ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.04.2026 Справа № 914/291/26

За позовом: Державного спеціалізованого господарського підприємства Ліси України в особі філії Південний лісовий офіс, м. Київ

до відповідача: Товариство з обмеженою відповідальністю Науково- виробниче підприємство ТОР, м. Жовква Львівської області

про стягнення 3 012 096, 09 грн

Суддя Никон О.З.

Секретар судового засідання Тарас Ю.Р.

За участю представників:

від позивача: не з`явився;

від відповідача: не з`явився

ВСТАНОВИВ:

Державне спеціалізоване господарське підприємство Ліси України в особі філії Південний лісовий офіс звернулось до Господарського суду Львівської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю Науково-виробниче підприємство ТОР про стягнення 3 012 096, 09 грн за невиконання умов договору поставки №150-20251125-1-з від 25.11.2025.

Хід розгляду справи.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 03.02.2026 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у справі, судове засідання призначене на 04.03.2026. Протокольною ухвалою суду від 04.03.2026 розгляд справи відкладено на 25.03.2026.

У судовому засіданні 25.03.2026 представник позивача не заперечив щодо закриття підготовчого провадження та розгляду справи по суті, відповідач явки в судове засідання не забезпечив.

Ухвалою суду 25.03.2026 закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті на 22.04.2026.

У судове засідання 22.04.2026 сторони не з`явились, про дату, місце та час судового засідання були повідомлені шляхом надіслання ухвали у їх електронний кабінет.

Аргументи сторін.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач виконав свої зобов`язання шляхом сплати попередньої оплати за товар в розмірі 50% від вартості товару за договором поставки №150-20251125-1-з від 25.11.2025 на суму 2 999 400, 00 грн. Відповідач зобов`язання з поставки товару не виконав, попередню оплату на суму 2 999 400, 00 грн не повернув. Також за невиконання зобов`язань відповідачу нараховано 8 998, 20 грн пені та 3 697, 89 грн 3% річних.

Відповідач відзиву на позов не подав, щодо заявлених позовних вимог в установленому порядку не заперечив.

Обставини справи.

25 листопада 2025 року Державним спеціалізованим господарським підприємством Ліси України в особі філії Південний лісовий офіс (покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю Науково- виробниче підприємство ТОР (постачальник) укладено договір поставки №150-20251125-1-з, відповідно до пункту 1.1 якого Постачальник зобов`язується поставити, встановити та підключити Покупцю, а Покупець зобов`язується прийняти та оплатити товар.

Відповідно до пункту 1.1.1 договору предметом закупівлі є модульні будинки (ДК 021:2015:4210000-5: Конструкції та їх частини).

Поставка та монтаж Товару здійснюється Постачальником до 25.12.2025 (пункт 3.1 договору), а Покупець сплачує Товар попередньою оплатою у розмірі не більше 50% від вартості договору на поточний рахунок Постачальника на підставі рахунку, протягом 20-ти робочих днів з дати виставлення рахунку (пункт 5.1 договору).

Згідно з пунктом 4.1 ціна договору становить 5 998 800 грн (разом з ПДВ-999 800 грн).

У разі порушення зобов`язань по поставці Товару Постачальник зобов`язаний повернути Покупцю суму попередньої оплати за Товар не пізніше 3 календарних днів з дати вимоги Покупця (пункт 3.9 договору).

Також сторони у пункті 8.3 договору погодили, що за порушення строків поставки/доставки/заміни Товару Постачальник сплачує штраф у розмірі 0,01% вартості Товару, щодо якого допущено порушення, за кожен день прострочення.

25.11.2025 відповідач виставив рахунок №141 на попередню оплату Товару на суму 2 999 400 грн згідно з умовами договору.

Такий рахунок сплачено позивачем 11.12.2025, що підтверджено платіжною інструкцією №8343 від 11.12.2025.

29.12.2025 позивач звернувся до відповідача з вимогою, у якій просив повернути попередню оплату на суму 2 999 400 грн за непоставлений товар не пізніше 3 календарних днів з дати пред`явлення даної вимоги.

У відповіді на вимогу, яку позивач отримав 07.01.2026, відповідач повідомив, що під час виконання зобов`язань за договором у нього виникли об`єктивні обставини, що не залежали від волі постачальника, а саме тривалі відключення електроенергії, які безпосередньо вплинули на виробничий процес та істотно ускладнили виконання зобов`язань у строк. При цьому, відповідач визнав право Покупця на нарахування пені, передбаченої пунктом 8.3 договору, за період прострочення.

Позивач вважає, що посилання відповідача саме на відключення електропостачання як на обставину непереборної сили є безпідставними, оскільки не підтверджені належними доказами, крім того предметом договору є поставка та монтаж товару, а не його виготовлення.

Також відповідач у відповіді на вимогу запропонував укласти додаткову угоду про продовження терміну поставки до 20.01.2026, але позивач зазначив, що 07.01.2026 жодних правових підстав для укладення додаткової угоди до договору не було, оскільки відповідно до пункту 10.3 договору його дія закінчилась 31.12.2025.

Станом на дату подачі позовної заяви до суду (29.01.2026) відповідач так і не поставив товар та не повернув попередню оплату, сплачену позивачем.

Норми права та мотиви, якими суд керувався при прийнятті рішення, висновки суду.

25.11.2025 сторони у справі уклали договір поставки №150-20251125-1-з.

Згідно з положенням частини 1 статті 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (частина 2 статті 712 Цивільного кодексу України).

Відповідно до частини 2 статті 693 Цивільного кодексу України якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Сторони у пункті 3.1 договору погодили, що поставка та монтаж Товару здійснюється Постачальником до 25.12.2025, за рахунок Постачальника на адреси Покупця, зазначені в Додатку 3 місця поставки.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідач не виконав своїх зобов`язань з поставки та монтажу Товару відповідно до пункту 3.1 договору.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 Цивільного кодексу України.

Пунктом 3.9 договору погоджено, що у разі порушення зобов`язань по поставці товару постачальник зобов`язаний повернути Покупцю суму попередньої оплати за Товар не пізніше 3 календарних днів з дати вимоги.

Таку вимогу позивач надіслав відповідачу 29.12.2025. Отже відповідач був зобов`язаний повернути суму попередньої оплати 01.01.2026, проте жодного повернення коштів позивач не отримав, як і поставки товару.

Враховуючи викладене, позовні вимоги про стягнення 2 999 400 грн попередньої оплати підлягають задоволенню.

Щодо стягнення пені.

Позивач заявив до стягнення з відповідача 8 998,20 грн пені.

У статті 549 Цивільного кодексу України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

У пункті 8.3 договору сторони погодили, що за порушення строків поставки Постачальник сплачує штраф в розмірі 0,01% вартості Товару за кожен день прострочення.

Однак суд встановив, що за правовою природою це є пенею.

Позивач нарахував відповідачу 8 998,20 грн пені з 02.01.2026 по 16.01.2026 відповідно до пункту 8.3 договору та вимоги від 29.12.2025.

Перевіривши розрахунок штрафних санкцій (пені) суд встановив, що такий є правильним та заявлена до стягнення сума підлягає задоволенню.

Щодо нарахованих 3% річних.

Також позивач нарахував відповідачу 3 697,89 грн 3% річних.

Згідно з частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивач нарахував відповідачу 3 697,89 грн 3% річних за період з 02.01.2026 по 16.01.2026 з урахуванням умов договору та вимоги від 29.12.2025.

Перевіривши розрахунки, суд встановив, що такі є правильними та підлягають задоволенню.

Відповідно до частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (статті 77 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно з статтею 78 Господарського процесуального кодексу України достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Враховуючи викладене, до стягнення з відповідача на користь позивача підлягає 2 999 400, 00 грн основного боргу, 8 998, 20 грн пені та 3 697, 89 грн 3% річних.

Щодо судового збору.

На підставі статті 129 Господарського процесуального кодексу України, у разі задоволення позову судовий збір покладається на відповідача.

Керуючись статтями 73, 74, 129, 238, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

УХВАЛИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Науково-виробниче підприємство ТОР (місцезнаходження: 80300, Львівська область, м. Жовква, вул. Лесі Українки 77, ідент. код: 45330784) на користь Державного спеціалізованого господарського підприємства Ліси України (місцезнаходження: 01601, Київська область, м. Київ, вул. Шота Руставелі, 9-А, ідент. код: 44768034) в особі філії Південний лісовий офіс (місцезнаходження: 54031, Миколаївська область, м. Миколаїв, вул. Заповідна, 2-В, ідент. код: 45620164) 2 999 400, 00 грн основного боргу, 8 998, 20 грн пені, 3 697, 89 грн 3 % річних та 36 145, 15 грн відшкодування витрат по сплаті судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили в строки, визначені статтею 241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржено в порядку, визначеному розділом IV Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено 23.04.2026

Суддя Никон О.З.