ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
УХВАЛА

про відмову у видачі судового наказу

14.04.2026м. ХарківСправа № 922/1230/26

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Жигалкіна І.П.

розглянувши заяву про видачу судового наказу (вх. №1230/26 від 09.04.2026)

заявникАкціонерне товариство "ОДЕСАГАЗ", м. Одеса
боржникФізична особа-підприємець Гаджиєв Рауф Вагіф Огли, м. Харків

ВСТАНОВИВ:

09 квітня 2026 року Акціонерне товариство "ОДЕСАГАЗ" звернулось до Господарського суду Харківської області із заявою про видачу судового наказу за вимогою до Фізичної особи-підприємця Гаджиєв Рауф Вагіф Огли про стягнення заборгованості за надані послуги з розподілу природного газу за договором № 001078 у загальному розмірі 5 339,46 грн.

Крім того, заявник просить суд стягнути з боржника судовий збір у розмірі 266,24 грн.

Розглянувши подану заяву про видачу судового наказу та додані до неї документи, суд дійшов висновку про відмову у видачі судового наказу, з огляду на наступне.

Згідно з чч.1,2 ст.12 ГПК України господарське судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку:

1) наказного провадження;

2) позовного провадження (загального або спрощеного).

Наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Відповідно до ст.147 ГПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 148 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги. Заявником та боржником в наказному провадженні можуть бути юридичні особи та фізичні особи - підприємці. Судовий наказ підлягає виконанню за правилами, встановленими законом для виконання судових рішень.

Згідно з ст.148 ГПК України судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Особа має право звернутися до суду з вимогами, визначеними у частині першій цієї статті, в наказному або спрощеному позовному провадженні на свій вибір.

Частиною 1 статті 509, статтями 610, 611 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), а в разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до п. 3, 4 ч. 3 ст. 150 ГПК України до заяви про видачу судового наказу додаються: копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості; інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Тобто, виходячи із загальних засад наказного провадження та встановленого порядку розгляду заяви про видачу судового наказу, наказне провадження у господарському судочинстві забезпечує можливість стягнення грошової заборгованості, наявність та безспірність якої підтверджується доданими до заяви документами.

Наявність спору про право, яке є підставою для відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу, вирішується суддею у кожному конкретному випадку, виходячи із характеру та обґрунтованості заявленої матеріально-правової вимоги і документів, доданих до заяви. Наявність спору можна встановити відсутністю документів, що підтверджують наявність суб`єктивного права у заявника; документів, що підтверджують порушення суб`єктивного права або документів, що підтверджують виникнення права вимоги. Крім того, мають ураховуватися обставини, якщо із доданих документів вбачається, що боржник заперечує, не визнає або оспорює свій обов`язок перед заявником (кредитором); із доданих документів вбачається пропуск позовної давності. Така вимога може бути вирішена лише у позовному провадженні. Разом із тим лише той факт, що договірні зобов`язання не виконуються, без обґрунтування причин, не вважається наявністю спору про право.

Таким чином, для задоволення заяви про видачу судового наказу, суд повинен перевірити виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу, на підставі викладених у ній обставин та доданих до заяви доказів. Звертаючись із заявою про видачу судового наказу, заявник повинен в тому числі подати документи, що свідчать про безспірність його вимог.

Наведене зумовлено тим, що під час розгляду заяви про видачу судового наказу суд не розглядає справу по суті, не встановлює обставин справи та не здійснює оцінку доказів щодо їх змагальності та достовірності, адже наказне провадження є самостійним і спрощеним видом судового провадження у господарському судочинстві, у якому суддя в установлених законом випадках за заявою особи, якій належить право вимоги, без судового засідання і виклику стягувача та боржника на основі доданих до заяви документів видає судовий наказ, який є особливою формою судового рішення.

Заявник зазначає, що між Акціонерним товариством «ОДЕСАГАЗ» (далі Заявник, Оператор ГРМ) та Фізичною особою-підприємцем Гаджиєв Рауф Вагіф Огли (далі Боржник, Споживач) укладено Типовий договір розподілу природного газу, затверджений постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 30.09.2015 № 2498 (далі Договір), до умов якого Боржник приєднався на підставі заяви-приєднання №001078.

У заяві про видачу судового наказу заявлено стягнення заборгованості за надані послуги з розподілу природного газу за договором № 001078 у загальному розмірі 5 339,46 грн.

Разом з цим, на підтвердження факту приєднання Споживача до умов зазначеного Договору (акцептування договору), заявник надає копію підписаної заяви-приєднання за формою, наведеною у додатку 2 до цього Договору.

Згідно розділу 2 Кодексу газорозподільних систем, а саме: Порядку приєднання об`єктів замовників до ГРМ, визначено, що одночасно із заявою про приєднання замовник надає Оператору ГРМ виключний перелік таких документів, зокрема, копію належним чином оформленої довіреності на представника замовника, уповноваженого представляти інтереси замовника під час процедури приєднання (за потреби).

Водночас, дана заява-приєднання підписана особою А. Алієв. При цьому, заявник не надав пояснення та документальних доказів щодо повноважень особи А. Алієв вчиняти правочини від імені Фізичної особи-підприємця Гаджиєв Рауф Вагіф Огли під час процедури приєднання.

При цьому, заявником не надано документального доказу часткової оплати Споживачем за даним Договором, що могло підтвердити вчинення Споживачем конклюдентних дій на підтвердження факту приєднання Споживача до умов Договору (акцептування договору) або засвідчення його бажання укласти Договір.

Отже, заявником не надано належних доказів укладання між Заявником та Боржником Типового договору розподілу природного газу, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 30.09.2015 № 2498, шляхом підписання заяви-приєднання №001078.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.152 ГПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам статті 148 цього Кодексу.

Крім того, надана копія Акту звірки за Договором за період: жовтень 2025 року березень 2026 року містить лише підпис уповноваженої особи та печатку Оператора ГРМ, проте не містить підпис уповноваженої особи та печатку Споживача, та сам по собі зазначений акт не є первинним документом і не доводить факт господарської операції.

Згідно п. 6.6. Договору та Претензії №58 від 01.04.2026, оплата вартості послуги з розподілу природного газу за цим Договором здійснюється Споживачем, який є побутовим, до 20 числа (включно) місяця, в якому надаються послуги з розподілу природного газу, на підставі рахунка Оператора ГРМ.

Проте, заявником не надано доказів виставлення рахунків Оператором ГРМ Споживачу, на підставі яких останній повинен був здійснити оплату вартості послуги з розподілу природного газу.

Відповідно п 6.8. Договору, надання Оператором ГРМ послуги з розподілу природного газу Споживачу, що не є побутовим, має підтверджуватися підписаним між Сторонами актом наданих послуг, що оформлюється відповідно до вимог Кодексу газорозподільних систем.

Водночас, копії актів наданих послуг з розподілу природного газу не містять підпису та печатки Споживача - Фізичної особи-підприємця Гаджиєв Рауф Вагіф Огли на підтвердження надання Оператором ГРМ послуги з розподілу природного газу Споживачу, що не є побутовим.

З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що заявлена АТ "ОДЕСАГАЗ" вимога про стягнення з Фізичної особи-підприємця Гаджиєв Рауф Вагіф Огли заборгованості за надані послуги з розподілу природного газу за договором № 001078 у загальному розмірі 5 339,46 грн не є безспірною, оскільки в обґрунтування підстав стягнення такої суми заявник посилається на документальні докази, які в свою чергу тягнуть за собою необхідність розглядати обґрунтованість заявлених стягувачем вимог по суті, що в межах наказного провадження не передбачено з огляду на приписи п. 7 ч. 1 ст. 155 ГПК України.

Згідно з п.1 ч.1 ст.152 ГПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заяву подано з порушеннями вимог статті 150 цього Кодексу.

Крім того, відповідно до п.8 ч.1 ст.152 ГПК суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.

Відповідно до ч.2 ст.152 ГПК України про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу.

Беручи до уваги зазначене, суд дійшов висновку про відмову у видачі судового наказу за поданою Акціонерне товариство "ОДЕСАГАЗ" до Фізичної особи-підприємця Гаджиєв Рауф Вагіф Огли про стягнення заборгованості за надані послуги з розподілу природного газу за договором № 001078 у загальному розмірі 5 339,46 грн, з підстав, передбачених пп.1, 3, 8 ч.1 ст.152 ГПК України.

Суд звертає увагу заявника, що відповідно до ч.1 ст.153 ГПК України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 2-1, 8, 9 частини першої статті 152 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Згідно з ч.2 ст.153 ГПК України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3-6 частини першої статті 152 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

Відповідно до ч.2 ст.151 ГПК України у разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.

Враховуючи вищевикладене та керуючись статтями 147, 148, 150 - 154, 234 - 236 ГПК України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити Акціонерному товариству "ОДЕСАГАЗ" у видачі судового наказу за вимогою до Фізичної особи-підприємця Гаджиєв Рауф Вагіф Огли про стягнення заборгованості за надані послуги з розподілу природного газу за договором № 001078 у загальному розмірі 5 339,46 грн.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена в порядку, передбаченому статтями 254 - 257 ГПК України.

Ухвалу підписано 14.04.2026

СуддяЖигалкін І.П.