СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

про залишення апеляційної скарги без руху

23 квітня 2026 року м. Харків Справа № 922/1831/25

Східний апеляційний господарський суд у складі судді Шутенко І.А.

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Мегаенерго Постач" (вх. №851 Х/1) на рішення ухвалене Господарським судом Харківської області у складі судді Кухар Н.М. 17.03.2026 (повний текст складений 24.03.2026) у справі №922/1831/25

за позовом Керівника Київської окружної прокуратури міста Харкова в інтересах держави, в особі Міністерства освіти і науки України, м.Київ

до відповідачів:

1) Державного біотехнологічного університету, м.Харків

2) Товариства з обмеженою відповідальністю "Мегаенерго Постач", м.Харків

про визнання недійсними додаткових угод до договору та стягнення 335 515,88грн

УСТАНОВИВ:

Керівник Київської окружної прокуратури міста Харкова 26.05.2025 звернувся до Господарського суду Харківської області з позовною заявою в інтересах держави, в особі Міністерства освіти і науки України, до Харківської державної зооветеринарної академії та Товариства з обмеженою відповідальністю "Мегаенерго Постач" про визнання недійсними додаткових угод до Договору № 23 від 19.02.2021 про постачання електричної енергії споживачу, а саме: Додаткової угоди № 1 від 23.04.2021; Додаткової угоди № 2 від 30.07.2021; Додаткової угоди № 3 від 28.08.2021; Додаткової угоди № 4 від 30.08.2021; Додаткової угоди № 5 від 13.10.2021; Додаткової угоди № 6 від 18.10.2021; Додаткової угоди № 7 від 23.10.2021; Додаткової угоди № 8 від 28.10.2021; Додаткової угоди № 9 від 10.11.2021; Додаткової угоди № 10 від 29.11.2021; Додаткової угоди № 11 від 03.12.2021.

Прокурор також просить стягнути з ТОВ "Мегаенерго Постач" на користь Міністерства освіти і науки України грошові кошти у розмірі 335 515,88 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що вищевказані Додаткові угоди №№ 1-11 до Договору від 19.02.2021 укладені всупереч вимогам п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону України "Про публічні закупівлі", ст. 632, 652 ЦК України, а також суперечать інтересам держави в частині недотримання вимог щодо максимальної економії та ефективності витрачання публічних коштів, виділених на вищевказану закупівлю.

За доводами прокуратури, Додаткові угоди №№1-11 до Договору не містять жодних обґрунтувань зміни істотних умов Договору в частині збільшення ціни за одиницю товару. Відсутні посилання на будь-які підтверджуючі документи від постачальника в обґрунтування необхідності підвищення ціни за одиницю товару. Загальний відсоток збільшення ціни за 1 кВт/год товару, порівняно з первісними умовами Договору, склав 141%.

Водночас відповідач-2 стверджує, що ціна на електроенергію протягом виконання Договору про постачання електричної енергії від 19.02.2021 збільшувалась обґрунтовано, з урахуванням коливання цін на ринку електроенергії, що підтверджується експертними висновками Харківської торгово-промислової палати.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 10.07.2025 задоволено заяву Державного біотехнологічного університету про заміну відповідача у справі №922/1831/25 - Харківської державної зооветеринарної академії () на його правонаступника - Державний біотехнологічний університет (вул. Алчевських, буд. 44, м. Харків, 61002; ).

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 10.07.2025 за клопотанням ТОВ "Мегаенерго Постач" провадження у справі № 922/1831/25 зупинялось до прийняття Великою Палатою Верховного Суду рішення у справі № 920/19/24.

Рішенням Господарського суду Харківської області від 17.03.2026 у справі №922/1831/25 позовні вимоги задоволено повністю. Ухвалено:

Визнати недійсною Додаткову угоду № 1 від 23.04.2021 до Договору № 23 від 19.02.2021 про постачання електричної енергії споживачу.

Визнати недійсною Додаткову угоду № 2 від 30.07.2021 до Договору № 23 від 19.02.2021 про постачання електричної енергії споживачу.

Визнати недійсною Додаткову угоду № 3 від 28.08.2021 до Договору № 23 від 19.02.2021 про постачання електричної енергії споживачу.

Визнати недійсною Додаткову угоду № 4 від 30.08.2021 до Договору № 23 від 19.02.2021 про постачання електричної енергії споживачу.

Визнати недійсною Додаткову угоду № 5 від 13.10.2021 до Договору № 23 від 19.02.2021 про постачання електричної енергії споживачу.

Визнати недійсною Додаткову угоду № 6 від 18.10.2021 до Договору № 23 від 19.02.2021 про постачання електричної енергії споживачу.

Визнати недійсною Додаткову угоду № 7 від 23.10.2021 до Договору № 23 від 19.02.2021 про постачання електричної енергії споживачу.

Визнати недійсною Додаткову угоду № 8 від 28.10.2021 до Договору № 23 від 19.02.2021 про постачання електричної енергії споживачу.

Визнати недійсною Додаткову угоду № 9 від 10.11.2021 до Договору № 23 від 19.02.2021 про постачання електричної енергії споживачу.

Визнати недійсною Додаткову угоду № 10 від 29.11.2021 до Договору № 23 від 19.02.2021 про постачання електричної енергії споживачу.

Визнати недійсною Додаткову угоду № 11 від 03.12.2021 до Договору № 23 від 19.02.2021 про постачання електричної енергії споживачу.

Стягнуто з ТОВ "Мегаенерго Постач" на користь Міністерства освіти і науки України - грошові кошти у розмірі 335 515,88 грн.

Стягнуто з ТОВ "Мегаенерго Постач" на користь Харківської обласної прокуратури - витрати зі сплати судового збору в розмірі 17349,39 грн.

Стягнуто з Державного біотехнологічного університету на користь Харківської обласної прокуратури - витрати зі сплати судового збору в розмірі 13323,20 грн.

Ухвалюючи оскаржуване рішення суд зазначив, що підстави представництва прокурором інтересів держави в суді були визнані судом законними та обґрунтованими в ухвалі від 26.02.2026, якою відмовлено у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Мегаенерго Постач" про залишення позову керівника Київської окружної прокуратури міста Харкова без розгляду.

Суд зазначив, що сторони у випадку коливання цін на ринку наділені правом вносити зміни до договору щодо ціни товару декілька разів, але кожна зміна до договору має містити окреме документальне підтвердження.

У Додаткових угодах №№ 1-11 до Договору взагалі не зазначено, які документи є підставами збільшення ціни. В якості підстави для збільшення ціни в оспорюваних Додаткових угодах зазначено - "коливання ціни товару на ринку".

За висновками суду, цінові довідки Харківської торгово-промислової палати, на які посилається відповідач, не є належними доказами коливання ціни, оскільки вказані документи лише констатують рівень середньозважених цін купівлі-продажу товару на певні проміжки часу та не доводять її коливання.

Отже, у даному випадку, сторони правочину (відповідачі) укладенням додаткових угод необґрунтовано, без відповідної правової підстави, збільшили ціну електроенергії, що призвело до надмірного витрачання замовником бюджетних коштів. Укладення оспорюваних угод про зміну істотних умов договору закупівлі шляхом неодноразового збільшення ціни свідчить про недобросовісність дій постачальника після перемоги на аукціоні та порушення принципів закупівель, визначених Законом.

Як зазначив суд, це призвело до повного нівелювання результатів закупівлі за процедурою відкритих торгів, оскільки Харківська державна зооветеринарна академія як бюджетна освітня установа була змушена оплачувати товар за ціною, вищою аніж встановлена Договором.

ТОВ "Мегаенерго Постач" 11 разів ініціював перед Харківською державною зооветеринарною академією питання про внесення змін до Договору № 23 від 19.02.2021 про постачання електричної енергії споживачу щодо збільшення ціни за одиницю товару - електроенергії, у зв`язку з чим внаслідок укладення Додаткових угод № 1, № 2, № 3, № 4, № 5, № 6, № 7, № 8, № 9, № 10, № 11 до Договору, ціна на електричну енергію збільшилась на 141% від початково визначеної у Договорі (з 1,68 грн до 4,05 грн за 1 кВт/год).

Суд зауважив, що зміни та доповнення до п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону України "Про публічні закупівлі", внесені Законом України від 03.06.2021 № 1530-ІХ "Про внесення змін до Закону України "Про публічні закупівлі" та інших законів України щодо вдосконалення системи функціонування та оскарження публічних закупівель", стосуються лише альтернативного варіанту визначення моменту початку обчислення строку для зміни ціни за одиницю товару та не скасовують встановлену первісною редакцією цього Закону заборону збільшення ціни за одиницю товару більше ніж на 10%.

Суд дійшов висновку, що Додаткові угоди №№ 1-11 до Договору від 19.02.2021 укладені всупереч вимогам п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону України "Про публічні закупівлі", ст. 632, 652 ЦК України, а також суперечать інтересам держави в частині недотримання вимог щодо максимальної економії та ефективності витрачання публічних коштів, виділених на вищевказану закупівлю, у зв`язку з чим зазначені угоди (правочини) підлягають визнанню недійсними у судовому порядку.

Також судом встановлено, що розмір безпідставно сплачених Споживачем на рахунок Постачальника коштів складає 335 515,88 грн (різниця між сумою, яка повинна бути сплачена згідно з первісною ціною - 660 751,47 грн (393 304,448 кВт/год *1,68 грн), та сумою, яка фактично сплачена, - 996 267,35 грн); є такими, що були безпідставно одержані відповідачем-2, підстава їх набуття відпала, а тому відповідач зобов`язаний їх повернути позивачу, що відповідає приписам статей 216, 1212 ЦК України.

Щодо правових підстав повернення коштів позивачу - Міністерству освіти і науки України, проти чого заперечував відповідач-2, суд зазначив, що Кабінету Міністрів України від 16.10.2014 № 630 визначено, що Положенням про Міністерство освіти і науки України, затвердженим постановою Міністерство освіти і науки є головним органом у системі центральних органів виконавчої влади, яке забезпечує формування та реалізує державну політику у сферах освіти і науки, юрисдикція якого поширюється на всю територію України.

Відповідно до даних ЄДРПОУ, Міносвіти є засновником Харківської державної зооветеринарної академії.

Отже, за висновками суду, у розумінні ч. 1 ст. 22 БК України, Міністерство є головним розпорядником бюджетних коштів у сфері освіти та розпорядником вищого рівня по відношенню до ХДЗВА, а також як її засновник та орган управління здійснює контроль за фінансово-господарською діяльністю відповідача-1, який є правонаступником Харківської державної зооветеринарної академії.

Таким чином, безпідставно сплачені кошти підлягають стягненню на користь держави в особі Міністерства освіти і науки України (зазначена позиція узгоджується з правовими висновками, наведеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21.06.2023 у справі № 905/1907/21).

13.04.2026 ТОВ "Мегаенерго Постач" звернулось до Східного апеляційного господарського суду через підсистему "Електронний суд" (зареєстровано судом 14.04.2026) з апеляційною скаргою, в якій просить суд:

1. Скасувати Рішення Господарського суду Харківської області від 17.03.2026 у справі № 922/1831/25 про визнання недійсними додаткових угод, стягнення грошових коштів та ухвалити нове рішення, яким у задоволені позову відмовити повністю.

2. Стягнути з Київської окружної прокуратури міста Харкова на користь ТОВ "Мегаенерго Постач" 25 000грн витрат на професійну правничу допомогу та 46 008,89грн судового збору.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовує наступним:

1. Рішення суду 1 інстанції щодо підстав для представництва прокуратурою інтересів держави у справі прийнято з неправильним застосуванням матеріального права (неправильне тлумачення ч.3, ч. 4 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру", ст. 131-1 Конституції України), порушенням норм процесуального права (ст. 174, 226 ГПК України), висновки суду не відповідають обставинам справи.

За доводами скаржника, самого по собі формального повідомлення Прокуратури відповідного органу для звернення до суду Прокурором в інтересах держави недостатньо. Суд в кожному конкретному випадку має встановити можливість компетентного органу відреагувати у передбаченому законодавством порядку на заявлене порушення, і лише у випадку відсутності такої реакції протягом розумного строку, у Прокуратури виникає відповідне право на здійснення представництва інтересів держави.

2. Рішення суду 1 інстанції щодо оспорюваних додаткових угод прийнято з неправильним застосуванням матеріального права, висновки суду щодо укладення додаткових угод не відповідають обставинам справи.

Скаржник зазначає, що Додаткові угоди було укладено за порядком, передбаченим умовами п. 13.6.2 Договору, яким передбачено, що зміна істотних умов Договору можлива у випадку "збільшення ціни за одиницю товару до 10 відсотків пропорційно збільшенню ціни такого товару на ринку у разі коливання ціни такого товару на ринку за умови, що така зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю (в Договорі)". Під пропорційністю розуміється збільшення ціни саме на такий відсоток, на який відбулося коливання ціни товару на ринку, але не більше ніж на 10 відсотків. У разі збільшення ціни має зменшуватися кількість товару. Розрахунок відсотків зміни ціни і кількості товару здійснюється у додатковій угоді від ціни підписаного Договору, а у наступних додаткових угодах за потреби, - від останньої зміни ціни та кількості товару.

При цьому, Споживач має право відмовитись від такої пропозиції Постачальника, в тому числі у разі надання Постачальником документу/ документів, який/які не підтверджують коливання ціни такого товару на ринку.

Апелянт посилається на те, що законодавцем передбачено: 1) право на зміну ціни за одиницю товару до 10 відсотків пропорційно збільшенню ціни такого товару на ринку; 2) імперативно визначено, що обмеження щодо строків зміни ціни за одиницю товару не застосовується у випадках зміни умов договору про закупівлю електричної енергії.

3. З Судової практики вбачається, що у законодавстві відсутні вимоги щодо того, яким саме документом мають належним чином обґрунтовуватись внесення змін до договору.

Договором, проект якого запропоновано відповідачем - 1 та від умов якого Відповідач - 2 не має права відступати (ст. 41 Закону України "Про публічні закупівлі") детально регламентує порядок зміни ціни за одиницю товару у випадку коливання ціни, зокрема порядок підтвердження коливання ціни, а саме необхідні документи та їх зміст, у тому числі визначено, що це може бути навіть роздруківка з веб-сайту Оператора ринку. На підтвердження коливання ціни за одиницю товару на ринку електричної енергії, ТОВ "Мегаенерго Постач" надавало довідки Харківської ТПП та супровідні листи, що підтверджується наданими Прокуратурою документами (зокрема, листуванням з Відповідачем 1).

4. Тлумачення судом І інстанції п. 2 ч. 5 ст. ст. 41 Закону України "Про публічні закупівлі" є таким, що не відповідає змісту, який законодавець вклав у цю норму, як і не відповідає дійсному діловому обороту.

5. З Постанов ВПВС у справах №922/2321/22, №920/19/24 вбачається, що загальний відсоток коливання ціни у випадку збільшення ціни за одиницю товару не може перевищувати 10%.

При укладенні кожної з оспорюваних Додаткових угод ТОВ "Мегаенерго Постач" розглядало зазначену норму як можливість змінювати ціну за одиницю товару до 10 % щоразу. Тож, кожна Додаткова угода передбачає коливання ціни в діапазоні до 10% в порівнянні з ціною, яка була встановлена попередньою Додатковою угодою.

6. Постанову Великої Палати Верховного суду від 24.01.2024 у справі № 922/2321/22 було прийнято вже після укладення Оспорюваних додаткових угод, відтак у суб`єкта господарювання була відсутня можливість здійснювати правозастосування п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону України "Про публічні закупівлі" згідно висновків ВП ВС станом на дату укладення оскаржуваних додаткових угод.

Відтак, суб`єкти господарювання, що спирались на чинні на момент укладення оспорюваних Додаткових угоду, пост-фактум опинились в ситуації, коли дозволену станом на момент укладення Додаткових угод поведінку через декілька років заднім числом було визначено протиправною, що суперечить принципам "справедливих очікувань", "ясності закону" та "юридичної визначеності".

Апелянт наполягає на невідповідності висновків суду обставинам, встановленим судом, неправильному тлумаченні ч. 5 ст. 41 Закону України "Про публічні закупівлі" та на невірному застосуванні практики Верховного суду. Суд зобов`язаний був врахувати, що існував різний підхід до тлумачення змісту норми п. 2 ч. 5 ст. ст. 41 Закону України "Про публічні закупівлі", що свідчить про відсутність юридичної визначеності вищезазначеної норми закону. Відтак, у випадку невизначеності норми права, її тлумачення повинно застосовуватись на користь особи, тим самим реалізуючи принцип верховенства права.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу справ між суддями Східного апеляційного господарського суду від 14.04.2026 справу №922/1831/25 передано на розгляд суду у складі колегії суддів: головуючий суддя Шутенко І.А., суддя Гребенюк Н.В., суддя Слободін М.М.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 15.04.2026 витребувано у Господарського суду Харківської області матеріали справи №922/1831/25. Відкладено вирішення питань щодо руху апеляційної скарги ТОВ "Мегаенерго Постач" на рішення Господарського суду Харківської області від 17.03.2026 у справі №922/1831/25 до надходження матеріалів справи.

22.04.2026 справа №922/1831/25 надійшла до Східного апеляційного господарського суду.

Дослідивши матеріали апеляційної скарги та додані до неї документи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що зазначена апеляційна скарга не відповідає вимогам глави 1 розділу IV ГПК України та підлягає залишенню без руху з наступних підстав.

Статтею 258 ГПК України встановлено вимоги до форми і змісту апеляційної скарги.

Згідно з п. 2 ч. 3 ст. 258 ГПК України до апеляційної скарги додаються докази сплати судового збору.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначені Законом України "Про судовій збір".

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України "Про судовий збір", судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно пп. 1 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір", за подання до суду позовної заяви майнового характеру юридичною особою ставка судового збору складає 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно п.п.2 п.1 ч.2 ст.4 Закону України "Про судовий збір", за подання до суду позовної заяви немайнового характеру ставка судового збору складає 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб на 01 січня 2025 року визначений у розмірі 3028,00грн.

В апеляційній скарзі ТОВ "Мегаенерго Постач" просить скасувати рішення Господарського суду Харківської області від 17.03.2026 у справі №922/1831/25 в повному обсязі.

Позовна заява містить 11 вимог немайнового характеру (про визнання недійсними 11 додаткових угод до Договору № 23 від 19.02.2021) та 1 майнову вимогу про стягнення з ТОВ "Мегаенерго Постач" 335515,88грн.

Отже, судовий збір, який підлягав сплаті за подання позову до суду першої інстанції становить 38340,74грн.

Приписами ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" передбачено, що за подання апеляційної скарги на рішення суду ставка судового збору становить 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

Враховуючи, що апелянт оскаржує рішення суду першої інстанції в повному обсязі, за подання апеляційної скарги в даному випадку підлягає сплаті судовий збір в розмірі 57511,11грн (38340,74грн *150%).

Разом з тим, відповідно до ч. 3 ст. 4 Закону України "Про судовий збір", при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Враховуючи, що апеляційна скарга подана у цій справі в електронному вигляді з використанням підсистеми ЄСІТС "Електронний суд", тому за подання апеляційної скарги на оскаржуване рішення суду першої інстанції підлягає сплаті судовий збір в розмірі 46008,89грн (57511,11грн * 0,8).

Однак, при поданні апеляційної скарги скаржником в порушення п. 2 ч. 3 ст. 258 ГПК України не надано доказів сплати судового збору у встановленому порядку і розмірі. В переліку доданих до апеляційної скарги додатків також не зазначено про додавання доказів сплати судового збору

Зазначені обставини відповідно до ч. 2 ст. 260 ГПК України є підставою для застосування наслідків, передбачених ст. 174 ГПК України, а саме залишення апеляційної скарги без руху з метою усунення скаржником протягом 10 днів з моменту отримання цієї ухвали недоліків.

Відповідно ч. 2 ст. 174 ГПК України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про залишення апеляційної скарги ТОВ "Мегаенерго Постач" без руху із встановленням заявнику строку для усунення вказаних недоліків, а саме надання доказів сплати судового збору у сумі 46008,89грн.

Керуючись ст.ст. 174, 234, 258, 260 ГПК України, Східний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу ТОВ "Мегаенерго Постач" на рішення Господарського суду Харківської області від 17.03.2026 у справі №922/1831/25 залишити без руху.

2. Встановити апелянту строк впродовж 10 днів з моменту отримання цієї ухвали на усунення встановлених при поданні апеляційної скарги недоліків, а саме надати до Східного апеляційного господарського суду:

- докази сплати судового збору у сумі 46008,89грн.

3. Роз`яснити ТОВ "Мегаенерго Постач", якщо апелянт не усуне недоліки апеляційної скарги у строк встановлений судом, вона вважається неподаною та повертається апелянту.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Інформацію по справі, що розглядається можна отримати за веб-адресою https://eag.court.gov.ua/sud4875/

Суддя І.А. Шутенко