:

- предметом Договору є постачання, користування та своєчасна сплата в повному обсязі спожитої теплової енергії у гарячій воді на умовах, передбачених Договором (пункт 1.1 Договору);

- при виконанні умов Договору, а також вирішенні всіх питань, що не обумовлені Договором, сторони зобов`язуються керуватися тарифами, затвердженими у встановленому порядку, Положенням про Держенергонагляд, Правилами користування тепловою енергією, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 03.10.2007 №1198 (далі - Правила №1198), Правилами технічної експлуатації теплових установок і мереж (далі - Правила), нормативними актами з питань користування та розрахунків за енергоносії, чинним законодавством України (пункт 2.1 Договору);

- енергопостачальна організація зобов`язується постачати теплову енергію у гарячій воді на потреби: опалення та вентиляції - в період опалювального сезону; гарячого водопостачання - протягом року; в кількості та в обсягах згідно з додатком №1 до Договору (підпункт 2.2.1 пункту 2.2 Договору);

- абонент зобов`язується:

додержуватися кількості споживання теплової енергії за кожним параметром в обсягах, які визначені у додатку №1 до Договору, не допускаючи їх перевищення, та своєчасно сплачувати вартість спожитої теплової енергії (підпункт 2.3.1 пункту 2.3 Договору);

виконувати умови та порядок оплати в обсягах і терміни, які передбачені у додатку №4 до Договору (підпункт 2.3.2 пункту 2.3 Договору);

- Договір набирає чинності з дня його підписання та діє до 31.12.2018 (пункт 8.1 Договору);

- припинення дії Договору не звільняє абонента від обов`язку повної сплати спожитої теплової енергії (пункт 8.4 Договору);

- Договір вважається пролонгованим на кожний наступний рік, якщо за місяць до закінчення строку його дії про його припинення не буде письмово заявлено однією із сторін (пункт 8.5 Договору).

Додатком №4 до Договору передбачено:

- абонент до початку розрахункового періоду (місяця) сплачує енергопостачальній організації вартість заявленої у Договорі кількості теплової енергії на розрахунковий період, з урахуванням сальдо розрахунків на початок місяця, або оформлює договір про заставу майна відповідно до Закону України «Про заставу» як засіб гарантії сплати спожитої теплової енергії; оплата заборгованості минулих періодів зараховується першочергово (пункт 2);

- абонент щомісяця з 12 по 15 число самостійно отримує в ЦОК за адресою: вул. Волоська, буд. 42: облікову картку фактичного споживання теплової енергії за звітний період; акт звіряння розрахунків на початок розрахункового періоду (один примірник оформленого акта звірки абонент повертає в ЦОК); акт виконаних робіт (пункт 5).

Так, як вказує позивач, за період з листопада 2021 року по квітень 2023 року у відповідача наявна заборгованість за спожиту теплову енергію у сумі 212 286,33 грн.

Разом з тим, згідно з наданими позивачем актами приймання-передачі товарної продукції, обліковими картками, корінцями нарядів та розрахунком нарахувань і часткових оплат, у відповідача наявна заборгованість у сумі 212 286,33 грн за період з листопада 2021 року по березень 2022 року (з урахування здійснених позивачем коригувань обсягів спожитої теплової енергії за заявами відповідача).

Вказані акти підписані уповноваженим представником позивача та скріплені печаткою Підприємства, відповідачем акти не підписані.

Разом з тим, пунктом 5 додатка №4 до Договору сторонами погоджено, що відповідач щомісяця з 12 по 15 число самостійно отримує в ЦОК за адресою: вул. Волоська, буд. 42: облікову картку фактичного споживання теплової енергії за звітний період; акт звіряння розрахунків на початок розрахункового періоду (один примірник оформленого акта звірки абонент повертає в ЦОК); акт виконаних робіт.

Проте відповідачем не було вчинено жодних дій для отримання наведених документів, що не звільняє його від обов`язку оплачувати послуги позивача.

Dідповідно до наряду від 21.02.2022 №2979 відповідача було відключено від теплопостачання, а листом від 22.06.2022 №14-2 Організація просила Підприємства здійснити перерахунок спожитої теплової енергії за березень 2022 року.

Заявою від 28.11.2022 №02-2/72 (отриманою позивачем 28.11.2022 вх. №4/2ЦИК/24950, згідно з штемпелем вхідної кореспонденції позивача) відповідач повідомив позивача про припинення Договору з 31.12.2022 (включно).

Підприємство листом від 29.12.2022 №30/53/15860 повідомило Організацію про те, що з урахуванням звернення відповідача постачання теплової енергії за Договором до об`єкта, розташованого за адресою: узвіз Печерський, буд. 3, припинено; станом на 01.12.2022 за Договором наявна заборгованість за спожиту теплову енергію у сумі 270 353,67 грн.

Відповідачем подано суду отриманий у позивача акт звіряння розрахунків за теплову енергію від 30.06.2023, згідно з яким станом на 01.07.2023 наявна заборгованість у сумі 212 286,33 грн, рахунок-фактуру від 30.06.2023 №1533044/2023-06 на суму 212 286,33 грн, рахунок-фактуру від 31.07.2023 №1533044/2023-07 на суму 212 286,33 грн, проте доказів оплати зазначеної суми заборгованості Організацією суду не подано.

Мотиви і джерела права, з яких виходить апеляційний суд при ухваленні судового рішення

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 11 ЦК України визначено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку (частина 1 статті 173 ГК України).

Частинами першою і другою статті 714 ЦК України передбачено, що за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.

Відповідно до абзацу першого частини першої статті 275 Господарського кодексу України (далі - ГК України) за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Згідно з частинами шостою і сьомою статті 276 ГК України розрахунки за договорами енергопостачання здійснюються на підставі цін (тарифів), встановлених/визначених відповідно до вимог закону.

Оплата енергії, що відпускається, здійснюється відповідно до умов договору. Договір може передбачати попередню оплату, планові платежі з наступним перерахунком або оплату, що проводиться за вартість прийнятих ресурсів.

Згідно з пунктом 40 Правил №1198 споживач теплової енергії зобов`язаний вчасно проводити розрахунки за спожиту теплову енергію та здійснювати інші платежі відповідно до умов договору та цих Правил.

Відповідно до статей 525, 526 ЦК України та статті 193 ГК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, умов договору та вимог цього Кодексу, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Відповідно до частини 1 статті 530 зазначеного Кодексу якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Змістом укладеного між сторонами договору підтверджується факт виникнення правовідносин з надання послуг з транспортування теплової енергії. Тобто цей правочин за правовою природою є договором про надання послуг.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що позивачем належним чином виконано умови Договору щодо постачання відповідачу теплової енергії, а Організацією отриману енергію не оплачено, тому у відповідача за цим Договором наявна заборгованість у сумі 212 286,33 грн за період з листопада 2021 року по березень 2022 року (з урахування здійснених позивачем коригувань обсягів спожитої теплової енергії за заявами відповідача).

Щодо доводів апеляційної скарги позивача

Позивач в апеляційній скарзі не погодився з частковим задоволенням позову та зазначив, що висновки суду першої інстанції про те, що в матеріалах справи відсутні виписки з рахунку позивача, які можуть підтвердити дати здійснених відповідачем часткових оплат не відповідають дійсності, оскільки до позовної заяви було додано наступні додатки, а саме:

1) довідку про стан розрахунків за спожиту теплову енергію (додаток 2 до позовної заяви. У вказаній довідці є інформація про те, коли та у якому розмірі відповідачем здійснювалася часткова сплата основного боргу та яка сума залишалась не сплаченою;

2) розрахунок інфляційної складової боргу, 3 % річних (додаток 4 до позовної заяви);

3) розрахунок пені (додаток 5 до позовної заяви).

Позивач вважає, що до суду надано достатньо доказів на підтверджена своїх позовних вимог, позовні вимоги є обґрунтованими і законними та підлягають задоволенню в повному обсязі. Часткове задоволення позовних вимог перешкоджає позивачу реалізувати своє право на захист порушених прав та інтересів, що чітко передбачено ст. 4 ГПК України.

З цього приводу колегія суддів зазначає, що позивачем не спростовані висновки суду першої інстанції щодо неповноти наданих ним розрахунків неустойки, інфляційних втрат та 3 % річних.

З огляду на вимоги частин 1 та 2 статті 2, частини 5 статті 236 Господарського процесуального кодексу України господарський суд має з`ясовувати обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми пені та інших нарахувань у зв`язку з порушенням грошового зобов`язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов`язання, та зазначеного позивачем максимального розміру відповідних пені та інших нарахувань.

З огляду на вимоги статті 86 ГПК України господарський суд має з`ясовувати обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми пені та інших нарахувань у зв`язку з порушенням грошового зобов`язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов`язання, та зазначеного позивачем максимального розміру відповідних пені та інших нарахувань.

Тобто визначаючи розмір заборгованості за договором, зокрема, в частині пені суд зобов`язаний належним чином дослідити поданий стороною доказ (в даному випадку - розрахунок заборгованості), перевірити його, оцінити в сукупності та взаємозв`язку з іншими наявними у справі доказами, а у випадку незгоди з ним повністю чи частково - зазначити правові аргументи на його спростування і навести у рішенні свій розрахунок - це процесуальний обов`язок суду.

Верховний Суд у постанові від 21.11.2019 у справі № 910/1265/17 зазначив, що cаме на позивачеві лежить процесуальний тягар доведення суду першої інстанції підстав, розміру, строку обчислення боргу шляхом надання суду деталізованого розрахунку усіх заявлених позивачем сум. Водночас, відповідач вправі надати відповідні заперечення щодо позовних вимог та здійснити контррозрахунок таких сум. Як розрахунок позивача, так і контррозрахунок відповідача повинні бути аргументованими, щоби суд, аналізуючи відповідні докази та аргументи учасників справи, виконував функцію здійснення правосуддя, а не змушений би був, в іншому випадку, виконувати обчислення, тобто здійснювати дії, покладені законом на учасників справи.

За результатами перевірки наданих позивачем розрахунків колегія дійшла висновку, що суд першої інстанції цілком обґрунтовано зазначив, що позивачем при розрахунку наведених сум не враховано коригування вартості спожитої відповідачем теплової енергії, не зазначено дати здійснених відповідачем часткових оплат, а оскільки в матеріалах справи відсутні виписки з рахунку позивача, які можуть підтвердити такі дати, а тому встановити правильним розрахунку позивача не вбачається за можливе. Отже, суд першої інстанції обґрунтовано відмовив позивачу у стягненні з Організації 16 098,50 грн пені, 16 245,92 грн 3% річних та 131 238,68 грн втрат від інфляції суд відмовив.

Колегія звертає увагу позивача на вимоги статей 13 та 74 ГПК України, які (серед іншого) передбачають обов`язок доведення позивачем обставин, на які він посилається як на підставу своїх позовних вимог.

Отже позивач, на стадії розгляду справи у суді першої інстанції мав надати суду свої розрахунки пені, інфляційних втрат та 3 % річних разом з доказами, які б надавали суду можливість перевірити їх правильність та повноту. Суд апеляційної інстанції також констатує, що невчинення позивачем такої процесуальної дії впливає на реалізацію відповідачем свого права на судових захист, що є неприйнятним, адже відповідач вправі надати відповідні заперечення щодо позовних вимог та здійснити контррозрахунок таких сум.

Відповідно до ч. 4 статті 13 ГПК України, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Таким чином колегія не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги позивача.

Щодо апеляційної скарги відповідача

Відповідач посилається на те, що позивачем не надано належних доказів на підтвердження обсягу спожитої теплової енергії відповідачем та позивачем зазначено період надання постачання при відсутності будь-яких договорів охоплених періодом надання спожитої теплової енергії.

Зазначені доводи колегія суддів відхиляє, оскільки заборгованість в сумі 212 286,33 грн є заборгованістю за період фактичного споживання, що підтверджується доказами, доданими до позовної заяви.

Також відповідач стверджує про те, що з 21.02.2022 теплопостачання йому було припинено внаслідок не продовження, за ініціативи відповідача, договору теплопостачання, тоді як, період нарахування послуг з теплопостачання у розрахунках позивача з листопада 2021 року по квітень 2023 року.

Колегією встановлено, що відповідно до наряду від 21.02.2022 №2979 відповідача було відключено від теплопостачання. Ці обставини не заперечуються позивачем.

Згідно наданих облікових карток (табуляграм) обсяги споживання відповідачем теплової енергії нараховувались, зокрема, за листопад 2021року - лютий 2022 року.

Надалі в березні 2022 позивач здійснив нарахування за споживання відповідачем теплової енергії, однак у зв`язку з тим, що споживача фактично було відключено від теплопостачання в лютому 2022 та за зверненням відповідача до позивача з проханням здійснити перерахування, позивач відкоригував об`єми споживання до 212 286,33 грн. Остаточно відкоригована заборгованість в грудні 2022.

Отже судом апеляційної інстанції встановлено, що за квітень 2023 позивач фактично вказує про нульове споживання, плата за споживання теплової енергії не нараховувалась.

Тобто заборгованість в сумі 212 286,33 грн є заборгованістю за період фактичного споживання до 21 лютого 2022 (дати відключення).

При цьому, колегія враховує, що відповідач не надає жодних доказів того, що його показники лічильника є відмінними, іншими, а наведені в табуляграмі обсяги споживання не відповідають фактичним обсягам спожитої ним теплової енергії у спірний період.

В цьому контексті суд апеляційної інстанції враховує, що пунктом 5 додатка №4 до Договору сторонами погоджено, що відповідач щомісяця з 12 по 15 число самостійно отримує в ЦОК за адресою: вул. Волоська, буд. 42: облікову картку фактичного споживання теплової енергії за звітний період; акт звіряння розрахунків на початок розрахункового періоду (один примірник оформленого акта звірки абонент повертає в ЦОК); акт виконаних робіт.

Відповідно до матеріалів справи, представник відповідача підписував та скріплював своєю печаткою Звіт про добові параметри теплопостачання (табуляграма) у відповідному об`ємі за період з 23.11.2021 по 22.12.2021 (т.1 а.с. 168), Звіт про добові параметри теплопостачання (табуляграма) у відповідному об`ємі за період з 23.12.2021 по 22.01.2022 (т.1 а.с. 171), Звіт про добові параметри теплопостачання (табуляграма) у відповідному об`ємі за період з 23.01.2022 по 21.02.2022 (т.1 а.с. 117).

Відповідач отримав акт звіряння розрахунків за теплову енергію, на суму 212 286, 33 грн, однак його не підписав (т.1 а.с. 195)

Також відповідач отримував акти приймання-передавання товарної продукції.

У цих звітах відповідачем зафіксовані об`єми спожитої теплової енергії.

Згідно з пунктом 40 Правил №1198 споживач теплової енергії зобов`язаний вчасно проводити розрахунки за спожиту теплову енергію та здійснювати інші платежі відповідно до умов договору та цих Правил.

Відповідачем не надано доказів здійснення ним оплат за період листопад 2021 років - лютий 2022 в підтвердження обставин відсутності заборгованості, хоча об`єм фактичного споживання та встановлені тарифи були йому відомі.

Щодо доводів відповідача про те, що позивач надсилав йому акти, відповідно до яких розмір заборгованості змінювався без будь-яких правових підтверджень використаної теплової енергії, колегія зазначає, що здійснені позивачем коригування заборгованості за спірний період самі по собі не є підставою для висновку про те, що споживання не здійснювалось відповідачем у спірний період в об`ємі, зазначеному у табуляграмах.

У цьому контексті колегія звертає увагу на посилання позивача, який зазначив, що з початком воєнних дій були порушення в нормальній роботі підприємства, але ж у подальшому, за зверненням відповідача та за власною ініціативою ним було здійснено додаткову перевірку та відповідне корегування нарахувань за спожиту теплову енергію помилково нарахована сума була списана, що підтверджується деталізованою інформацією про коригування нарахувань за теплову енергію, розрахунком коригування нарахувань за спожиту теплову енергію.

Враховуючи викладене, колегія погоджується з висновками суду першої інстанції про стягнення з відповідача 212 286,33 грн основної заборгованості.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Згідно до статті 236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Нормою ст. 276 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За результатами апеляційного перегляду справи колегія суддів встановила, що оскаржене рішення суду першої інстанції прийнято у відповідності до вимог чинного законодавства, при повному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, підстави для його зміни чи скасування в розумінні приписів статті 277 ГПК України відсутні. Натомість викладені в апеляційних скаргах доводи не спростовують вірних висновків суду першої інстанції, а тому в їх задоволенні слід відмовити.

Судові витрати

Згідно вимог статті 129 ГПК України, у зв`язку із відмовою у задоволенні апеляційних скарг судові витрати покладаються на апелянтів.

Керуючись Главою 1 Розділу IV Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційні скарги Громадської організації «Всеукраїнська організація інвалідів «Українське товариство сліпих» та Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду міста Києва від 19.12.2024 у справі №910/12950/24 залишити без змін.

Матеріали справи повернути до господарського суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 287-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено та підписано, - 13.04.2026.

Головуючий суддя В.А. Корсак

Судді С.О. Алданова

С.І. Буравльов