УХВАЛА

м. Київ

21.04.2026Справа № 910/4534/26

За заявою ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "БУСЬКИЙ КОНСЕРВНИЙ ЗАВОД"

про забезпечення позову до подачі позовної заяви

Особи, які можуть отримати статус учасника справи:

ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "БУСЬКИЙ КОНСЕРВНИЙ ЗАВОД" (позивач),

Акціонерне товариство "ВСТ БАНК" (відповідач-1)

Державне підприємство Міністерства оборони України "АГЕНЦІЯ ОБОРОННИХ ЗАКУПІВЕЛЬ" (відповідач-2)

Суддя Гумега О.В.

Представники: без повідомлення (виклику) учасників справи

УСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "БУСЬКИЙ КОНСЕРВНИЙ ЗАВОД" (далі - заявник) звернулося до Господарського суду міста Києва із заявою про забезпечення позову (до подання позовної заяви), відповідно до якої заявник просить суд заборонити Акціонерному товариству "ВСТ БАНК" (49051, м. Дніпро, вул. Курсантська, 24, ідентифікаційний код: 26237202) здійснювати будь-які виплати за Банківською гарантією № ЛГ2024-0035-87 від 16.03.2026 року по будь-яким вимогам Державного підприємства Міністерства оборони України "АГЕНЦІЯ ОБОРОННИХ ЗАКУПІВЕЛЬ" (04074, м. Київ, вулиця Автозаводська, 2, ідентифікаційний код: 44725823) до набрання законної сили судовим рішенням у справі.

Розглянувши заяву ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "БУСЬКИЙ КОНСЕРВНИЙ ЗАВОД" (далі - заявник) та викладені в ній доводи, дослідивши в сукупності наявні докази, суд встановив таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 140 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Згідно з ч. 3 та 4 ст. 140 ГПК України, суд, розглядаючи заяву про забезпечення позову, може викликати особу, що подала заяву про забезпечення позову, для надання пояснень або додаткових доказів, що підтверджують необхідність забезпечення позову, або для з`ясування питань, пов`язаних із зустрічним забезпеченням.

У виняткових випадках, коли наданих заявником пояснень та доказів недостатньо для розгляду заяви про забезпечення позову, суд може призначити її розгляд у судовому засіданні з викликом сторін.

Заява ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "БУСЬКИЙ КОНСЕРВНИЙ ЗАВОД" про забезпечення позову розглядається за загальним правилом, встановленим ч. 1 ст. 140 ГПК України, без повідомлення учасників справи.

В обґрунтування необхідності вжиття заходів забезпечення позову заявник зазначив таке.

Державним підприємством Міністерства оборони України "АГЕНЦІЯ ОБОРОННИХ ЗАКУПІВЕЛЬ" 10.03.2026 було оголошено про проведення спрощеної закупівлі ДК 021:2015:15890000-3 - Продукти харчування та сушені продукти різні (Продукти харчування (комплект продуктів харчування за Каталогом продуктів) для особового складу (годування штатних тварин) військових частин (установ) та військових навчальних закладів Збройних Сил України в стаціонарних та польових умовах на 2026 рік.

Відповідно до пункту 12 Додатку 1 Оголошення про проведення спрощеної процедури закупівлі учасник у складі пропозиції надає забезпечення пропозиції у вигляді Банківської гарантії згідно з вимогами пункту 12 Оголошення про проведення спрощеної закупівлі.

Товариству з обмеженою відповідальністю "БУСЬКИЙ КОНСЕРВНИЙ ЗАВОД" надана Банківська гарантія № ЛГ2024-0035-87 від 16.03.2026 на загальну суму 15 433 200,00 грн.

Відповідно до пунктів 2 та 3 Банківської гарантії № ЛГ2024-0035-87, ця гарантія застосовується для цілей забезпечення пропозиції учасника спрощеної закупівлі відповідно до Закону України "Про публічні закупівлі" з урахуванням Особливостей здійснення оборонних закупівель на період дії правового режиму воєнного стану, затверджених Постановою Кабінету міністрів України "Деякі питання здійснення оборонних закупівель на період дії правового режиму воєнного стану" від 11.11.2022 № 1275 (зі змінами).

За цією гарантією гарант безвідклично зобов`язаний сплатити бенефіціару суму гарантії протягом 5 робочих днів після дня отримання гарантом письмової вимоги бенефіціара про сплату суми гарантії.

Посилаючись на абз. 5 п. 3 Банківської гарантії, Державне підприємство Міністерства оборони України "АГЕНЦІЯ ОБОРОННИХ ЗАКУПІВЕЛЬ" звернулося до Акціонерного товариства "ВСТ БАНК" з вимогою про стягнення банківської гарантії з посиланням на умову, що Товариство з обмеженою відповідальністю "БУСЬКИЙ КОНСЕРВНИЙ ЗАВОД" не підписало договір про закупівлю.

У провадженні Київського окружного адміністративного суду перебуває справа №320/14309/26 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "БУСЬКИЙ КОНСЕРВНИЙ ЗАВОД" визнання протиправним та скасування рішення Державного підприємства Міністерства оборони України "АГЕНЦІЯ ОБОРОННИХ ЗАКУПІВЕЛЬ" від 25.03.2026, оформлене електронним протоколом відхилення тендерної пропозиції/пропозиції № UA-2026-03-10-011673-a, про відхилення тендерної пропозиції/пропозиції Товариства з обмеженою відповідальністю "БУСЬКИЙ КОНСЕРВНИЙ ЗАВОД" у спрощеній процедурі закупівлі за предметом ДК 021:2015: 15890000-3 - Продукти харчування та сушені продукти різні (Продукти харчування (комплект продуктів харчування за Каталогом продуктів) для особового складу (годування штатних тварин) військових частин (установ) та військових навчальних закладів Збройних Сил України в стаціонарних та польових умовах на 2026 рік)» ідентифікатор закупівлі № UA-2026-03-10-011673-a в частині підстав відхилення тендерної пропозиції, а саме: що учасник, який визначений переможцем спрощеної закупівлі, відмовився від укладення договору про закупівлю.

16.04.2026 Товариство з обмеженою відповідальністю "БУСЬКИЙ КОНСЕРВНИЙ ЗАВОД" отримало Лист від Акціонерного товариства "ВСТ БВНК" № 27/2/2/5397, в якому останній повідомив, що 14.04.2026 ним було отримано письмову вимогу бенефіціара (Державного підприємства Міністерства оборони України "АГЕНЦІЯ ОБОРОННИХ ЗАКУПІВЕЛЬ") виконати зобов`язання за Банківською гарантією № ЛГ2024-0035-87 від 16.03.2026.

На думку заявника дана вимога є неправомірною та безпідставною, оскільки Товариство з обмеженою відповідальністю "БУСЬКИЙ КОНСЕРВНИЙ ЗАВОД" не відкликало пропозицію та не відмовлялось від укладання договору.

Через те, що підстави для вимоги щодо стягнення банківської гарантії відсутні, заявник вважає, що належним способом захисту є визнання банківської гарантії такою, що не підлягає виконанню.

Заявник вказує, що Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду у постанові від 15.08.2019 по справі № 910/5989/18 погодився з висновком апеляційного господарського суду про можливість обрання позивачем такого способу захисту своїх прав та інтересів як визнання банківської гарантії такою, що не підлягає виконанню, що фактично є вимогою про визнання припиненим одностороннього правочину (гарантії). Аналогічна позиція викладена у постановах ВС від 21.03.2019 у справі № 910/5726/18 та від 04.04.2019 у справі № 910/5723/18.

Додатково заявник зазначає, про намір звернутися до суду з позовом в якому проситиме суд захистити його право шляхом визнання банківської гарантії такою, що не підлягає виконанню.

На переконання заявника Державне підприємство Міністерства оборони України "АГЕНЦІЯ ОБОРОННИХ ЗАКУПІВЕЛЬ", зловживаючи своїм правом, може отримати виплату за банківською гарантією. У той час як сплата Акціонерним товариством "ВСТ БАНК" грошових коштів за банківською гарантією на користь бенефіціара (Державного підприємства Міністерства оборони України "АГЕНЦІЯ ОБОРОННИХ ЗАКУПІВЕЛЬ") призведе до порушення майнових прав заявника оскільки після сплати за гарантією у Акціонерного товариства "ВСТ БАНК" виникне право регресу до Товариства з обмеженою відповідальністю "БУСЬКИЙ КОНСЕРВНИЙ ЗАВОД".

Згідно зі статтею 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Положення зазначеної норми пов`язують вирішення питання про забезпечення позову з обґрунтуванням обставин необхідності такого забезпечення в контексті положень статті 73 ГПК України, яке (забезпечення) застосовується в якості гарантії задоволення вимог позивача. Умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що майно, яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитися за кількістю або погіршитися за якістю на момент виконання рішення.

Під забезпеченням позову слід розуміти вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, прийнятого за його позовом. Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може приховати майно, розтратити його, продати, знецінити (аналогічний висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 у справі № 381/4019/18).

Відповідно до пунктів 1, 2 частини 1 та частин 4, 11 статті 137 ГПК України позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною відповідачу вчиняти певні дії. Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Під час вирішення питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. У спорах майнового характеру про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачу вчиняти певні дії.

При цьому обґрунтування необхідності забезпечення позову покладається саме на заявника та полягає у доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення питання про забезпечення позову. Під час вирішення питання про вжиття заходів забезпечення позову господарським судам слід враховувати, що такими заходами не повинні застосовуватися обмеження, не пов`язані з предметом спору, тобто такі заходи можуть бути вжиті судом лише в межах предмета позову та не повинні порушувати прав інших осіб, не залучених до участі у справі (аналогічні правові висновки викладено в постановах Верховного Суду від 20.07.2020 у справі № 914/2157/19, від 10.04.2018 у справі № 910/19256/16, від 14.05.2018 у справі № 910/20479/17, від 11.09.2018 у справі № 922/1605/18, від 14.01.2019 у справі № 909/526/19, від 25.01.2019 у справі № 925/288/17, від 26.09.2019 у справі № 904/1417/19).

Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу вчиняти певні дії (аналогічний висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 у справі № 381/4019/18).

Обранням належного заходу забезпечення позову дотримується принцип співвіднесення виду заходу забезпечення позову із вимогами позивача, чим врешті досягаються: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову та, як наслідок, ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи.

З урахуванням вимог, передбачених статтями 73, 74, 76 ГПК України, достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Постановляючи ухвалу про заборону відповідачу або третім особам вчиняти певні дії, господарський суд повинен точно визначити, які саме дії забороняється вчиняти.

У немайнових спорах має досліджуватися, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, зокрема, чи зможе позивач їх захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду (наведену правову позицію викладено у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 16.08.2018 у справі № 910/1040/18).

Оскільки ТОВ "БУСЬКИЙ КОНСЕРВНИЙ ЗАВОД" (заявник) має намір звернутися до суду з позовними вимогами немайнового характеру (про визнання банківської гарантії такою, що не підлягають виконанню), то в цьому випадку має досліджуватися така підстава для вжиття заходів забезпечення позову як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Судом встановлено, що передумовою звернення позивача до суду з із заявою про вжиття заходів забезпечення позову у виді заборони Акціонерному товариству «ВСТ БАНК» (гаранту) здійснювати будь-які виплати за банківською гарантією № ЛГ2024-0035-87 від 16.03.2026 по будь-яким вимогам Державного підприємства Міністерства оборони України «АГЕНЦІЯ ОБОРОННИХ ЗАКУПІВЕЛЬ» стало звернення Банку до Принципала (позивача) із листом № 27/2/2/5397 про виконання зобов`язання за гарантією в зв`язку з пред`явленням Державним підприємством Міністерства оборони України «АГЕНЦІЯ ОБОРОННИХ ЗАКУПІВЕЛЬ» (Бенефіціаром) вимог до Банку (Гаранта) про сплату коштів за банківською гарантією.

Суд доходить висновку про те, що в разі сплати гарантом грошових коштів на користь бенефіціара за оспорюваною гарантією Банк набуде право на зворотну вимогу до позивача (принципала), тоді як у разі задоволення позову, з яким заявник має намір звернутись до суду (про визнання банківською гарантії такою, що не підлягає виконанню) без вжиття судом заходів забезпечення позову заявник не зможе захистити свої права в межах одного судового провадження без нових звернень до суду, зокрема, з позовами про стягнення безпідставно набутих Державним підприємством Міністерства оборони України «АГЕНЦІЯ ОБОРОННИХ ЗАКУПІВЕЛЬ» коштів у разі сплати гарантом суми за такою банківською гарантією або про визнання відсутнім у Банку права вимоги до принципала (позивача) за вже оплаченою банківською гарантією, яка може бути визнана судом такою, що не підлягає виконанню. Тобто в разі визнання судом банківської гарантії такою, що не підлягає виконанню, невжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони здійснення виплат за такою гарантією спричинить виникнення нових судових спорів.

Спір у межах цієї справи стосуватиметься фактично права Державного підприємства Міністерства оборони України «АГЕНЦІЯ ОБОРОННИХ ЗАКУПІВЕЛЬ» (бенефіціара) на отримання грошових коштів від Акціонерного товариства «ВСТ БАНК» (гаранта) саме за оспорюваною гарантією, а тому такі заходи є ефективним засобом запобігання неможливості чи утруднення ефективного захисту прав позивача (принципала) в разі задоволення позовних вимог, з урахуванням того, що предметом позову є вимоги немайнового характеру. Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 26.08.2025 року у справі № 910/6973/25.

Оцінивши наведені заявником доводи та дослідивши представлені суду документи, суд дійшов висновку про те, що забезпечення позову у вигляді заборони здійснювати будь-які виплати за банківською гарантією, як спосіб забезпечення позову про визнання банківською гарантією такою, що не підлягає виконанню відповідають принципам розумності, обґрунтованості, адекватності та збалансованості з огляду на таке:

- мета забезпечення позову досягається, оскільки виконання гарантії впливає на розгляд спору чи подальше виконання рішення суду;

- заявник довів, що виконання банком гарантії може ускладнити чи зробити неможливим захист його прав у майбутньому ініційованому позові;

- захід забезпечення створює є пропорційним щодо предмета спору.

Водночас, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів (постанова Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 у справі №381/4019/18).

Суд зазначає, що при вирішенні питання про забезпечення позову суду слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Суд вважає, що заборона здійснювати будь-які виплати за банківською гарантією № ЛГ2024-0035-87 від 16.03.2026 не спричиняє порушення прав третіх осіб.

Відповідно до ч. 6 ст. 140 ГПК України про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає, зокрема, вид забезпечення позову і підстави його обрання.

Відповідно до ч. 1 ст. 144 ГПК України ухвала господарського суду про забезпечення позову має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом. Така ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Керуючись ст. 136-140, 144, 228, 230, 232-235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Заяву ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "БУСЬКИЙ КОНСЕРВНИЙ ЗАВОД" про забезпечення позову № до подачі позовної заяви задовольнити повністю.

2. Вжити заходи забезпечення позову, а саме:

- заборонити Акціонерному товариству «ВСТ БАНК» (Україна, 49051, м. Дніпро, вул. Курсантська, будинок 24, ідентифікаційний код 26237202) здійснювати будь-які виплати за банківською гарантією № ЛГ2024-0035-87 від 16.03.2026 по будь-яким вимогам Державного підприємства Міністерства оборони України «АГЕНЦІЯ ОБОРОННИХ ЗАКУПІВЕЛЬ» (Україна, 04074, м. Київ, вулиця Автозаводська, 2, ідентифікаційний код 44725823) до набрання законної сили судовим рішенням у справі за позовом ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "БУСЬКИЙ КОНСЕРВНИЙ ЗАВОД" до Акціонерного товариства "ВСТ БАНК", Державного підприємства Міністерства оборони України «АГЕНЦІЯ ОБОРОННИХ ЗАКУПІВЕЛЬ» про визнання банківської гарантії № ЛГ2024-0035-87 від 16.03.2026 такою, що не підлягає виконанню

3. Дана ухвала Господарського суду міста Києва від 21.04.2026 у справі № 910/4534/26 є виконавчим документом, набирає законної сили з 21.04.2026 та підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

4. Строк пред`явлення даної ухвали Господарського суду міста Києва від 21.04.2026 у справі № 910/4534/26 до виконання становить три роки, тобто до 21.04.2029.

5. Стягувачем у виконавчому провадженні за ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.04.2026 у справі № 910/4534/26 є ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "БУСЬКИЙ КОНСЕРВНИЙ ЗАВОД" (Україна, 03150, місто Київ, вул. Гедройця Єжи, будинок 6, літера А, офіс 9, ідентифікаційний код 00376403).

6. Боржником у виконавчому провадженні за ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.04.2026 у справі № 910/4534/26 є Акціонерне товариство «ВСТ БАНК» (Україна, 49051, м. Дніпро, вул. Курсантська, будинок 24, ідентифікаційний код 26237202).

7. Дана ухвала може бути оскаржена в порядку, передбаченому ст. 253-259 ГПК України, з урахуванням підпункту 17.5 пункту 17 розділу XI "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Гумега Оксана Валеріївна