ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

21 квітня 2026 року Справа № 903/136/25

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Петухов М.Г., суддя Гудак А.В. , суддя Олексюк Г.Є.

секретар судового засідання Приступлюк Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Північно-західного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Волиньтурист"

на ухвалу Господарського суду Волинської області від 19.02.2026

(постановлену о 14:48 год. у м. Луцьку, повний текст складено 20.02.2026)

за скаргою Приватного акціонерного товариства "Волиньтурист"

на дії головного державного виконавця Любомльського відділу державної виконавчої служби у Ковельському районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Хоміч Сергія Володимировича у зведеному виконавчому провадженні №78077295

у справі №903/136/25 (суддя Шум М.С.)

за заявою Приватного акціонерного товариства "Укрпрофтур"

про видачу судового наказу

про стягнення з Приватного акціонерного товариства "Волиньтурист" 300 000 грн заборгованості

за участю представників:

від стягувача - не з`явився;

від боржника - Москаль Я.О.;

від органу ДВС - не з`явився;

прокурор - Котяй І.В.

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду Волинської області надійшла скарга Приватного акціонерного товариства "Волиньтурист" на дії державного виконавця, в якій заявник просив суд:

- визнати неправомірними дії головного державного виконавця Любомльського відділу державної виконавчої служби у Ковельському районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Хоміч Сергія Володимировича щодо продовження вчинення виконавчих дій з примусової реалізації нерухомого майна, а саме Будівлі клубу-їдальні пансіонату "Шацькі озера" /В-2/, загальною площею 2352,6 кв.м., що розташована за адресою: Волинська обл., Ковельський р-н, с. Світязь, Гушово урочище, вул. Гайова, буд. 2 у зведеному виконавчому провадженні №78077295;

- визнати неправомірною бездіяльність головного державного виконавця Любомльського відділу державної виконавчої служби у Ковельському районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Хоміч Сергія Володимировича у частині невчинення дій щодо зупинення виконавчий дій шляхом зупинення примусової реалізації нерухомого майна, а саме Будівлі клубу-їдальні пансіонату "Шацькі озера" / В-2/, загальною площею 2352,6 кв.м., що розташована за адресою: Волинська обл., Ковельський р-н, с. Світязь, Гушово урочище, вул. Гайова, буд. 2 у зведеному виконавчому провадженні №78077295;

- зобов`язати головного державного виконавця Любомльського відділу державної виконавчої служби у Ковельському районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Хоміч Сергія Володимировича зупинити виконавчі дії з примусової реалізацію нерухомого майна, а саме Будівлі клубу-їдальні пансіонату "Шацькі озера" /В-2/, загальною площею 2352,6 кв.м., що розташована за адресою: Волинська обл., Ковельський р-н, с. Світязь, Гушово урочище, вул. Гайова, буд. 2 у зведеному виконавчому провадженні №78077295.

Господарський суд Волинської області ухвалою від 19.02.2026 у справі №903/136/25 скаргу Приватного акціонерного товариства "Волиньтурист" на дії головного державного виконавця Любомльського відділу державної виконавчої служби у Ковельському районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Хоміч Сергія Володимировича у зведеному виконавчому провадженні №78077295 по справі №903/136/25 за заявою Приватного акціонерного товариства "Укрпрофтур" про видачу судового наказу про стягнення з Приватного акціонерного товариства "Волиньтурист" 300 000 грн заборгованості та 302 грн 80 коп. витрат по сплаті судового збору залишив без розгляду.

Вказана ухвала мотивована тим, що боржником пропущено строк на звернення до суду, а наведені ним причини в мотивування клопотання про поновлення строку на подання скарги суд вважає необґрунтованими.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду першої інстанції, Приватне акціонерне товариство "Волиньтурист" звернулося з апеляційною скаргою до Північно-західного апеляційного господарського суду, відповідно до якої просить ухвалу Господарського суду Волинської області від 19.02.2026 у справі №903/136/25 скасувати та направити справу суду першої інстанції для продовження розгляду.

Апеляційна скарга обґрунтована таким.

Висновки суду першої інстанції щодо можливості звернення ПрАТ "Волиньтурист" зі скаргою з 05.01.2026 не відповідають дійсності, а тому ПрАТ "Волиньтурист" не пропущено строк на подання скарги на дії чи бездіяльність державного виконавця.

Також, у скарзі на дії виконавця, ПрАТ "Волиньтурист" вказувало, що якщо суд вважає строк на подання скарги пропущеним, то ПрАТ "Волиньтурист" просить поновити його, у зв`язку із проблемами з електропостачанням після масованого збою у електромережі України, що спричинили аварійні відключення, що в свою чергу вплинули на роботу підприємства та ускладнили отримання ним належної правової допомоги.

Однак, суд у мотивувальній частині визнав строки на подання скарги на дії державного виконавця пропущеними, проте не вирішив клопотання ПрАТ "Волиньтурист" про поновлення такого строку, а лише надав оцінку такому клопотанню, однак у резолютивній частині оскаржуваної ухвали не вказав про задоволення чи відмову у його задоволенні.

Крім того, у мотивувальній частині ухвали, суд першої інстанції жодним чином не оцінив поважність підстав для поновлення вказаного строку, хоча вони є поважними.

Якщо припустити, що строк на звернення зі скаргою розпочався 05.01.2026, то вказаний строк закінчується 15.01.2026 (четвер). ПрАТ "Волиньтурист" вказана скарга була подана 19.01.2026 (понеділок), тобто після одного робочого дня закінчення строку.

Отже, пропущення процесуального строку тривало всього лиш один робочий день. Подана скарга ПрАТ "Волиньтурист" є об`ємною, містить багато додатків, готувалась тривалий період часу, та не могла бути подана до 15.01.2026 через масовані обстріли території України, що призвели до тривалих відключень світла, що унеможливили підготовку та подання вказаної скарги.

Господарський суду Волинської області ухвалою від 22.01.2026 у цій справі скаргу Приватного акціонерного товариства "Волиньтурист" на дії головного державного виконавця Любомльського відділу державної виконавчої служби у Ковельському районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Хоміча Сергія Володимировича у зведеному виконавчому провадженні №78077295 прийняв до розгляду та призначив її розгляд на 29.01.2026 о 12.00 год.

Отже, під час постановлення вказаної ухвали, суд перевірив дотримання скаржником строків на звернення до суду зі скаргою, визначених ст. 341 ГПК України.

Судом було вирішено питання щодо розгляду скарги ПрАТ "Волиньтурист" без її фактичного розгляду, та не було надано можливості скаржнику, стягувачу і державному виконавцю скористатись правами визначеними ст. 42 ГПК України, а саме надати свої пояснення щодо скарги, взяти участь у дослідженні доказів, поставити питання іншим учасникам справи, надати пояснення суду, навести свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб.

За наведеного, скаржник вважає, що місцевим господарським судом було незаконно залишено без розгляду скаргу ПрАТ "Волиньтурист" без її фактичного розгляду та встановлення моменту, з якого скаржник міг дізнатись чи дізнався про порушення його прав, в порядку передбаченому ГПК України, що є підставо для скасування судового рішення.

Прокурор в письмових поясненнях просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржену ухвалу суду першої інстанції без змін, оскільки вважає, що боржником було подано скаргу із пропуском строку, а підстави для його поновлення відсутні.

Стягувач, орган ДВС не скористалися правом подати відзив на апеляційну скаргу боржника, що відповідно до ч. 3 ст. 263 ГПК України не перешкоджає перегляду судового рішення суду першої інстанції.

В судовому засіданні Північно-західного апеляційного господарського суду 21.04.2026 представник скаржника підтримав доводи, наведені в апеляційній скарзі. Стверджує, що судом першої інстанції при постановленні оскарженої ухвали було порушено норми матеріального та процесуального права. Зауважив, що боржник обґрунтував причини пропуску строку на звернення до суду зі скаргою на дії виконавця. З огляду на вказане, просив ухвалу Господарського суду Волинської області від 19.02.2026 у справі №903/136/25 скасувати та направити справу суду першої інстанції для продовження розгляду.

Прокурор в судовому засіданні заявила, що апеляційна скарга є необґрунтованою та такою, що не підлягає до задоволення, а оскаржену ухвалу суду першої інстанції слід залишити без змін.

В судове засідання 21.04.2026 представники стягувача, органу ДВС не з`явилися.

Враховуючи приписи ст.ст. 269, 273 ГПК України про межі та строки розгляду апеляційних скарг в апеляційній інстанції, той факт, що стягувач, орган ДВС були належним чином та своєчасно повідомлені про дату, час та місце судового засідання, про що свідчать довідки про доставку електронних листів (т. 2, а. с. 21-22), а також те, що явка їх представників в судове засідання обов`язковою не визнавалася, колегія суддів визнала за можливе здійснювати розгляд апеляційної скарги за відсутності представників стягувача, органу ДВС.

Дослідивши матеріали справи, апеляційну скаргу, заслухавши пояснення представника скаржника та прокурора, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування місцевим господарським судом при постановлені ухвали норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити, а оскаржену ухвалу скасувати та передати справу для продовження розгляду суду першої інстанції, виходячи з такого.

Судом апеляційної інстанції встановлено та як убачається з матеріалів справи, що Господарським судом Волинської області 12.05.2025 було видано судовий наказ №903/136/25 про стягнення з Приватного акціонерного товариства "Волиньтурист" на користь Приватного акціонерного товариства "Укрпрофтур" 300 000 грн заборгованості та 302 грн 80 коп. витрат по сплаті судового збору.

В подальшому, 19.01.2026 До Господарського суду Волинської області надійшла скарга Приватного акціонерного товариства "Волиньтурист" на дії державного виконавця, в якій заявник просив суд:

- визнати неправомірними дії головного державного виконавця Любомльського відділу державної виконавчої служби у Ковельському районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Хоміч Сергія Володимировича щодо продовження вчинення виконавчих дій з примусової реалізації нерухомого майна, а саме Будівлі клубу-їдальні пансіонату "Шацькі озера" /В-2/, загальною площею 2352,6 кв.м., що розташована за адресою: Волинська обл., Ковельський р-н, с. Світязь, Гушово урочище, вул. Гайова, буд. 2 у зведеному виконавчому провадженні №78077295;

- визнати неправомірною бездіяльність головного державного виконавця Любомльського відділу державної виконавчої служби у Ковельському районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Хоміч Сергія Володимировича у частині невчинення дій щодо зупинення виконавчий дій шляхом зупинення примусової реалізації нерухомого майна, а саме Будівлі клубу-їдальні пансіонату "Шацькі озера" / В-2/, загальною площею 2352,6 кв.м., що розташована за адресою: Волинська обл., Ковельський р-н, с. Світязь, Гушово урочище, вул. Гайова, буд. 2 у зведеному виконавчому провадженні №78077295.

- зобов`язати головного державного виконавця Любомльського відділу державної виконавчої служби у Ковельському районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Хоміч Сергія Володимировича зупинити виконавчі дії з примусової реалізацію нерухомого майна, а саме Будівлі клубу-їдальні пансіонату "Шацькі озера" /В-2/, загальною площею 2352,6 кв.м., що розташована за адресою: Волинська обл., Ковельський р-н, с. Світязь, Гушово урочище, вул. Гайова, буд. 2 у зведеному виконавчому провадженні №78077295.

Як зазначено вище, Господарський суд Волинської області ухвалою від 19.02.2026 у справі №903/136/25 скаргу Приватного акціонерного товариства "Волиньтурист" на дії головного державного виконавця Любомльського відділу державної виконавчої служби у Ковельському районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Хоміч Сергія Володимировича у зведеному виконавчому провадженні №78077295 по справі №903/136/25 за заявою Приватного акціонерного товариства "Укрпрофтур" про видачу судового наказу про стягнення з Приватного акціонерного товариства "Волиньтурист" 300 000 грн заборгованості та 302 грн 80 коп. витрат по сплаті судового збору залишив без розгляду.

Суд апеляційної інстанції не погоджується із такими висновками суду першої інстанці,ї з таких підстав.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно зі ст. 326 ГПК України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Обов`язковість судового рішення належить до основних засад (принципів) господарського судочинства (ст. ст. 2, 18 ГПК України).

За змістом ч. 1 ст. 147, п. 4 ч. 1 ст. 232 ГПК України судовий наказ є однієї із особливою формою судових рішень.

Частини 1, 5 ст. 74 Закону України "Про виконавче провадження" передбачають, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом. Рішення та дії виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів.

За приписами ст. 339 ГПК України судовий контроль за виконанням судових рішень у господарських справах здійснює суд, який розглянув справу як суд першої інстанції.. Суд може здійснювати судовий контроль за виконанням судового рішення у порядку, встановленому цим розділом.

Сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права (ст. 339-1 ГПК України).

Нормами статей 339, 340 ГПК України передбачена можливість оскарження боржником або стягувачем дій/бездіяльності державного виконавця до того суду, який видав виконавчий документ на виконання свого рішення. Така скарга подається з метою судового контролю за виконанням судового рішення, ухваленого у відповідній справі.

Під час оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця, на виконанні яких перебуває виконавчий документ господарського суду, слід дотримуватися відповідних положень ГПК України, які знаходяться у розділі VI "Судовий контроль за виконанням судових рішень", зокрема, щодо права на звернення зі скаргою у строк десять календарних днів, визначений пунктом "а" частини першої статті 341 цього Кодексу (такий правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.09.2019 у справі № 920/149/18 (провадження № 12-297гс18), від 01.11.2023 у справі № 904/3734/20, постановах Верховного Суду від 15.02.2024 у справі № 909/524/19, від 19.03.2024 у справі № 909/992/19).

Відповідно до ч.1 ст.341 ГПК України скаргу може бути подано до суду:

а) у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права;

б) у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій.

Пропущений строк для подання скарги може бути поновлено судом за наявності поважних причин його пропуску на підставі клопотання особи, яка подає скаргу, що має бути заявлено одночасно зі скаргою. У разі подання скарги з пропуском строку і за відсутності поважних причин для його поновлення та клопотання особи, яка подає скаргу, така скарга залишається судом без розгляду (ч.2 ст.341 ГПК України).

За приписами ст.118 ГПК України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Верховний Суд неодноразово зазначав (зокрема, у постановах від 01.11.2023 у справі №904/3734/20, від 15.02.2024 у справі № 909/524/19, від 19.03.2024 у справі № 909/992/19), що передумовою для розгляду скарги на дії чи бездіяльність державного, приватного виконавця по суті є встановлення факту подання цієї скарги у строк, передбачений частиною першою статті 341 ГПК України, або наявності відповідного клопотання та обставин для поновлення такого строку, якщо його було пропущено з поважних причин.

Апеляційний господарський суд зауважує, що ПрАТ "Волиньтурист" у відповідній скарзі вказувало, що 05.01.2026 дізналося про електронні торги та 07.01.2026 звернулося до державного виконавця із заявою, в якій зазначило, що:

- Головним слідчим управлінням Державного бюро розслідувань за процесуального керівництва прокурорів Офісу Генерального прокурора здійснюється досудове розслідування в кримінальному провадженні №0001170 від 20.08.2019 за ознаками злочинів, передбачених ч. 1 ст. 15, ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 366, ч. 2 ст. 367, ч. 5 ст. 191 КК України та інших статей КК України;

- у цьому кримінальному провадження досліджуються обставини неналежного виконання Головою Фонду державного майна України своїх службових обов`язків та системного ігнорування вимог ст. 2, п. 5 ч. 1 ст. 4 Закону України "Про Фонд державного майна України" в частині відсутності належного контролю у сфері організації та проведення приватизації державного майна, відчуження державного майна, передачі державного майна в оренду та користування, повернення у державну власність державного майна, що було приватизоване, відчужене або вибуло з державної власності з порушенням законодавства, призвело до відчуження об`єктів нерухомості, які перебували у віданні Федерації професійних спілок України (код 00014479), ПрАТ "Укрпрофоздоровниця" (код 02583780), ПрАТ "Укрпрофтур" (код 02605473) та є державною власністю;

- у межах вказаного кримінального провадження орган досудового розслідування стверджує про приналежність нерухомого майна ПрАТ "Волиньтурист", що наразі перебуває на торгах до об`єктів державної власності;

- крім того, ухвалою слідчого судді Личаківського районного суду міста Львова від 30.08.2022 у справі № 463/6275/22, клопотання прокурора другого відділу процесуального керівництва першого управління організації і процесуального керівництва у кримінальних провадженнях органів Державного бюро розслідувань Департаменту нагляду за додержанням законів органами Державного бюро розслідувань Офісу Генерального прокурора про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні за № 0001170 від 20.08.2019 задоволено. Накладено арешт зареєстрований із забороною відчуження, розпорядження та користування на нерухоме майно яке наразі перебуває на вказаних торгах. Крім того, зазначеною Ухвалою слідчого судді заборонено державним реєстраторам та органам державної реєстрації прав (в тому числі, але не виключно Міністерству юстиції України та його територіальним органам, виконавчим органам сільських, селищних та міських рад, Київській міській, районним у місті Києві державним адміністраціям, акредитованим суб`єктам, нотаріусам, іншим особам та органам, які виконують функції державного реєстратора, окрім, як за відповідним зверненням Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів (код 41037901) та уповноважених ним осіб, вчиняти реєстраційні дії стосовно вищевказаного нерухомого майна ПрАТ "Волиньтурист". В Ухвалі також вказано, що нерухоме майно, що перебуває на торгах, Постановою слідчого ДБР визнано речовим доказом;

- відомості про вказане обтяження містяться у Єдиному державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відповідно до запису № 47911537 від 19.09.2022;

- крім того, в ухвалі Господарського суду Волинської області від 11.02.2025 по справі №903/22/25 встановлено, що майно ПрАТ "Волиньтурист", у тому числі те що перебуває на торгах, "перебуває під арештом у кримінальному провадженні і до зняття арешту не підлягатиме відчуженню".

- також, під час судового засідання у Господарському суді Волинської області 11.02.2025 по справі № 903/22/25, прокурор Волинської обласної прокуратури Артем Рішко вказав, що вказане майно арештоване ще з 2022 року в кримінальному провадженні. Тому у випадку, якщо буде задоволене судове рішення, то на нього однозначно не може бути звернуте стягнення, оскільки майно арештоване.

- ст. 175 КПК України визначено, що ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

За викладеного, ПрАТ "Волиньтурист" інформував Любомльський відділ державної виконавчої служби у Ковельському районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про зазначену ситуацію та просило вчинити дії відповідно до чинного законодавства, про що повідомити ПрАТ "Волиньтурист".

Така заява міститься в матеріалах справи (т. 1, а. с. 35-36).

При цьому колегія суддів звертає увагу, що матеріалами справи дійсно підтверджується обізнаність боржника станом на 05.01.2026 про вчинення виконавцем відповідних дій щодо проведення 09.01.2026 торгів.

Водночас сама по собі попередня обізнаність про проведення торгів ще не свідчить про вчинення виконавцем дій чи допущення бездіяльності, які заінтересована особа оцінює як порушення та які вона має намір оскаржити.

Колегія суддів зважає на те, що ПрАТ "Волиньтурист" не оскаржує самих дій державного виконавця щодо призначення електронних торгів, а звертаючись із скаргою просило:

- визнати неправомірними дії головного державного виконавця Любомльського відділу державної виконавчої служби у Ковельському районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Хоміч Сергія Володимировича щодо продовження вчинення виконавчих дій з примусової реалізації нерухомого майна, а саме Будівлі клубу-їдальні пансіонату "Шацькі озера" /В-2/, загальною площею 2352,6 кв.м., що розташована за адресою: Волинська обл., Ковельський р-н, с. Світязь, Гушово урочище, вул. Гайова, буд. 2 у зведеному виконавчому провадженні №78077295;

- визнати неправомірною бездіяльність головного державного виконавця Любомльського відділу державної виконавчої служби у Ковельському районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Хоміч Сергія Володимировича у частині невчинення дій щодо зупинення виконавчий дій шляхом зупинення примусової реалізації нерухомого майна, а саме Будівлі клубу-їдальні пансіонату "Шацькі озера" / В-2/, загальною площею 2352,6 кв.м., що розташована за адресою: Волинська обл., Ковельський р-н, с. Світязь, Гушово урочище, вул. Гайова, буд. 2 у зведеному виконавчому провадженні №78077295;

- зобов`язати головного державного виконавця Любомльського відділу державної виконавчої служби у Ковельському районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Хоміч Сергія Володимировича зупинити виконавчі дії з примусової реалізацію нерухомого майна, а саме Будівлі клубу-їдальні пансіонату "Шацькі озера" /В-2/, загальною площею 2352,6 кв.м., що розташована за адресою: Волинська обл., Ковельський р-н, с. Світязь, Гушово урочище, вул. Гайова, буд. 2 у зведеному виконавчому провадженні №78077295.

Скаржник вірно вказує, що подавши заяву 07.01.2026 він мав очікування, що державний виконавець, дізнавшись про зазначені у ній обставини, зупинить вчинення виконавчих дій.

Тому, на переконання апеляційного господарського суду, у цьому випадку можна стверджувати, що про порушення своїх прав боржник міг дізнатися лише 09.01.2026, коли відбулися торги, оскільки до цієї дати виконавець мав можливість зупинити реалізацію майна.

Відтак, з урахуванням п. а ч. 1 ст. 341 ГПК України строк на звернення зі скаргою спливав 19.01.2026.

За приписами ч. 1 ст. 116 ГПК України перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Частиною 4 цієї ж статті передбачено, що якщо закінчення строку припадає на вихідний, святковий чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день.

Строк не вважається пропущеним, якщо до його закінчення заява, скарга, інші документи чи матеріали або грошові кошти здані на пошту чи передані іншими відповідними засобами зв`язку (ч. 7 ст. 116 ГПК України).

Беручи до уваги, що скарга сформована в системі Електронний суд 19.01.2026, то боржником не пропущений строк на подання скарги на дії чи бездіяльність державного виконавця.

А тому висновки суду першої інстанції про залишення скарги без розгляду, у зв`язку із пропуском боржником процесуального строку, не відповідають обставинам справи та призвели до порушення норм процесуального права.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Відповідно до ч. 4 ст. 11 ГПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

За усталеною практикою Європейського суду з прав людини (справи "Серявін та інші проти України", "Пронін проти України" одним із завдань вмотивованого рішення є продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Ігнорування судом доречних аргументів сторони є порушенням статті Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

У справі "Трофимчук проти України" (№ 4241/03, §54, ЄСПЛ, 28.10.2010) ЄСПЛ також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.

В справі "Салов проти України" від 06.09.2005 Європейський Суд з прав людини наголосив на тому, що згідно ст. 6 Конвенції рішення судів достатнім чином містять мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя (рішення від 27.09.2001 у справі "Hirvisaari v. Finland"). У рішенні звертається увага, що статтю 6 параграф 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення, може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи (рішення від 09.12.1994 у справі "Ruiz Torija v. Spain").

У пунктах 32, 34, 36 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень зазначено, що усі судові рішення повинні бути зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; судові рішення повинні, у принципі, бути обґрунтованими; підстави прийняття рішення повинні бути узгодженими, чіткими, недвозначними й несуперечливими; вони повинні давати можливість читачеві простежити логіку міркувань, які привели суддю до ухваленого ним рішення.

Колегія суддів апеляційної інстанції з огляду на викладене зазначає, що скаржник був почутим і йому надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, доводи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження під час апеляційного провадження.

З урахуванням викладеного в сукупності, апеляційний господарський суд дійшов висновку, що суд першої інстанції помилково залишив без розгляду скаргу Приватного акціонерного товариства "Волиньтурист" на дії головного державного виконавця Любомльського відділу державної виконавчої служби у Ковельському районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Хоміч Сергія Володимировича у зведеному виконавчому провадженні №78077295 по справі №903/136/25 за заявою Приватного акціонерного товариства "Укрпрофтур" про видачу судового наказу про стягнення з Приватного акціонерного товариства "Волиньтурист" 300 000 грн заборгованості та 302 грн 80 коп. витрат по сплаті судового збору.

Відповідно до ст. 86 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних в справі доказів.

В силу приписів ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

За приписами п. 6 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відповідно до п. п. 3, 4 ч. 1 ст. 280 ГПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

За таких обставин, апеляційна скарга Приватного акціонерного товариства "Волиньтурист" підлягає задоволенню, а ухвалу Господарського суду Волинської області від 19.02.2026 у справі № 903/136/25 слід скасувати та направити справу суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись статтями 255, 269, 270, 271, 275-279, 282 ГПК України, Північно-західний апеляційний господарський суд

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Волиньтурист" задовольнити.

2. Ухвалу Господарського суду Волинської області від 19.02.2026 у справі № 903/136/25 скасувати.

3. Справу № 903/136/25 направити до Господарського суду Волинської області для продовження розгляду.

4. Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду у випадках, строках та порядку встановлених статтями 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складений "24" квітня 2026 р.

Головуючий суддя Петухов М.Г.

Суддя Гудак А.В.

Суддя Олексюк Г.Є.