За заявоюПриватного акціонерного товариства "ДТЕК Київські електромережі"
проухвалення додаткового рішення
за позовомПриватного акціонерного товариства "ДТЕК Київські електромережі"
доЗакритого акціонерного товариства "Українська будівельна компанія"
прозобов`язання виконати умови договору шляхом передачі у власність майна
Суддя Бойко Р.В.
Додаткове рішення постановлено в порядку письмового провадження.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 03.03.2026 позов Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Київські електромережі" задоволено повністю.

Зобов`язано Закрите акціонерне товариство "Українська будівельна компанія" виконати умови п. 2.2.5 Договору №590/36695/11765 від 30.07.2007 в редакції п. 4 Додаткової угоди №4 від 28.07.2015 шляхом передачі у власність Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Київські електромережі" майна (обладнання), яке на даний момент фактично змонтоване згідно із Технічними умовами №36695:

- Обладнання комірки №4 в РУ-10кВ ПС Політехнічна;

- Обладнання комірки №57 в РУ-10кВ ПС Політехнічна;

- Обладнання комірки №58 в РУ-10кВ ПС Політехнічна;

- Трансформаторну підстанцію 6944 з усім обладнанням;

- Кабельну лінію 10кВ "ПС Політехнічна - РП68" каб. №1 на ділянці від ПС Політехнічна до муфти М23;

- Кабельну лінію -10кВ "ПС Політехнічна - РП68" каб. №2 на ділянці від ПС Політехнічна до муфти М16;

- Кабельну лінію - 10кВ "4074 - 6602" на ділянці від ТП6602 до муфти М10;

- Кабельну лінію - 10кВ "РП57 - 6602" на ділянці від ТП6602 до муфти М2;

- Кабельну лінію - 10кВ "ПС Політехнічна - ТП6944" каб. №1;

- Кабельну лінію - 10кВ "ПС Політехнічна - ТП6944" каб. №2;

- Кабельну лінію - 10кВ "РП57 - ТП6944" на ділянці від ТП6944 до муфти М3;

- Кабельну лінію - 10кВ "4074 - ТП6944" на ділянці від ТП6944 до муфти М11;

- Кабельну лінію - 0,4кВ від ТП6944 до ГРЩ будинку.

Стягнуто з Закритого акціонерне товариство "Українська будівельна компанія" на користь Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Київські електромережі" судовий збір у розмірі 2 422,40 грн.

05.03.2026 через систему "Електронний суд" від Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Київські електромережі" надійшла заява, в який позивач просить здійснити розподіл його витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 12 000,00 грн.

17.03.2026 через систему "Електронний суд" від Закритого акціонерного товариства "Українська будівельна компанія" надійшли заперечення щодо покладення витрат позивача на відповідача, в яких відповідач просить відмовити позивачу у розподілі витрат на професійну правничу допомогу.

Частиною 1 статті 244 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що потрібно виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Як вбачається з рішення Господарського суду міста Києва від 03.03.2026 у справі №910/10922/26 судом не було вирішено питання про розподіл судових витрат, понесених Приватним акціонерним товариством "ДТЕК Київські електромережі" під час розгляду даної справи на професійну правничу допомогу, у зв`язку з чим суд вважає за необхідне ухвалити додаткове рішення.

Статтею 221 Господарського процесуального кодексу України визначено, що якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною першою цієї статті, суд вирішує питання про судові витрати без повідомлення учасників справи. Якщо суд вважатиме за необхідне, для вирішення питання про судові витрати він може призначити судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Відповідно до ч. 3 ст. 244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати - без повідомлення учасників справи.

З огляду на наведені приписи господарського процесуального закону та враховуючи, що підлягає ухваленню додаткове рішення про судові витрати, суд вбачає за можливе здійснити розгляд заяви позивача про розподіл судових витрат в порядку письмового провадження (без повідомлення учасників справи).

Отже, за результатами розгляду справи №910/10922/25 Приватне акціонерне товариство "ДТЕК Київські електромережі" просить покласти на Закрите акціонерне товариство "Українська будівельна компанія" витрати на правничу допомогу у розмірі 12 000,00 грн.

Згідно з ч. 1 ст. 124 Господарського процесуального кодексу України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

У змісті позову Приватне акціонерне товариство "ДТЕК Київські електромережі" виклало попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат, у відповідності до якого очікувало понести витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 30 000,00 грн.

Відповідно до ч. 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Частиною 3 статті 126 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

До позову позивачем було додано копію Договору про надання правничої допомоги №3443-ДКЕМ від 01.01.2024, укладеного між Приватним акціонерним товариством "ДТЕК Київські електромережі" (клієнт) та Адвокатським об`єднанням "Перший радник" (адвокатське об`єднання), відповідно до п. 5.1 якого, з урахуванням Додаткової угоди №1 від 04.10.2024, договір набирає чинності з дати його підписання та діє до 31.12.2025, але в будь якому разі до повного виконання сторонами своїх зобов`язань.

Із заявою про ухвалення додаткового рішення, на підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу Приватним акціонерним товариством "ДТЕК Київські електромережі" було надано Договір про надання правничої допомоги №311-КЕМ-РП від 01.01.2026 (надалі - Договір про надання правничої допомоги), укладений між Приватним акціонерним товариством "ДТЕК Київські електромережі" (клієнт) та Адвокатським об`єднанням "Перший радник" (адвокатське об`єднання).

Пунктом 1.1 Договору про надання правничої допомоги визначено, що клієнт доручає, а адвокатське об`єднання зобов`язується надати клієнту відповідно до умов цього договору платну професійну правничу допомогу, визначену у пункті 1.2 цього договору, а клієнт зобов`язується прийняти правничу допомогу та оплатити її у порядку та у строки, погоджені сторонами у цьому договорі.

Відповідно до 5.1 Договору про надання правничої допомоги цей договір набирає чинності з дати його підписання та діє до 30.12.2026, але у будь-якому разі до повного виконання сторонами своїх зобов`язань.

На підтвердження виконання зобов`язань за Договором про надання правової допомоги позивачем надано Звіт про надання правничої допомоги №16 від 04.03.2026 до Договору про надання правничої допомоги №311-КЕМ-РП від 01.01.2026.

Зі Звіту про надання правничої допомоги №16 від 04.03.2026 вбачається, що Адвокатським бюро "Перший радник" було надано Приватному акціонерному товариству "ДТЕК Київські електромережі" послуги загальною вартістю 12 000,00 грн, а саме:

- участь у судовому засіданні 03.02.2026;

- участь у судовому засіданні 17.02.2026;

- участь у судовому засіданні 03.03.2026;

- підготовка та подання додаткових пояснень від 02.03.2026.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 6 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України).

У своїх запереченнях щодо заявлених до стягнення Приватним акціонерним товариством "ДТЕК Київські електромережі" судових витрат відповідач зазначає:

- Звіт про надання правничої допомоги №16 від 04.03.2026 зі сторони Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Київські електромережі" підписаний неуповноваженою на те особою, оскільки у довіреності №18/2025 позивач не уповноважив Гаркавенка С.В. на підписання такого звіту;

- у матеріалах справи відсутні обґрунтування зменшення суми витрат на правову допомогу з 30 000,00 грн (заявлена позивачем в орієнтованому розрахунку) до 12 000,00 грн;

- не заявлення позивачем до закінчення судових дебатів заяви про компенсацію відповідачем витрат на професійну правничу допомогу.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, у тому числі в рішенні від 28 листопада 2002 року "Лавентс проти Латвії" (Lavents v. Latvia) за заявою №58442/00 щодо судових витрат, зазначено що за статтею 41 Конвенції суд відшкодовує лише витрати, стосовно яких було встановлено, що вони справді були необхідними і становлять розумну суму (див., серед багатьох інших, рішення ЄСПЛ у справах "Ніколова проти Болгарії" та "Єчюс проти Литви", пункти 79 і 112 відповідно).

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так, у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України" (заява №19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (пункт 268).

Тобто в цілому нормами процесуального та матеріального законодавства передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат, як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін.

Верховний Суд неодноразово вказував на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц, додаткова постанова Верховного Суду від 08.04.2021 у справі №922/2321/20).

Суд не погоджується із запереченнями відповідача щодо заявлених позивачем до відшкодування витрат на професійну правничу допомогу з огляду на наступне.

Відповідач зазначає, що Звіт про надання правничої допомоги №16 від 04.03.2026 зі сторони Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Київські електромережі" підписаний неуповноваженою не те особою, оскільки у довіреності №18/2025 позивач не уповноважив Гаркавенка С.В. на підписання такого звіту.

Щодо зазначених тверджень суд зазначає, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Подібний висновок викладений у пункті 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі №904/4507/18.

Крім того, у постанові від 20.11.2020 у справі № 910/13071/19 Верховний Суд вказав про те, що втручання суду у договірні відносини між адвокатом та його клієнтом у частині визначення розміру гонорару або зменшення розміру стягнення такого гонорару з відповідної сторони на підставі положень частини четвертої статті 126 Господарського процесуального кодексу України можливе лише за умови обґрунтованості та наявності доказів на підтвердження невідповідності таких витрат фактично наданим послугам. В іншому випадку, таке втручання суперечитиме принципу свободи договору, закріпленому в положеннях статті 627 Цивільного кодексу України, принципу pacta sunt servanda та принципу захисту права працівника або іншої особи на оплату та своєчасність оплати за виконану працю, закріпленому у статті 43 Конституції України.

Враховуючи, що адвокатом фактично були надані позивачу послуги зазначені у Звіті про надання правничої допомоги №16 від 04.03.2026 (участь представника в засіданнях та подання додаткових пояснень), що підтверджується матеріалами справи, суд дійшов висновку про відсутність підстав для встановлення обставин підписання позивачем та адвокатом Звіту про надання правничої допомоги №16 від 04.03.2026 на виконання Договору про надання правничої допомоги.

Щодо тверджень відповідач про те, що у матеріалах справи відсутні обґрунтування позивача щодо зменшення суми витрат на правову допомогу з 30 000,00 грн (заявлена позивачем в орієнтованому розрахунку) до 12 000,00 грн суд зазначає наступне.

Так, у орієнтовному розрахунку понесених позивачем витрат останній зазначає, що такий розмір становить 30 000,00 грн, а в Звіті про надання правничої допомоги №16 від 04.03.2026 вказує на те, що ним понесено судові витрати на правничу допомогу у розмірі 12 000,00 грн (участь у трьох засіданнях та подання додаткових пояснень).

Відповідно до ч. 6, 7 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України якщо сума судових витрат, заявлена до відшкодування, істотно перевищує суму, заявлену в попередньому (орієнтовному) розрахунку, суд може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні судових витрат в частині такого перевищення, крім випадків, якщо сторона доведе, що не могла передбачити такі витрати на час подання попереднього (орієнтовного) розрахунку. Якщо сума судових витрат, заявлених до відшкодування та підтверджених відповідними доказами, є неспівмірно нижчою від суми, заявленої в попередньому (орієнтовному) розрахунку, суд може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні судових витрат (крім судового збору) повністю або частково, крім випадків, якщо така сторона доведе поважні причини зменшення цієї суми.

З аналізу вказаних положень ст. 129 Господарського процесуального кодексу України вбачається, що заявлена в попередньому (орієнтовному) розрахунку сума судових витрат до відшкодування має декларативний характер та в разі заявлення до відшкодування суми, яка істотно перевищує суму (або є неспівмірно нижчою), заявлену в попередньому (орієнтовному) розрахунку, суд може відмовити у відшкодуванні таких витрат, якщо сторона не доведе поважні причини перевищення (зменшення).

Враховуючи, що у Звіті про надання правничої допомоги №16 від 04.03.2026 позивач вказує на те, що ним понесено судові витрати на правничу допомогу у розмірі 12 000,00 грн за такі послуги, як участь у трьох засіданнях та подання додаткових пояснень, то суд не вбачає таке зменшення витрат неспівмірним, зокрема з огляду на незаявлення до відшкодування витрат на складання заяв по суті спору (позовної заяви та відповіді на відзив), які підписні тим же представником, що брав участь у засіданнях та подавав додаткові пояснення.

Щодо тверджень відповідача про незаявлення позивачем до закінчення судових дебатів заяви про компенсацію відповідачем витрат на професійну правничу допомогу, суд зазначає наступне.

Частиною 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Відповідно, якщо учасник справи до закінчення судових дебатів не заявив клопотання про компенсацію витрат на професійну правничу допомогу, суд не має підстав для розгляду питання про розподіл здійснених учасником витрат на професійну правничу допомогу (постанова Верховного Суду від 14.01.2019 у справі № 927/26/18).

В свою чергу у позовній заяві Приватне акціонерне товариство "ДТЕК Київські електромережі" зазначило, що у зв`язку з тим, що сума витрат, пов`язаних з розглядом справи, та розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката, визначається за результатами розгляду справи розрахунок вартості з усіма доказами буде подано з урахуванням ч. 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позивачем було до закінчення судових дебатів заявлено клопотання про компенсацію витрат на професійну правничу допомогу (у змісті позову), відтак підстави для залишення заяви позивача про ухвалення додаткового рішення без розгляду відсутні.

Доводи відповідача викладені у його запереченнях зводяться до необхідності повної відмови у відшкодуванні позивачу витрат на професійну правничу допомогу та не містять жодних заперечень щодо необґрунтованості, реальності чи неспівмірності заявлених позивачем витрат до предмету спору.

З огляду на викладене, здійснюючи розподіл понесених позивачем судових витрат на оплату професійної правничої допомоги, зважаючи на не доведеність неспівмірності таких витрат відповідачем та з урахуванням наслідків вирішення даної справи - задоволення позову повністю, суд приходить до висновку про необхідність покладення на відповідача витрат позивача на оплату послуг адвоката у розмірі 12 000,00 грн.

На підставі викладеного та керуючись статтями 129, 130, 221, 244 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Стягнути з Закритого акціонерного товариства "Українська будівельна компанія" (03062, м. Київ, просп. Перемоги, буд. 67; ідентифікаційний код 31171267) на користь Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Київські електромережі" (04080, м. Київ, вул. Новокостянтинівська, буд. 20; ідентифікаційний код 41946011) відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 12 000 (дванадцять тисяч) грн 00 коп. Видати наказ.

2. Додаткове рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. У відповідності до положень ст.ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення безпосередньо до Північного апеляційного господарського суду.

Суддя Роман БОЙКО