ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.04.2026м. ДніпроСправа № 904/7189/25

за позовом Департамента цивільного захисту населення Сумської обласної державної адміністрації, м. Суми

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Лівайн Торг", м. Дніпро

про стягнення передоплати у розмірі 6 240 грн. та пені у розмірі 1 814,22 грн.

Суддя Ніколенко М.О.

Без участі представників сторін.

РУХ СПРАВИ.

Департамент цивільного захисту населення Сумської обласної державної адміністрації звернувся до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Лівайн Торг" про стягнення передоплати у розмірі 6 240 грн. та пені у розмірі 1 814,22 грн.

Ухвалою суду від 23.12.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене провадження у справі. Справу № 904/7189/25 ухвалено розглядати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами.

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЇ ПОЗИВАЧА.

Позивач вказав, що між Товариством з обмеженою відповідальністю "Лівайн Торг" (Учасник за Договором, далі по тексту - Відповідач) та Департаментом цивільного захисту населення Сумської обласної державної адміністрації (Замовник за Договором, далі по тексту - Позивач) 26 травня 2020 року було укладено договір про закупівлю товарів за державні кошти № 238/127, відповідно до якого Відповідач приймає на себе зобов`язання передати Замовнику у власність Товар, а Замовник зобов`язується сплатити і прийняти Товар, а саме дизельне паливо в кількості 2650 літрів на суму 51 675,00 грн. (договір по процедурі закупівлі для поповнення регіонального матеріального резерву Сумської області).

Позивач стверджує, що ним на виконання умов Договору було перераховано Відповідачеві кошти в сумі 51 675,00 грн. на вказані в рахунку-фактурі реквізити Учасника, що підтверджується платіжним дорученням № 466 від 02 червня 2020 року.

Позивач наполягає на тому, що свої зобов`язання Позивач щодо перерахунку коштів на рахунок Відповідача виконав повністю та отримав Товар у власність у відповідній кількості до Договору.

Позивач зазначив, що, відповідно до розпорядження голови Сумської обласної державної адміністрації - начальника обласної військової адміністрації від 25.09.2024 № 524-ОД на виконання 1 державним пожежно-рятувальним загоном (далі - 1 ДПРЗ) ГУ ДСНС України у Сумській області запобіжних заходів у разі загрози виникнення надзвичайних ситуацій та ліквідації їх наслідків, проведення невідкладних відновлюваних робіт, розгортання та забезпечення діяльності пунктів незламності забезпечення пальним транспортних засобів підприємств та громадян, залучених для евакуації постраждалих із зони надзвичайної ситуації та можливого ураження (копія розпорядження додається) було отримано відповідно до накладних (вимог) № № 25, 29 (копії додаються) 10 000 літрів дизельного пального. Пально-мастильні матеріали були передані у зазначеній кількості у скретч-картах відповідного номіналу по 10, 15, 20, 30 літрів. У цій кількості також знаходилися скретч-картки, які були придбані у ТОВ "Лівайн Торг" відповідно до зазначеного вище Договору.

Позивач вказав, що, 09.09.2025 до нього звернулося Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Сумській області з проханням розглянути питання щодо повернення залишків матеріальних цінностей дизельного палива, які були ним отримані з регіонального матеріального резерву Сумської області відповідно до розпорядження голови Сумської обласної державної адміністрації - начальника обласної військової адміністрації від 25.09.2024 № 524-ОД, у зв`язку з тим, що на даний час цей залишок пально-мастильних матеріалів не може бути використаний за призначенням, оскільки, як відомо, АЗС, які повинні їх реалізувати, зачинені. Як відомо, ТОВ «"Лівайн Торг" та інші ТОВ, що безпосередньо пов`язанні з ТОВ «АВІАС», з 28 грудня 2024 року по теперішній час на АЗС - партнерах не здійснюють відпуск пального.

Таким чином, Позивачу, за його твердженням, повернуто невикористані раніше пально-мастильні матеріали у вигляді талонів (скретч-карток), які були придбані Позивачем відповідно до договору від 26 травня 2020 року № 238/127, у кількості дизельне паливо 320 літрів (паливні картки 20л - 7 шт., 30л - 6 шт. на суму 6240,00 грн.).

Позивач вказав, що, за умовами вищезазначеного Договору по процедурі закупівлі (поповнення регіонального матеріального резерву Сумської області):

п. 2.1. Товар вважається переданим Учасником і прийнятим Замовником по кількості і якості з моменту отримання Товару згідно умов Договору.

п.п. 5.2.1. Передача Замовнику Товару за цим Договором здійснюється Учасником на АЗС шляхом заправки автомобілів Замовника при пред`явленні довіреними особами Замовника скретч-карт.

п.п. 5.2.2. Скретч-карта є підставою для видачі (заправки) з АЗС вказаного в карті об`єму і марки товару, після чого всі обов`язки Сторін по погашених скретч-картах вважаються виконаними, при цьому Учасник не може передати Замовнику Товар іншої марки чи в кількості меншій, ніж зазначено в скретч-карті.

Позивач наполягає на тому, що останній строк належної поставки Товару сплинув 01.01.2025, свої зобов`язання щодо поставки Товару Відповідач не виконав.

Таким чином, на думку позивача, з урахуванням вищевикладеного, Відповідачем були порушені вимоги ст. 526 Цивільного кодексу України, що призвело до утворення з боку Відповідача заборгованості перед Позивачем в сумі 6 240,00 грн.

За розрахунком позивача, прострочення з поставки Товару на дату підписання позовної заяви 15.12.2025 склало 283 календарних дні (з 01.01.2025 по 14.12.2025).

Позивач зазначив, що пунктами 7.2., 7.3.1, 7.3.2. Договору від 26 травня 2020 року № 238/127 Сторони передбачили відповідальність за порушення умов Договору: «У разі порушення строків виконання зобов`язань стягується пеня в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми вартості товарів, з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення». Керуючись цим положенням Договору, на дату підписання даної позовної заяви, Відповідач за порушення термінів поставки Товару, повинен сплатити на користь Позивача за договором від 26 травня 2020 року №238/127, пеню у розмірі 1 814,22 грн. за кожен день прострочення поставки Товару, що становить 283 календарних дні, з 01.01.2025.

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ЗАПЕРЕЧЕНЬ ВІДПОВІДАЧА.

Відповідач відзиву на позов не надав.

ПЕРЕЛІК ОБСТАВИН, ЯКІ Є ПРЕДМЕТОМ ДОКАЗУВАННЯ У СПРАВІ.

Предметом цього судового розгляду є вимоги gjpbdfxf про стягнення з відповідача передоплати за договором про закупівлю товарів за державні кошти № 238/127 від 26.05.2020 у розмірі 6 240 грн. та пені у розмірі 1 814,22 грн.

Для правильного вирішення цього спору необхідно встановити, які саме правовідносини склались між сторонами, які взаємні права та обов`язки виникли між сторонами (чи був оплачений позивачем товар, у якому розмірі; в які строки товар мав бути поставлений відповідачем), чи мало місце порушення будь-яких зобов`язань (чи був поставлений відповідачем оплачений товар), які саме зобов`язання порушені боржником, яке право чи інтерес кредитора порушено, які наслідки порушення зобов`язань боржником.

ОЦІНКА АРГУМЕНТІВ УЧАСНИКІВ СПРАВИ.

НОРМИ ПРАВА, ЯКІ ЗАСТОСУВАВ СУД. ПОЗИЦІЯ СУДУ.

Між Товариством з обмеженою відповідальністю "Лівайн Торг" (надалі учасник) та Департаментом цивільного захисту населення Сумської обласної державної адміністрації (надалі - замовник) було укладено договір про закупівлю товарів за державні кошти № 238/127 від 26.05.2020 (надалі - договір).

Відносини, що виникли між сторонами у справі на підставі цього договору, є господарськими зобов`язаннями, тому, згідно зі ст. 4, 173-175 і ч. 1 ст.193 ГК України, до цих відносин мають застосовуватися відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей передбачених Господарським кодексом України.

Відповідно до п. 10.1 договору, цей договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання сторонами та його скріплення печатками сторін.

Згідно з п. 10.2 договору, строк цього договору починає свій перебіг у момент, визначений у п. 10.1 цього договору, та діє до 31.12.2020. Дія договору про закупівлю може продовжуватися на строк, достатній для проведення процедури закупівлі на початку наступного року, в обсязі, що не перевищує 20 відсотків суми, визначеної в договорі, укладеному в попередньому році, якщо видатки на цю мету затверджено в установленому порядку.

Пунктом 1.1 договору передбачено, що учасник приймає на себе зобов`язання передати замовнику у власність ДК 021:201: (CPV) 09130000-9-Нафта і дистиляти (надалі - товар), а замовник зобов`язується сплатити і прийняти вказаний товар.

Також пунктом 1.1 договору визначено: найменування товару - дизельне паливо Energy; одиниця виміру - літр; кількість - 2 650 літрів; ціна за 1 літр - 19,50 грн.; загальна сума з ПДВ - 51675 грн.

Статтею 193 ГК України визначено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону та інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 530 Цивільного кодексу України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Приписи частини 7 статті 193 Господарського кодексу України та статті 525 Цивільного кодексу України встановлюють загальне правило щодо заборони односторонньої відмови від зобов`язання або односторонньої зміни його умов, що кореспондується із вимогами статті 629 Цивільного кодексу України щодо обов`язковості договору для виконання сторонами.

Згідно зі статтею 202 Господарського кодексу України та статтею 598 Цивільного кодексу України, зобов`язання припиняються виконанням, проведеним належним чином.

Позивач виконав умови договору, платіжним дорученням № 466 від 02.6.2020 сплатив відповідачу грошові кошти у загальному розмірі 51 675 грн. у якості передоплати за товар.

Учасник, в свою чергу, за видатковою накладною № 0127/0001345 від 01.06.2020 передав замовнику скретч-картки на відпуск нафтопродуктів на загальну суму 51 675 грн.

Відповідно до п. 5.1 договору, строк поставки товарів - до закінчення терміну дії довірчого документу.

Згідно з п. 5.2.1 договору, передача замовнику товару за цим договором здійснюється учасником на АЗС шляхом заправки автомобілів замовника при пред`явленні довіреними особами замовника скретч-карт.

Пунктом 5.3 договору передбачено, що умови постачання товару - самовивезення. Замовник зобов`язується отримати товар на АЗС до закінчення терміну дії довірчого документу, який зазначений на довірчому документі.

Позивач пред`являв на АЗС постачальника придбані скретч-картки задля фактичного отримання нафтопродуктів.

Однак, відповідач порушив свої зобов`язання за договором та не поставив позивачу пальне за придбаними останнім скретч - картками у повному обсязі. Всього відповідачем було поставлено позивачу нафтопродукти на загальну суму 45 435 грн. Скретч-картки на загальну суму 6 240 грн. залишились не реалізовані.

Передоплату у розмірі 6 240 грн. відповідач позивачу не повернув.

Частиною 2 ст. 693 Цивільного кодексу України визначено, що якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Виходячи із системного аналізу вимог чинного законодавства аванс (попередня оплата) - це грошова сума, яка не забезпечує виконання договору, а є сумою, що перераховується згідно з договором наперед, у рахунок майбутніх розрахунків, зокрема, за товар який має бути поставлений, за роботи, які мають бути виконані. При цьому аванс підлягає поверненню особі, яка його сплатила, лише у випадку невиконання зобов`язання, за яким передавався аванс, незалежно від того, з чиєї вини це відбулося (висновок про застосування норм права, викладений у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 21 лютого 2018 року у справі №910/12382/17).

В постанові Великої палати Верховного суду від 22.09.2020 у справі № 918/631/19 викладено правову позицію про те, що у постачальника виникає зобов`язання повернути покупцю суму попередньої оплати відповідно до частини другої статті 693 ЦК України, частини першої статті 530 ЦК України з наступного дня після спливу строку поставки.

Тобто, для визначення моменту виникнення у учасника обов`язку повернути замовнику суму попередньої оплати, необхідно встановити строк настання обов`язку учасника поставити товар.

Як було вказано вище, Відповідно до п. 5.1 договору, строк поставки товарів - до закінчення терміну дії довірчого документу.

Однак, у жодному довірчому документі відсутній термін його дії.

Згідно з ч. 2 ст. 530 ЦК України, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час, крім випадків, установлених законом про банки і банківську діяльність. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Згідно з частинами 1, 2, 3 статті 13 Господарського процесуального кодексу України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до статті 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Позивач не надав до суду належних та допустимих доказів звернення до відповідача із вимогою про поставку залишкової частини товару на суму 6 240 грн.

Разом з тим, згідно з усталеною практикою ЄСПЛ, реалізуючи положення Конвенції, необхідно уникати занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але й реальним, суди не повинні допускати "надмірного формалізму".

Верховний Суд у застосуванні положень частини другої статті 693 ЦК України неодноразово наголошував на тому, що умовою їх застосування є неналежне виконання продавцем свого зобов`язання зі своєчасного передання товару покупцю. У разі настання такої умови покупець має право діяти альтернативно: вимагати передання оплаченого товару від продавця, або вимагати повернення суми попередньої оплати. Можливість обрання певного визначеного варіанта правової поведінки боржника є виключно правом покупця, а не продавця. Отже, волевиявлення щодо обрання одного з варіантів вимоги покупця має бути вчинено ним в активній однозначній формі такої поведінки, причому доведеної до продавця. Оскільки закон не визначив форми пред`явлення такої вимоги покупця, останній може здійснити своє право будь-яким шляхом: як шляхом звернення до боржника з претензією, листом, телеграмою тощо, так і шляхом пред`явлення через суд вимоги у визначеній законом процесуальній формі - формі позову. Така правова позиція викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 15.02.2024 у справі № 910/3611/23, від 09.02.2023 у справі № 910/5041/22, від 07.02.2018 у справі № 910/5444/17 (на яку посилається Скаржник у касаційній скарзі).

За таких обставин слід вважати, що відповідач прострочив своє грошове зобов`язання з повернення суми попередньої оплати у зв`язку із фактичним закінченням строку поставки, та яку позивач зажадав повернути на підставі частини другої статті 693 ЦК України, звернувшись до суду з цим позовом.

А отже, позовні вимоги Департамента цивільного захисту населення Сумської обласної державної адміністрації, про повернення суми попередньої оплати у розмірі 6 240 грн. є обґрунтованими.

Також згідно з п. 7.2. договору, за у разі невиконання або несвоєчасного виконання зобов`язань при закупівлі товарів за бюджетні кошти учасник сплачує замовнику штрафні санкції (неустойка, штраф, пеня) у розмірі, визначеному відповідно до п.п. 7.3.1, 7.3.2 цього договору.

Пунктом 7.3.2 договору визначено, що у разі порушення зобов`язання стягується пеня у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми вартості товарів, з яких допущено прострочення виконання за кожен день прострочення.

Відповідно до положень ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Відповідно ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

На підставі пунктів 7.2., 7.3.2 договору позивач нарахував пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за загальний період з 01.01.2025 по 14.12.2025 у розмірі 1 814,22 грн. за порушення учасником строків поставки товару.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок пені суд встановив, що позивачем було неправильно визначено період прострочення виконання відповідачем свого зобов`язання з поставки товару.

Як було вказано вище, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частиною 1 ст. 627 ЦК України встановлено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Так, сторони у договорі передбачили можливість нарахування пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми будь-якого (не тільки грошового) невиконаного стороною зобов`язання за кожний день прострочення.

Правомірність нарахування стороною за договором пені за прострочення виконання боржником негрошового зобов`язання (за умови встановлення сторонами у такому договорі обов`язку оплати пені за прострочення виконання стороною негрошового зобов`язання та розміру такої пені) підтверджена численною судовою практикою, зокрема, Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 18 лютого 2026 року у справі № 911/969/24.

Однак, для визначення початку періоду нарахування пені визначальним є саме дата настання строку виконання боржником свого договірного зобов`язання.

Під час розгляду цієї справи судом було встановлено, що за відсутності належних та допустимих доказів іншого, слід вважати, що відповідач прострочив своє грошове зобов`язання з повернення суми попередньої оплати у зв`язку із фактичним закінченням строку поставки, та яку позивач зажадав повернути на підставі частини другої статті 693 ЦК України, звернувшись до суду з цим позовом.

Позивачем, в свою чергу, не доведено належними та допустимими доказами факт існування прострочення відповідача строків поставки товару у період з 01.01.2025 по 14.12.2025 та не обґрунтовано таку правову позицію посиланням на приписи чинного законодавства.

А отже, позовні вимоги про стягнення пені у розмірі 1 814,22 грн. є не обґрунтованими.

ПЕРЕЛІК ДОКАЗІВ, ЯКИМИ СТОРОНИ ПІДТВЕРДЖУЮТЬ АБО СПРОСТОВУЮТЬ НАЯВНІСТЬ КОЖНОЇ ОБСТАВИНИ, ЯКА Є ПРЕДМЕТОМ ДОКАЗУВАННЯ У СПРАВІ.

Обставини, на які посилається позивач, доводяться договором 238/127 від 26.05.2020 (т. 1 а.с. 9 - 10), видатковою накладною (т. 1 а.с. 10), листом ДСНС України № 63 01/1-6102/63 14 від 08.09.2025 (т. 1 а.с. 12), накладними - вимогами (т. 1 а.с. 13 - 14), невикористаними скретч-картками (т. 1 а.с. 15), платіжним дорученням № 466 від 02.06.2020 (т. 1 а.с. 16).

ВИСНОВКИ СУДУ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ СПРАВИ.

За результатами розгляду справи суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити у частині стягнення суми передоплати у розмірі 6 240 грн.

У задоволенні позовних вимог про стягнення пені у розмірі 1 814,22 грн. - слід відмовити.

РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ.

Відповідно статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати позивача зі сплати судового збору слід розподілити пропорційно задоволених позовних вимог.

При цьому, слід зазначити про таке.

Як вбачається з позовної заяви, позивачем заявлено 1 вимогу майнового характеру загальною ціною 8 054,22 грн.

Згідно ч. 1 ст. 4 Закону України "Про судовий збір", судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

У відповідності до пп. 2 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір", за подання до господарського суду позовної заяви немайнового характеру позивачем сплачується 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ст. 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2025 рік" встановлено, що прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня 2025 року становить 3 028 грн.

Частиною 3 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" передбачено, що при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

За таких обставин, за подання цього позову позивачем мав бути сплачений судовий збір у розмірі 2 422,40 грн.

Платіжною інструкцією № 874 від 12.12.2025 позивачем був сплачений судовий збір у розмірі 3 028 грн. Тобто, позивачем було надлишково сплачено до державного бюджету судовий збір у розмірі 605,60 грн.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 7 Закону України "Про судовий збір", сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Відтак, надлишково сплачений позивачем судовий збір у розмірі 605,60 грн. може бути повернутий останньому ухвалою суду за відповідним клопотанням.

Керуючись положеннями Господарського Кодексу України, Цивільного кодексу України, ст. 73, 74, 123, 129, 232, 233, 236-241, 326 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Лівайн Торг" (місцезнаходження: 49000, м. Дніпро, вул. Мандриківська, буд. 47, оф. 503; ідентифікаційний код: 41449359) на користь Департамента цивільного захисту населення Сумської обласної державної адміністрації (місце реєстрації: 40009, м. Суми, вул. Шевченка, 9; ідентифікаційний код: 14373147) суму передоплати у розмірі 6 240 грн. та витрати зі сплати судового збору у розмірі 1 876,75 грн.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Відмовити у задоволенні позовних вимог про стягнення пені у розмірі 1 814,22 грн.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Рішення може бути оскаржено в порядку, передбаченому Господарським процесуальним кодексом України, протягом 20 днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складений та підписаний 22.04.2026.

Суддя М.О. Ніколенко