ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

(додаткове)

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2026 року м. ХарківСправа № 922/224/26

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Мужичук Ю.Ю.

без виклику представників сторін

розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково виробнича фірма "Технології Енергозбереження" про ухвалення додаткового рішення (вх. №7893 від 02.04.2026) по справі

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково виробнича фірма "Технології Енергозбереження"
до Приватного підприємства "Будівельно-проектна компанія "Форсайт"
про стягнення коштів
ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Харківської області від 01.04.2026 у справі №922/224/26 позов задоволено частково. Стягнуто з ПРИВАТНОГО ПІДПРИЄМСТВА «БУДІВЕЛЬНО-ПРОЕКТНА КОМПАНІЯ «ФОРСАЙТ» (61011, м. Харків, пров. Лосівський, 2-Б, кв. 1-Б; код ЄДРПОУ на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «НАУКОВО ВИРОБНИЧА ФІРМА «ТЕХНОЛОГІЇ ЕНЕРГОЗБЕРЕЖЕННЯ» (61166, м. Харків, пр. Науки, 36, к. 5, ) суму заборгованості у розмірі 1 587 000 грн, суму пені у розмірі 539 646,64 грн та витрати по сплаті судового збору 25 519,76 грн. В іншій частині позову відмовлено.

02.04.2026 до Господарського суду Харківської області надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково виробнича фірма "Технології Енергозбереження" про ухвалення додаткового рішення (вх.№7893), в якій просить ухвалити додаткове рішення у справі №922/224/26 в частині розподілу судових витрат витрат на професійну правничу (правову) допомогу та стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу (правову) допомогу в розмірі 30000,00 грн., а також 6000,00 грн. гонорару успіху, а загалом 36000,00 грн. (тридцять шість тисяч гривень 00 коп.)

Так, частиною 8 статті 129 ГПК України встановлено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Згідно із ч. 2 ст. 244 ГПК України, заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.

За змістом ч. 3 ст. 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати - без повідомлення учасників справи.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 03.04.2026 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково виробнича фірма "Технології Енергозбереження" про ухвалення додаткового рішення (вх.№7893 від 02.04.2026) прийнято до розгляду та запропоновано відповідачу надати письмові пояснення (заперечення) щодо заяви про ухвалення додаткового рішення у строк до 10.04.2026.

Будь-яких заперечень на заяву від відповідача до суду не надходило.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. У частині 3 статті 126 цього Кодексу передбачено, що для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Як встановлено судом, в позовній заяві представник позивача вказав, що планує понести судові витрати у вигляді витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 30000,00 грн, а також «гонорару успіху», який визначений як 20% від розміру винагороди згідно п.4.4. договору.

Частиною 1 статті 244 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що потрібно виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Статтею 123 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно із частинами 4, 5 статті 129 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Відповідно до частини 1 статті 26 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" (далі - Закон), адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути:

1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Положеннями частини 1 статті 1 Закону договір про надання правової допомоги визначено як домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

На підтвердження понесення витрат на правову допомогу позивачем надано до матеріалів справи копії: договору про надання правової (правничої) допомоги №20/01-26 від 20.01.2026р.; ордеру на надання правничої (правової) допомоги Серія АХ №1321588; свідоцтва про право зайняття адвокатської діяльністю ХВ № 002596 від 23.11.2022, виданого Радою адвокатів Харківської області; акту № 1 приймання-передачі наданої професійної правничої (правової) допомоги (послуг) від 01.04.2026.

Відповідно до п. 1.1. Договору №20/01-26 від 20.01.2026 Адвокат зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види професійної правничої (правової) допомоги (Послуги) КЛІЄНТУ на умовах і в порядку, що визначені Договором, у тому числі, але не виключно:

-складати та підписувати заяви по суті справи, позови, заперечення, скарги, клопотання, процесуальні та інші документи правового характеру, спрямовані на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів КЛІЄНТА, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення під час розгляду справи господарської юрисдикції у Господарському суді Харківської області, Східному апеляційному господарському суді, Касаційному господарському суді у складі Верховного суду.

-Надавати КЛІЄНТУ усні та письмові консультації з питань підготовки заяв по суті та з процесуальних питань за позовом ТОВ «НВФ «ТЕХНОЛОГІЇ ЕНЕРГОЗБЕРЕЖЕННЯ» до ПП «БПК «ФОРСАЙТ» (м. Харків, ), готувати, подавати такі заяви та клопотання.

-забезпечувати реалізацію прав та обов`язків КЛІЄНТА в господарському судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків КЛІЄНТА під час розгляду справи господарської юрисдикції у тому числі, але не виключно шляхом представництва інтересів КЛІЄНТА під час судових засідань у Господарському суді Харківської області, Східному апеляційному господарському суді, Касаційному господарському суді у складі Верховного суду за позовом до ПП «БПК «ФОРСАЙТ» (м. Харків, ), а КЛІЄНТ зобов`язується оплатити надання професійної правничої (правової) допомоги.

Відповідно до п.4.1, 4.2 Договору за надання Адвокатом професійної правничої (правової) допомоги (Послуг) Клієнт сплачує Адвокату Винагороду (гонорар), яка включає суму вартості професійної правничої (правової) допомоги (Послуг).

Винагорода (гонорар) за надання Адвокатом Клієнту професійної правничої (правової) допомоги (Послуг) у Господарському суді Харківської області є фіксованою та складає З0 000,00 (тридцять тисяч) грн. без ПДВ.

Пунктом 4.4. Договору сторони погодили «Гонорар успіху» - це додаткова винагорода Адвокату за здійснення професійної правничої допомоги Клієнту, плата за досягнутий адвокатом результат, що полягає в задоволенні судом заявлених позовних вимог (у т.ч. частковому задоволенні позовних вимог) та становить 20 % від розміру винагороди Адвокату, визначеної відповідно до п. 4.2. цього Договору.

Згідно п.4.4 Договору Оплата винагороди (гонорару) Адвокату за надання професійної правничої (правової) допомоги (Послуг), здійснюється на підставі підписаних обома сторонами актів приймання-передачі наданої професійної правничої (правової) допомоги (Послуг) протягом не більше З0 календарних днів з дня підписання відповідного акту.

На підставі вищевикладеного, в межах Договору адвокатом Вітренко В.В. надано Позивачу правничу допомогу вартістю 30 000,00 грн, що підтверджується Актом приймання-передачі наданої професійної правничої (правової) допомоги (послуг) від 01.04.2026.

З посиланням на наведені обставини позивачем заявлено до стягнення з відповідача витрати на професійну правничу (правову) допомогу в розмірі 30000,00 грн., а також 6000,00 грн. гонорару успіху.

Згідно з приписами ч.2 ст.16 Господарського процесуального кодексу України представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності понесення адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України»).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

У постановах Верховного Суду від 07.11.2019 у справі № 905/1795/18 та від 08.04.2020 у справі №922/2685/19 сформовано правовий висновок про те, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, приписами статей 123 - 130 Господарського процесуального кодексу України, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Суд акцентує, що стягнення витрат на професійну правничу допомогу з боржника не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу (така ж правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 24.01.2022 у справі №911/2737/17).

Суд з урахуванням конкретних обставин може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи (правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19, у постановах Верховного Суду від 01.08.2019 у справі №915/237/18, від 24.10.2019 у справі №905/1795/18, від 17.09.2020 у справі №904/3583/19).

Суд зазначає, що подані позивачем документи на підтвердження факту понесення ним витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 30 000,00 грн. не є безумовною підставою для відшкодування їх в зазначеному розмірі з відповідача, адже цей розмір має бути не лише доведений, документально обґрунтований, а й відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.

Відповідні докази згідно ст.86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Суд враховує, що даний спір для кваліфікованого юриста є спором незначної складності, відноситься до категорії спорів, які виникають у зв`язку із неналежним виконанням зобов`язань по оплаті поставленого за Договором поставки №26/11-24 від 26.11.2024р товару. При цьому поставка здійснена за однією видатковою накладною. Отже розрахунок пені здійснювався на одну суму і за один період.

Зазначені матеріали для кваліфікованого юриста не потребують багато часу для їх дослідження та здійснення розрахунків. Спірні правовідносини регулюються нормами Цивільного кодексу України та великої кількості законів і підзаконних нормативно-правових актів, які підлягають дослідженню адвокатом і застосуванню, спірні правовідносини не передбачають.

У вирішенні питання чи є розмір витрат Позивача на правничу допомогу обґрунтованим та пропорційним до предмета спору у цій справі, суд враховує конкретні обставини справи, зокрема, суб`єктний склад, характер спірних правовідносин, висновки Верховного Суду щодо застосування положень частин п`ятої - сьомої, дев`ятої статті 129 ГПК України та критерії Європейського суду з прав людини (відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір).

Суд вчергове звертає увагу, що згідно із усталеною практикою Європейського суду з прав людини, у тому числі в рішенні від 28 листопада 2002 року "Лавентс проти Латвії" (Lavents v. Latvia) за заявою N 58442/00 щодо судових витрат, зазначено що за статтею 41 Конвенції суд відшкодовує лише витрати, стосовно яких було встановлено, що вони справді були необхідними і становлять розумну суму. При цьому, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

З урахуванням характеру та складності цієї справи, а також її типовості, суд дійшов висновку, що витрати на професійну правничу допомогу підлягають оцінці з огляду на критерії розумності та співмірності.

Зокрема, підготовка справи до розгляду в суді першої інстанції не потребувала значного обсягу юридичної чи технічної роботи, оскільки нормативно-правове регулювання спірних правовідносин є сталим та не зазнавало істотних змін. Складання позовної заяви не вимагало опрацювання значного масиву доказів чи складного правового аналізу. При цьому під час розгляду справи адвокатом Вітренко Владиславою Валеріївною не складалися та не подавалися додаткові процесуальні документи, як то відповідь на відзив, заперечення, або письмові пояснення, а також вона не брала безпосередньої участі у судових засіданнях. Крім того, суд враховує, що спір виник з приводу виконання договору поставки, в межах якого поставка товару здійснювалась лише за однією видатковою накладною, що додатково свідчить про відсутність підвищеної складності справи. При цьому розрахунок пені, що була заявлена до стягнення, здійснювався на одну суму і за один період, що не займає багато часу та є нескладним. З огляду на наведене, а також враховуючи часткове задоволення позовних вимог, суд вважає обґрунтованим та пропорційним стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000,00 грн, а також 6 000,00 грн гонорару успіху.

Таким чином, враховуючи конкретні обставини справи, суд, детально проаналізувавши всі докази, зважаючи на зазначені положення законодавства, враховуючи принципи розумності та пропорційності розміру витрат на оплату послуг адвоката із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг) та їх обсягом, дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення заяви позивача.

Керуючись статтями 123, 126, 129, 221, 240-242, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково виробнича фірма "Технології Енергозбереження" про ухвалення додаткового рішення (вх.№7893 від 02.04.2026) задовольнити частково.

Стягнути з ПРИВАТНОГО ПІДПРИЄМСТВА «БУДІВЕЛЬНО-ПРОЕКТНА КОМПАНІЯ «ФОРСАЙТ» (61011, м. Харків, пров. Лосівський, 2-Б, кв. 1-Б; код ЄДРПОУ на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «НАУКОВО ВИРОБНИЧА ФІРМА «ТЕХНОЛОГІЇ ЕНЕРГОЗБЕРЕЖЕННЯ» (61166, м. Харків, пр. Науки, 36, к. 5, ) 10 000,00 грн. витрат на професійну правничу (правову) допомогу та 6000,00 грн. гонорару успіху.

Додаткове рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги додаткове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Додаткове рішення може бути оскаржене безпосередньо до Східного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення відповідно до ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Учасники справи можуть одержати інформацію по справі зі сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою http://court.gov.ua/.

Повне додаткове рішення складено 13.04.2026.

Суддя Ю.Ю. Мужичук