ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" квітня 2026 р.м. ХарківСправа №922/334/26

Господарський суд Харківської області у складі судді Добрелі Н.С.

за участю секретаря судового засідання Хруслової А.К.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Приватного підприємства «ФОЛСАЖ»
доТовариства з обмеженою відповідальністю «ВП РОГАНСЬКИЙ М`ЯСОКОМБІНАТ»
про стягнення коштів

за участю представників:

позивача Невмержицька І.М.

відповідача не з`явився.

ВСТАНОВИВ:

ПП "ФОЛСАЖ" звернулося до Господарського суду Харківської області з позовною заявою до ТОВ "ВП РОГАНСЬКИЙ М`ЯСОКОМБІНАТ", в якій просить суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість у розмірі 475.970,54 грн, з яких: 353.432,15 грн - основна сума боргу; 3% річних у розмірі 6.948,54 грн; інфляційне збільшення суми боргу в розмірі 8.445,08 грн; пеня в розмірі 71.801,56грн та штраф у розмірі 35.343,21 грн, а також судові витрати.

Фактичними підставами позову є неналежне виконання відповідачем своїх договірних зобов`язань щодо своєчасної та повної оплати вартості поставленого позивачем товару.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 09.02.2026 відкрито загальне позовне провадження у справі №922/334/26.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 03.03.2026 у справі №922/334/26 продовжений строк підготовчого провадження на 30 днів.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 31.03.2026 закрито підготовче провадження у справі №922/334/26 та призначену справу до судового розгляду по суті.

Присутній у судовому засіданні по суті 21.04.2026 представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві.

Правом на участь представника в судовому засіданні по суті 21.04.2026 відповідач не скористався, відзиву на позов не надав, а відтак не скористався наданими йому процесуальними правами. Про розгляд справи повідомлявся належним чином, що підтверджується довідками про доставку електронних листів до електронного кабінету ТОВ "ВП РОГАНСЬКИЙ М`ЯСОКОМБІНАТ" в підсистемі ЄСІТС "Електронний суд".

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66, 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України").

За висновками суду, в матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розгляну за наявними матеріалами справи.

Заслухавши вступне слово представника позивача, перевіривши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані позивачем докази, суд встановив наступне.

Між ПП "ФОЛСАЖ" (продавець) та ТОВ "ВП РОГАНСЬКИЙ М`ЯСОКОМБІНАТ" (покупець) був укладений Договір поставки від 28.08.2023 №62 (далі Договір). Згідно з його умовами продавець зобов`язався передати покупцю по його заявкам (усним або письмовим) у власність пакети вакумні, пакети термозбіжні, плівка бар`єрна (товар) належної якості, а покупець зобов`язався прийняти товар та здійснити оплату в строки та в порядку, передбачені умовами Договору. Найменування, асортимент, комплектність, кількість, розміри, ціна одиниці і вартість партії товару узгоджується сторонами в специфікаціях, або рахунках та накладних, які мають силу специфікації в розумінні статті 266 ГК України.

Згідно з пунктом 2.2. Договору розрахунки за цим Договором здійснюються в національній валюті України шляхом здійснення оплати протягом 14 календарних днів з моменту поставки товару. Моментом поставки товару є дата підписання сторонами (уповноваженими представниками) видаткової накладної на поставку товару. Допускається попередня оплата.

У відповідності до пункту 3.1. Договору продавець бере на себе зобов`язання в строк не пізніше 18 днів з моменту отримання замовлення від покупця передати останньому товар із документами, що підтверджують його якість.

Цей Договір набуває чинності в день підписання та скріплення печатками обох сторін і діє до 31.12.2023, а в частині проведення розрахунків за поставлений товар до повного їх завершення. У випадку, якщо жодні зі сторін не заявить письмово про свій намір розірвати або змінити договір за 15 днів до його закінчення, даний Договір вважається пролонгованим на кожен наступний рік без обмежень (пункт 5.1. Договору).

Як зазначає позивач, ним на виконання умов Договору був поставлений відповідачу товар на загальну суму 2.130.283,68 грн, про що свідчать видаткові накладні від 22.12.2023 №3059 на суму 82.849,46 грн, від 10.01.2024 №54 на суму 108.846,97 грн, від 30.10.2024 №2875 на суму 34.447,00 грн, від 01.11.2024 №2889 на суму 34.616,68 грн, від 26.12.2024 №3549 на суму 118.620,00 грн, від 07.06.2024 №1513 на суму 107.436,43 грн, від 30.12.2024 №3581 на суму 25.609,45 грн, від 06.01.2025 №45 на суму 92.760,00 грн, від 15.01.2025 №130 на суму 117.120,00 грн, від 22.01.2025 №223 на суму 218.280,00 грн, від 29.01.2025 №292 на суму 15.555,60 грн, від 29.01.2025 №301 на суму 74.340,00 грн, від 31.01.2025 №341 на суму 32.196,00 грн, від 31.01.2025 №347 на суму 55.968,60 грн, від 17.02.2025 №516 на суму 92.760,00 грн, від 05.03.2025 №699 на суму 112.260,00 грн, від 12.03.2025 №759 на суму 146.280,00 грн, від 21.03.2025 №888 на суму 146.280,00 грн, від 11.04.2025 №1158 на суму 82.440,00 грн, від 16.04.2025 №1209 на суму 118.500,00 грн, від 22.05.2025 №1622 на суму 119.100,00 грн, від 17.06.2025 №1964 на суму 19.655,40 грн, від 17.06.2025 №1965 на суму 73.968,00 грн, від 20.06.2025 №2032 на суму 23.088,55 грн, від 13.12.2023 №2954 на суму 77.305,54 грн.

Отриманий товар був оплачений відповідачем лише частково на суму 1.776.851,53 грн, про що свідчать виписки з банківського рахунку позивача. Залишок заборгованості за Договором становив 353.432,15 грн.

27.11.2025 позивач надіслав на адресу відповідача претензію від 25.11.2025 вих. №56, в якій вимагав у найкоротші строку з моменту отримання цієї претензії погасити заборгованість в розмірі 353.432,15 грн. Втім, відповідач відповіді на претензію не надав, заборгованість не сплатив.

Такі обставини, на думку позивача, свідчать про порушення його прав та охоронюваних законом інтересів і є підставою для їх захисту шляхом вжиття наведених у позові способів захисту права.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

У відповідності до статті 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

У відповідності до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно статей 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Судом встановлено, що позивачем на виконання умов укладеного Договору був поставлений відповідачу товар на загальну суму 2.130.283,68 грн, про що свідчать видаткові накладні від 22.12.2023 №3059 на суму 82.849,46 грн, від 10.01.2024 №54 на суму 108.846,97 грн, від 30.10.2024 №2875 на суму 34.447,00 грн, від 01.11.2024 №2889 на суму 34.616,68 грн, від 26.12.2024 №3549 на суму 118.620,00 грн, від 07.06.2024 №1513 на суму 107.436,43 грн, від 30.12.2024 №3581 на суму 25.609,45 грн, від 06.01.2025 №45 на суму 92.760,00 грн, від 15.01.2025 №130 на суму 117.120,00 грн, від 22.01.2025 №223 на суму 218.280,00 грн, від 29.01.2025 №292 на суму 15.555,60 грн, від 29.01.2025 №301 на суму 74.340,00 грн, від 31.01.2025 №341 на суму 32.196,00 грн, від 31.01.2025 №347 на суму 55.968,60 грн, від 17.02.2025 №516 на суму 92.760,00 грн, від 05.03.2025 №699 на суму 112.260,00 грн, від 12.03.2025 №759 на суму 146.280,00 грн, від 21.03.2025 №888 на суму 146.280,00 грн, від 11.04.2025 №1158 на суму 82.440,00 грн, від 16.04.2025 №1209 на суму 118.500,00 грн, від 22.05.2025 №1622 на суму 119.100,00 грн, від 17.06.2025 №1964 на суму 19.655,40 грн, від 17.06.2025 №1965 на суму 73.968,00 грн, від 20.06.2025 №2032 на суму 23.088,55 грн, від 13.12.2023 №2954 на суму 77.305,54 грн, які підписані сторонами та скріплені печатками підприємств без зауважень .

Приписами статті 692 ЦК України передбачено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Статтею 530 ЦК України передбачено строк (термін) виконання зобов`язання. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню за настанням цієї події.

Умовами пункту 3.1. Договору передбачено, що продавець бере на себе зобов`язання в строк не пізніше 18 днів з моменту отримання замовлення від покупця передати останньому товар із документами, що підтверджують його якість.

Згідно з пунктом 2.2. Договору розрахунки за цим Договором здійснюються в національній валюті України шляхом здійснення оплати протягом 14 календарних днів з моменту поставки товару. Моментом поставки товару є дата підписання сторонами (уповноваженими представниками) видаткової накладної на поставку товару. Допускається попередня оплата.

Як вбачається, видаткові накладні підписані з боку позивача та відповідача та скріпленні печатками підприємств.

А отже, станом на момент звернення позивача з даним позовом, судом встановлено настання строків виконання грошових зобов`язань відповідача. Заборгованість відповідача перед позивачем за Договором складає 353.432,15 грн.

В силу статті 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Всупереч вимог статті 13 та статті 74 ГПК України (судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін; кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень) відповідач доказів на спростування викладених обставин не надав, а факт наявності заборгованості в розмірі 353.432,15 грн підтверджується матеріалами справи.

Згідно зі статтею 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до частини першої статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи приписи статті 526 ЦК України, якою передбачено, що зобов`язання повинні виконуватись сторонами у встановлених договором або законом порядку і строках, приймаючи до уваги викладені обставини, доведеність з боку позивача факту порушення відповідачем умов Договору та діючого законодавства, та оскільки відповідачем не спростовано наявності заборгованості - суд дійшов висновку про наявність у справі достатніх правових підстав для задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача основної суми боргу в розмірі 353.432,15 грн.

Згідно з частиною першою статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Крім суми заборгованості за поставлений товар позивач просить стягнути з відповідача 3% річних у розмірі 6.948,54 грн; інфляційне збільшення суми боргу в розмірі 8.445,08 грн; пеню в розмірі 71.801,56грн та штраф у розмірі 35.343,21 грн.

Згідно з приписами статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Пеня та штраф за порушення строків оплати передбачені в пункті 4.3. Договору. Згідно з ним у випадку затримки оплати товару в строк, який узгоджений сторонами в пункті 2.2. Договору, несплачена сума вважається боргом. У такому випадку покупець сплачує продавцю: пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від вартості товару на дату виписки накладної за кожен день прострочення платежу; штрафні санкції в розмірі 10% від суми боргу.

Також, відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд зазначає, що сплата відсотків річних від простроченої суми не має характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним утримуваними коштами, належними до сплати кредиторові.

Наведені вище норми права та встановлені судом обставини, а саме факт прострочення виконання відповідачем грошового зобов`язання з оплати поставленого товару, факт наявності в Договорі умов про відповідальність за це порушення, свідчить про правомірність нарахування позивачем відповідачу пені, штрафу, 3% річних та інфляційного збільшення.

Перевіривши правильність здійснених позивачем розрахунків пені, штрафу, 3% річних та інфляційного збільшення судом встановлено, що такі розрахунки виконані згідно з нормами чинного законодавства та у відповідності до умов Договору. Доказів протилежного (контррозрахунку відповідача) матеріали справи не містять. У зв`язку з чим позовні вимоги в частині стягнення 3% річних у розмірі 6.948,54 грн; інфляційного збільшення суми боргу в розмірі 8.445,08 грн; пені в розмірі 71.801,56грн та штрафу в розмірі 35.343,21 грн.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат у частині сплати судового збору суд керується статтею 129 ГПК України. У спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав судовий збір покладається - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, витрати позивача зі сплати судового збору в розмірі 5.711,65 грн покладаються на відповідача.

Щодо понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу адвоката в розмірі 13.000,00 грн, суд зазначає наступне.

Статтею 123 ГПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частин першої, другої статті 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина третя статті 126 ГПК України).

Разом із тим, розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву (частина восьма статті 129 ГПК України).

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат (аналогічний правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі №826/1216/16).

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу позивачем надані до суду такі документи:

- договір про надання правничої допомоги від 26.01.2026, укладений між ПП "ФОЛСАЖ" (довіритель) та адвокатом Невмержицькою І.М., предметом якого є надання правничої допомоги та представництво інтересів довірителя в господарському суді всіх інстанцій з метою стягнення на користь довірителя заборгованості з ТОВ "ВП РОГАНСЬКИЙ М`ЯСОКОМБІНАТ".

- довіреність у порядку передоручення від 16.04.2025;

- платіжну інструкцію від 02.02.2026 №1714 на суму 13.000,00 грн.

За частиною п`ятою статті 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Досліджуючи надані позивачем докази на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу в порядку статті 86 ГПК України, суд дійшов висновку, що наданих доказів достатньо для встановлення факту надання адвокатом Невмержицькою І.М. професійної правничої допомоги у справі №922/334/26.

Визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суд має виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" (див. постанови Верховного Суду від 07.09.2020 у справі №910/4201/19, від 19.01.2022 у справі №910/1344/19, від 03.02.2022 у справі №910/17183/20).

В пункті 5.1. Договору про надання професійної правничої допомоги від 26.01.2026 сторони погодили, що за вивчення наданих довірителем документів, складання, оформлення та подання позовної заяви про стягнення заборгованості довіритель сплачує виконавцю 13.000,00 грн.

Суд зазначає, що доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частини п`ята, шоста статті 126 ГПК України).

В даному випадку, відповідачем не було подано до суду клопотання про зменшення розміру витрат на послуги адвоката.

Визначаючи суму відшкодування, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, зважаючи на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України»).

Зазначена позиція викладена в постанові Верховного Суду від 03.03.2021 у справі №912/354/20.

У відповідності до частини четвертої статті 129 ГПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Враховуючи те, що позов ПП "ФОЛСАЖ" задоволено судом повністю, витрати на професійну правничу допомогу підлягають відшкодуванню відповідачем у розмірі 13.000,00 грн.

На підставі викладеного, керуючись статтями 13, 73, 74, 76-79, 86, 123, 129, 231, 236-238 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2 Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ВП РОГАНСЬКИЙ М`ЯСОКОМБІНАТ" (Україна, 61172, Харківська обл., м. Харків, вул. Роганська, буд. 151, ) на користь Приватного підприємства "ФОЛСАЖ" (Україна, 44301, Волинська обл., Ковельський р-н, м. Любомль, вул. Єдності, буд. 153, ) основну суму боргу в розмірі 353.432,15 грн, 3% річних у розмірі 6.948,54 грн, інфляційне збільшення в розмірі 8.445,08 грн, пеню в розмірі 71.801,56грн, штраф у розмірі 35.343,21 грн, а також витрати зі сплати судового збору в розмірі 5.711,65 грн та витрати на послуги адвоката у розмірі 13.000 грн.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом двадцяти днів з дня складання повного рішення безпосередньо до суду апеляційної інстанції Східного апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено "24" квітня 2026 р.

СуддяН.С. Добреля