РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

15.04.2026Справа № 910/1083/26

Суддя Господарського суду міста Києва Нечай О.В., розглянувши без виклику сторін (без проведення судового засідання) у спрощеному позовному провадженні матеріали справи

за позовом Комунального підприємства "Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Оболонського району" м. Києва (Україна, 04073, м. Київ, пров. Куренівський, буд. 15-А; ідентифікаційний код: 05465258)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрнафта-Постач" (Україна, 04053, м. Київ, пров. Несторівський, буд. 3-5; ідентифікаційний код: 43012009)

про стягнення 560 769,84 грн

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Комунальне підприємство "Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Оболонського району" м. Києва (далі - позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрнафта-Постач" (далі - відповідач) про стягнення 560769,84 грн штрафу в розмірі 20% від вартості непоставленого товару.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань за Договором про закупівлю товару № 171224 від 17.12.2024.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.02.2026 було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, визнано справу малозначною, постановлено розглядати її за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання) та серед іншого встановлено сторонам строки для подання ними відповідних заяв по суті справи.

Будь-яких заперечень від відповідача проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до суду не надходило.

18.02.2026 відповідачем сформовано в системі "Електронний суд" відзив на позовну заяву, який 19.02.2026 зареєстровано в автоматизованій системі "Діловодство спеціалізованого суду".

20.02.2026 позивачем сформовано в системі "Електронний суд" відповідь на відзив, яку 20.02.2026 зареєстровано в автоматизованій системі "Діловодство спеціалізованого суду".

Відповідно до ч. 5 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше.

Частиною восьмою статті 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Згідно з ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

17.12.2024 між Комунальним підприємством "Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Оболонського району" м. Києва (далі - покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Укрнафта-постач" (далі - постачальник) було укладено Договір про закупівлю товару №171224 (далі - Договір).

Предметом закупівлі за Договором є товар за кодом ДК 021:2015 - 09130000-9 "Нафта і дистиляти", а саме: дизельне паливо (Євро-5) - талон; бензин А-92 (Євро-5) - талон.

Відповідно до п. 1.2 Договору постачальник зобов`язується у встановлений строк передати у власність покупця товар, а покупець зобов`язується прийняти та оплатити такий товар відповідно до умов цього договору, для забезпечення та обслуговування автотранспортних засобів шляхом використання талонів на отримання палива через автозаправні станції постачальника.

Згідно з п. 1.3 Договору найменування, кількість, ціна та вартість товару вказана у специфікації (Додаток № 1 до Договору), яка є невід`ємною частиною договору.

Пунктом 1.4 Договору сторони погодили, що відпуск палива покупцю здійснюється з автозаправних станцій (далі - АЗС) постачальника або АЗС його партнерів за талонами.

Пунктом 2.2 Договору встановлено, що термін дії талонів повинен становити не менше 6 (шість) місяців, обчислення якого розпочнеться з дати отримання покупцем талонів на товар, а у разі не використання покупцем талонів в термін їх дії, постачальник протягом трьох робочих днів з моменту подання відповідної вимоги від покупця має здійснити заміну талонів термін дії яких закінчується та подовжити строк прострочених талонів для їх використання.

Відповідно до п. 3.1 Договору ціна договору складається з загальної вартості товару, визначеної в специфікації до цього договору, та становить 5 805 000,00 грн.

Згідно з п. 5.1 Договору постачальник зобов`язаний здійснити поставку не пізніше 24.12.2024 включно.

Додатком №1 до Договору затверджено Специфікацію, відповідно до якої постачальник зобов`язаний поставити покупцеві Дизельне паливо (Євро 5), талон у кількості 110 000 літрів, вартістю 4 075 500,00 грн без ПДВ та Бензин А-92 (Євро 5), талон у кількості 20 000 літрів, вартістю 762 000,00 грн без ПДВ. Загальна вартість товару з ПДВ - 5 805 000,00 грн.

На виконання умов Договору відповідачем було передано, а позивачем - прийнято талони на загальну суму 5 805 000,00 грн, що підтверджується видатковою накладною №ОТКР-00017754 від 19.12.2024. Строк дії талонів - до 19.06.2025.

25.12.2024 позивачем було здійснено повну оплату товару, що підтверджується платіжною накладною №3882 на суму 5 805 000,00 грн.

23.09.2025 позивач звернувся до відповідача з листом №053/272-1396, в якому просив продовжити термін дії невикористаних талонів на дизельне пальне.

Відповідач зазначає, що ним було продовжено термін дії невикористаних талонів до 26.10.2025.

Позивач повторно звернувся до відповідача з вимогою продовжити термін дії невикористаних талонів (листи від 31.10.2025, від 04.11.2025).

В свою чергу, відповідач повідомив, що подальша пролонгація дії талонів можлива лише після укладення додаткової угоди про збільшення вартості товару відповідно до ринкової ціни на 9,99%.

Листом №053/272-1876 від 15.12.2025 позивач звернувся до відповідача з вимогою повернути попередню оплату за непоставлений товар (невикористані талони) у розмірі 2 803 849,20 грн та сплатити штраф у розмірі 20 % від вартості непоставленого товару, що становить 560 769,84 грн.

08.01.2026 сторонами підписано накладні про повернення бланків № ПОКР- 00000027 та № ПОКР- 00000038 від 08.01.2026.

15.01.2026 відповідачем було повернуто грошові кошти в сумі 2 803 849,20 грн.

Позивач зазначає, що відпуск палива покупцю мав здійснюватися через автозаправні станції (АЗС) постачальника або його партнерів за талонами, проте позивач не мав можливості отримати паливо за сплачені талони, тобто фактична поставка товару у визначеному обсязі не була здійснена.

З огляду на порушення відповідачем умов Договору в частині поставки товару, позивач звернувся до суду з цим позовом та просить стягнути з відповідача на свою користь штраф у розмірі 560 769,84 грн.

Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про наступне.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частина 1 статті 626 Цивільного кодексу України визначає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

У відповідності до положень статей 6, 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з частиною першою статті 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Укладений сторонами Договір, з огляду на встановлений статтею 204 Цивільного кодексу України принцип правомірності правочину, є належною підставою, у розумінні статті 11 Цивільного кодексу України, для виникнення у позивача та відповідача взаємних цивільних прав та обов`язків та за своєю правовою природою є договором поставки, який підпадає під правове регулювання Глави 54 Цивільного кодексу України.

Відповідно до частин 1, 2 статті 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 655 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. 1 ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Суд встановив факт перерахування позивачем 25.12.2024 на рахунок відповідача попередньої оплати товару в розмірі 5 805 000,00 грн у встановлені Договором порядку та строк.

Водночас відповідачем було надано позивачу талони на пальне встановленої форми відповідного номіналу (20 000 л бензин А-92, 110 000 л дизельне паливо), що підтверджується видатковою накладною №ОТКР-00017754 від 19.12.2024. Строк дії талонів - до 19.06.2025.

З матеріалів справи вбачається, що позивач за отримані талони згідно видаткових накладних розрахувався у повному обсязі.

Згідно зі статтею 663 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 664 Цивільного кодексу України обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару.

Договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов`язку передати товар.

Товар вважається наданим у розпорядження покупця, якщо у строк, встановлений договором, він готовий до передання покупцеві у належному місці і покупець поінформований про це. Готовий до передання товар повинен бути відповідним чином ідентифікований для цілей цього договору, зокрема шляхом маркування.

Спільним Наказом Міністерства палива та енергетики України, Міністерства економіки України, Міністерства транспорту та зв`язку України, Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики 20.05.2008 року № 281/171/578/155 затверджено Інструкцію про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти і нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України, яка згідно ст. 1 встановлює єдиний порядок організації та виконання робіт, пов`язаних з прийманням, транспортуванням, зберіганням, відпуском та обліком товарної нафти (далі - нафта) і нафтопродуктів, та поширюється на всі класи, типи, групи і види нафти та типи, марки і види (залежно від масової частки сірки) нафтопродуктів. Вимоги цієї Інструкції є обов`язковими для всіх суб`єктів господарювання (підприємств, установ, організацій та фізичних осіб - підприємців), що займаються хоча б одним з таких видів економічної діяльності, як закупівля, транспортування, зберігання і реалізація нафти і нафтопродуктів на території України.

За визначенням, викладеним у Інструкції, талон - це спеціальний талон, придбаний за умовами та відпускною ціною обумовленого номіналу, що підтверджує право його власника на отримання на АЗС фіксованої кількості нафтопродукту певного найменування і марки, які позначені на ньому.

Відтак, надавши позивачеві 19.12.2024 погоджену сторонами кількість талонів на пальне, відповідач виконав умови Договору в частині поставки товару до 24.12.2024 (п. 5.1), забезпечивши наявність пального на визначених в Додатку №2 до Договору АЗС.

Натомість, саме позивач взяв на себе обов`язок відбирати товар (пальне) за його місцезнаходженням.

При цьому, сплачена позивачем сума коштів у розмірі 5 805 000,00 грн за своєю правовою природою є саме попередньою оплатою.

Правова природа зазначених коштів внаслідок невиконання будь-якою стороною своїх зобов`язань за договором не змінюється і залишається такою до моменту, коли сторони двосторонньо не узгодять іншої їх правової природи або не вчинять дій, які змінять правову природу перерахованої суми.

Згідно з ч. 1 ст. 693 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу.

Суд встановив факт перерахування позивачем на рахунок відповідача попередньої оплати товару в сумі 5 805 000,00 грн.

Судом також встановлено, що позивач звернувся до відповідача з вимогою повернути вартість невикористаних талонів, у зв`язку з чим останній перерахував на рахунок позивача 2 803 849,20 грн, що підтверджується випискою з рахунку позивача. Вказані обставини визнаються сторонами.

У свою чергу, позивач посилається на неналежне виконання умов Договору відповідачем та просить стягнути з нього штраф.

Відповідно до частин 1, 2 статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Зазначене також кореспондується з нормами статей 525, 526 Цивільного кодексу України.

Статтею 599 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно зі статтею 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов`язань настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 216 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Згідно з ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, не виконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

За змістом статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пунктом 7.6 Договору встановлено, що за безпідставну відмову від поставки товару частково або повністю уповноваженому представнику покупця, постачальник зобов`язаний сплатити покупцю штраф у розмірі 20% від ціни непоставленого товару.

Відтак, підставою для нарахування штрафу є саме безпідставна відмова постачальника від поставки товару уповноваженому представнику покупця.

Водночас позивачем не надано доказів звернення до відповідача з вимогою поставити товар, як і доказів відмови відповідача від поставки товару. Наявні в матеріалах справи листи свідчать виключно про відмову від повторної пролонгації дії талонів на пальне.

Окрім того, позивач свідомо скористався своїм правом на повернення попередньої оплати, а відтак у відповідача наразі відсутній обов`язок поставляти (відпускати) товар позивачеві, у зв`язку з чим порушення умов Договору в частині поставки товару є неможливим.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення Європейського суду з прав людини від 09.12.1994 у справі "Руїс Торіха проти Іспанії").

Частинами 3, 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Приписами статей 76, 77 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно з частинами 1, 2 статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Підсумовуючи вищенаведене, зважаючи на зміст позовних вимог, обставини, встановлені під час розгляду справи, суд не знаходить правових підстав для задоволення позову.

Судові витрати позивача по сплаті судового збору в розмірі 8 411,55 грн, відповідно до положень статті 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на позивача, оскільки позов не підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 129, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 254 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. В позові відмовити.

2. Витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви в розмірі 8 411,55 грн покласти на позивача.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду в разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи подається у порядку та строк, визначені статтями 254, 256 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 15.04.2026.

Суддя О.В. Нечай