РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.04.2026 м. КиївСправа № 910/15620/25

За позовом: товариства з обмеженою відповідальністю "ЕТРЕКС";

до: КИЇВСЬКОЇ МІСЬКОЇ РАДИ;

про: визнання незаконним та скасування рішення.

Суддя Сергій Балац

Секретар судового засідання Молодід Д.С.

Представники:

позивача: Лазоренко Ю.О.;

відповідача: Лейтар А.Г.

С У Т Ь С П О Р У:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ЕТРЕКС" звернулося до господарського суду міста Києва із позовом до КИЇВСЬКОЇ МІСЬКОЇ РАДИ про визнання незаконним та скасування рішення.

Позовні вимоги мотивовані прийняттям відповідачем рішення від 20.04.2023 № 6312/6353 "Про розірвання договору оренди земельної ділянки від 01.09.2003 № 85-6-00060, укладеного між Київською міською радою та товариством з обмеженою відповідальністю "ЕТРЕКС"" за відсутності підстав, передбачених таким договором та законом.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 23.12.2025 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі № 910/15620/25 та вирішено розгляд справи здійснювати в порядку (за правилами) загального позовного провадження. Підготовче засідання призначене на 26.01.2026.

Відповідач відзиву на позов, в порядку передбаченого ст. 165 Господарського процесуального кодексу України, суду не надав, а тому відповідно до положень частини 9 статті 165 Господарського процесуального кодексу України суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідач подав до суду письмові пояснення в якіх зазначив про наявність у позивача заборгованості з орендної плати за договором оренди земельної ділянки та невірно обраний позивачем спосіб захисту.

В підготовчому засіданні 26.01.2026 суд на місці ухвалив: закрити підготовче провадження та призначити справу до судового розгляду по суті на 23.02.2026.

Ухвалою від 26.02.2026 № 910/15620/25 сторони спору повідомлені про призначення судового засідання на 06.04.2026.

В судовому засіданні 06.04.2026 оголошено перерву до 20.04.2026.

В судовому засіданні 20.04.2026 суд перейшов до стадії ухвалення рішення та повідомив про те, що вступна та резолютивна частини рішення будуть проголошені в цьому судовому засіданні.

В судовому засіданні 20.04.2026 судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши доводи повноважних представників сторін спору та дослідивши наявні докази у матеріалах даної справи, господарський суд міста Києва,

В С Т А Н О В И В :

Між позивачем, як орендарем, та відповідачем, як орендодавцем, укладено договір оренди земельної ділянки від 19.08.2003, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Щербаковим В.З., зареєстрований в реєстрі за № 826, зареєстрований головним управлінням земельних ресурсів Київської міської державної адміністрації, про що зроблено запис від 01.09.2003 № 85-6-00060 (далі - Договір оренди), відповідно до предмету якого відповідач, на підставі рішення Київради від 26.06.2003 № 549/709, передає, а позивач приймає у довгострокову оренду на 25 років земельну ділянку, місце розташування якої Володимирський узвіз, 6 у Подільському районі м. Києва, розміром 0,4546 га. для будівництва, експлуатації та обслуговування готелю у межах, які перенесені в натуру (на місцевість) в зазначені на плані, що є невід`ємною частиною цього Договору (п. 1 Договору оренди).

Пунктом 14 Договору оренди визначено, що дія цього договору припиняється у випадках:

- закінчення терміну, на який укладено цей договір;

- одержання позивачем земельної ділянки у власність;

- дострокового розірвання цього договору за згодою сторін;

- примусового вилучення земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності у порядку, визначеному законодавством України;

- ліквідації юридичної особи - позивача;

- дострокового розірвання цього договору за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у випадку: а) неналежного виконання іншою стороною умов цього договору; б) випадкового знищення чи пошкодження земельної ділянки, яке суттєво перешкоджає використанню земельної ділянки за її цільовим призначенням; в) з інших підстав, визначених законодавством України.

Положеннями пункту 7.2 Договору оренди передбачено, що позивач зобов`язаний, зокрема, своєчасно вносити орендну плату.

Умовами пункту 15 Договору оренди передбачено, що договір набуває чинності з дня його державної реєстрації.

Рішенням КИЇВСЬКОЇ МІСЬКОЇ РАДИ від 20.04.2023 № 6312/6353 "Про розірвання договору оренди земельної ділянки від 01.09.2003 № 85-6-00060, укладеного між Київською міською радою та Товариством з обмеженою відповідальністю «ЕТРЕКС»" (далі - оспорюване рішення) вирішено:

- розірвати укладений між Київською міською радою та Товариством з обмеженою відповідальністю «ЕТРЕКС» договір оренди земельної ділянки від 01.09.2003 № 85-6-00060 для будівництва, експлуатації та обслуговування готелю на Володимирському узвозі, 6 у Подільському районі м. Києва (кадастровий номер :82:002:0005; площа 0,4546 га) (п. 1 оспорюваного рішення);

- департаменту земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації): 2.1. Проінформувати Товариство з обмеженою відповідальністю «ЕТРЕКС» про прийняття цього рішення. 2.2. Вчинити відповідні дії щодо державної реєстрації припинення іншого речового права (права оренди) земельної ділянки з кадастровим номером :82:002:0005 (п. 2 оспорюваного рішення);

- товариству з обмеженою відповідальністю «ЕТРЕКС» не пізніше тридцяти днів із дня отримання повідомлення про прийняття рішення звільнити земельну ділянку, зазначену в пункті 1 цього рішення, привівши її у стан, придатний для подальшого використання (п. 3 оспорюваного рішення);

- контроль за виконанням цього рішення покласти на постійну комісію Київської міської ради з питань архітектури, містобудування та земельних відносин (п. 4 оспорюваного рішення).

Підставами розірвання Договору оренди відповідач визначив: невикористання земельної ділянки для забудови протягом трьох років поспіль і порушення позивачем вимог пункту 7.2 Договору оренди в частині своєчасного внесення орендної плати.

Позивач зазначає, що оспорюване рішення прийняте відповідачем за відсутності підстав, передбачених Договором оренди та законом, оскільки заборгованість позивача з орендної плати відсутня, а питання розірвання Договору оренди в односторонньому порядку не передбачено положеннями такого договору.

Виходячи з викладених вище обставин та наявних у матеріалах даної справи доказів, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню повністю з урахуванням наступного.

Приписами частини 1 статті 21 Цивільного кодексу України встановлено, що суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Положеннями частини 10 статті 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" передбачено, що акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.

Відповідно до довідок ГУ ДПС у м. Києві: від 07.04.2023 № 446/АП/26-15-50-06-0, від 05.03.2024 № 3796/АП/26-15-50-06- та від 10.11.2025 № 36845/АП/26-15-50-03-04-Е, станом на 07.04.2023, на 05.03.2024 та на 10.11.2025 позивач не має податкового боргу, недоїмки зі сплати єдиного внеску, іншої заборгованості з платежів (у тому числі розстроченої, відстроченої, реструктуризованої), контроль за справлянням яких покладено на контролюючі органи.

Відтак, як станом на момент прийняття оспорюваного рішення, так і станом на 10.11.2025, заборгованість позивача з орендної плати за Договором оренди відсутня, що підтверджується вказаними вище довідками контролюючого органу зі сплати орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної форми власності.

Приписами частини 1 статті 141 Земельного кодексу України, зокрема, встановлено, що підставою припинення права користування земельною ділянкою є використання земельної ділянки не за цільовим призначенням.

Відповідно до правової позиції, закріпленій у постанові Верховного Суду від 07.02.2023 у справі № 922/672/21: при цьому поняття "невикористання земельної ділянки за призначенням" та "використання земельної ділянки не за цільовим призначенням" різні за правовою природою, останнє з яких застосовується до випадків, коли на земельній ділянці із певним цільовим призначенням здійснюється діяльність, яка виходить за межі цього цільового призначення. Використання не за цільовим призначенням передбачає дію використання, а за невикористання (бездіяльність) не передбачається позбавлення права користування. Отже, за змістом приписів статті 141 Земельного кодексу України невикористання земельної ділянки не є самостійною підставою припинення права користування нею.

При цьому, укладений між сторонами спору Договір оренди не містить будь-яких обов`язків позивача щодо здійснення забудови земельної ділянки та/або строків здійснення такої забудови.

Також в оспорюваному рішенні містяться посилання на статтю 416 Цивільного кодексу України, відповідно до положень пункту 4 частини 1 якої визначено, що право користування земельною ділянкою для забудови припиняється у разі: невикористання земельної ділянки для забудови протягом трьох років підряд.

При цьому, положення пункту 4 частини 1 статті 416 Цивільного кодексу України врегульовують виключно відносини, що виникають з договору суперфіцію (надання права користування чужою земельною ділянкою для забудови) і не можуть бути застосовані до договору оренди земельної ділянки, в якому сторони мають право на власний розсуд визначати додаткові умови, що можуть вплинути на припинення/розірвання договору оренди землі. Вказаний правовий висновок закріплений у постанові Верховного Суду від 07.02.2023 у справі № 922/672/21.

Відтак, станом на момент прийняття оспорюваного рішення, у позивача не виникло не дій з нецільового використання ні обов`язку з забудови земельної ділянки за Договором оренди.

Приписами частини 3 статті 651 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Положеннями статті 31 Закону України "Про оренду землі" передбачено, що розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або цим договором.

Законодавець допускає розірвання договору в односторонньому порядку у випадку, якщо це передбачено умовами укладеного сторонами договору. Вказана правова позиція закріплена у постанові Верховного Суду від 16.04.2024 у справі № 906/397/23.

При цьому, укладений між сторонами спору Договір оренди не містить будь-яких підстав для розірвання такого правочину в односторонньому порядку.

Підсумовуючи викладені вище обставини суд дійшов висновку про те, що позовна вимога про визнання незаконним та скасування оспорюваного рішення є обґрунтованою та підлягає задоволенню повністю, оскільки позивачем не були порушені умови укладеного між сторонами спору Договору оренди ні в частині використання/невикористання земельної ділянки ні в частині своєчасного внесення орендної плати. Більш того, укладений між сторонами спору Договір оренди розірваний відповідачем в односторонньому порядку, в той час, коли умови вказаного правочину такого положення не містять.

Також суд враховує, що в остаточному рішенні у справі № 910/1018/24 (постанова Верховного Суду від 24.09.2025 № 910/1018/24) Верховний Суд дійшов до висновку про визнання незаконним та скасування рішення відповідача (від 20.04.2023 № 6313/6354 "Про розірвання договору оренди земельної ділянки від 15.11.2004 № 82-6-00245 у редакції договору про внесення змін до договору оренди земельної ділянки від 28.01.2014, зареєстрованого в реєстрі за № 3 укладеного між Київською міською радою та Товариством з обмеженою відповідальністю «ЕТРЕКС»"

Приписами частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Враховуючи приписи пункту 2 частини 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, суд покладає витрати по сплаті судового збору на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 74, 76, 77, 78, 79, 86, 123, 129, 233, 236, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва,

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити повністю.

2. Визнати незаконним та скасувати рішення КИЇВСЬКОЇ МІСЬКОЇ РАДИ від 20.04.2023 № 6312/6353 "Про розірвання договору оренди земельної ділянки від 01.09.2003 № 85-6-00060, укладеного між Київською міською радою та Товариством з обмеженою відповідальністю «ЕТРЕКС»".

3. Стягнути з КИЇВСЬКОЇ МІСЬКОЇ РАДИ (Україна, 01044, місто Київ, ВУЛИЦЯ ХРЕЩАТИК, будинок 36, ідентифікаційний код: 22883141) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "ЕТРЕКС" (Україна, 03026, місто Київ, Столичне шосе, будинок 103, корпус 1, ідентифікаційний код: 31955150) витрати по сплаті судового збору в сумі 2.422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн. 40 коп.

4. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили та може бути оскаржено в порядку та строки встановлені ст.ст. 241, 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 23 квітня 2026 року

Cуддя Сергій Балац