УХВАЛА

15 квітня 2026 року

м. Київ

cправа № 910/1705/25

Верховний Суд у складі судді Касаційного господарського суду Вронської Г.О.,

розглянувши матеріали касаційної скарги Дочірнього підприємства Державної компанії "ІНФОРМАЦІЯ_3" - ІНФОРМАЦІЯ_9"

на рішення Господарського суду міста Києва (Мудрий С.М.)

від 06.05.2025

та на постанову Північного апеляційного господарського суду (Андрієнко В.В., Шапран В.В., Буравльов С.І.)

від 15.10.2025 (повний текст складено 03.12.2025)

у справі за позовом Державного підприємства ІНФОРМАЦІЯ_1 "ІНФОРМАЦІЯ_2"

до Дочірнього підприємства Державної компанії "ІНФОРМАЦІЯ_3" - ІНФОРМАЦІЯ_4"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: ІНФОРМАЦІЯ_5

про стягнення ІНФОРМАЦІЯ_6

ВСТАНОВИВ:

1. Державне підприємство ІНФОРМАЦІЯ_1 "ІНФОРМАЦІЯ_2" (далі - Позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з Дочірнього підприємства Державної компанії "ІНФОРМАЦІЯ_3" - ІНФОРМАЦІЯ_4" (далі - Відповідач, Скаржник) ІНФОРМАЦІЯ_6, з яких: ІНФОРМАЦІЯ_7 - проценти за користування грошовими коштами.

2. Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням Відповідачем зобов`язань за державним контрактом в частині своєчасної та у повному обсязі поставки товару.

3. Господарський суд міста Києва рішенням від 06.05.2025, залишеним без змін Північним апеляційним господарським судом у постанові від 15.10.2025 у справі №910/1705/25, позов частково задовольнив. Стягнув з Відповідача на користь Позивача ІНФОРМАЦІЯ_8 судового збору.

4. Відповідач звернувся до Верховного суду з касаційною скаргою на рішення Господарського суду міста Києва від 06.05.2025 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 15.10.2025.

5. Верховний Суд ухвалою від 31.03.2026 касаційну скаргу Відповідача на рішення Господарського суду міста Києва від 06.05.2025 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 15.10.2025 у справі № 910/1705/25 повернув без розгляду.

6. 07 квітня 2026 Відповідач, з використанням підсистеми "Електронний суд", вдруге звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Господарського суду міста Києва від 06.05.2025 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 15.10.2025, у якій просить:

- передати справу на розгляд Об`єднаної Палати Касаційного Господарського Суду для відступу від висновку щодо застосування норм статті 536, частини 3 статті 693 ЦК України у подібних правовідносинах, викладеного в постановах Верховного Суду від 26 листопада 2025 року в справі №910/8369/24 та від 01 липня 2025 року в справі № 910/8696/24 у складі колегії суддів різних палат щодо відступу від раніше сформованого правового висновку Верховного Суду стосовно неможливості зменшення судом розміру процентів за користування чужими грошовими коштами та сформувати узгоджену правову позицію щодо застосування відповідних норм матеріального права з урахуванням правового висновку, викладеного у постанові від 05.03.2026 у справі № 910/12562/24;

- прийняти цю касаційну скаргу до розгляду та відкрити касаційне провадження;

- розгляд справи здійснювати в закритому режимі;

- поновити термін касаційного оскарження;

- змінити рішення Господарського суду міста Києва від 06.05.2025 в частині задоволених позовних вимог Позивача та постанову Північного апеляційного господарського суду щодо стягнення процентів за користування чужими грошовими коштами, скасувавши його в цій частині;

- у разі, якщо Суд не погодиться з правовою позицією Скаржника щодо відсутності підстав про притягнення його до цивільно/господарсько-правової відповідальності у частині стягнення процентів за користування коштами -зменшити розмір стягнутих процентів за користування чужими грошовими коштами на 90% від арифметично правильно обрахованого їх розміру.

7. Підставою касаційного оскарження Скаржник зазначив, що суди попередніх інстанцій застосували норми матеріального права без урахування актуального правового висновку Верховного Суду.

8. Верховний Суд перевірив форму і зміст касаційної скарги та встановив, що касаційну скаргу подано без додержання вимог, викладених у статті 290 ГПК України, тому наявні підстави для залишення її без руху з огляду на таке.

9. Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 287 ГПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати касаційну скаргу на рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині 3 цієї статті.

10. Згідно з пунктом 5 частини другої статті 290 ГПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 287 цього Кодексу підстави (підстав).

11. Так, відповідно до частини другої статті 287 ГПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами 1, 3 статті 310 цього Кодексу.

12. Таким чином, з огляду на зміст наведених вимог процесуального закону, при касаційному оскарженні судових рішень з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України, окрім посилання на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, касаційна скарга має містити:

пункт 1 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України - чітку вказівку на норму/норми (пункт, частину, статтю) права, яку, на його думку, невірно застосували суди першої та/або апеляційної інстанцій, навести постанову Верховного Суду (номер справи і дату її ухвалення), в якій викладено висновок щодо застосування саме цієї норми права, який не врахували суди при ухваленні оскаржуваних судових рішень;

пункт 2 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України - обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні, із чіткою вказівкою на норму права (абзац, пункт, частина статті), а також зазначенням такого правового висновку, описом правовідносин та змістовного обґрунтування мотивів такого відступлення;

пункт 3 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України - зазначення норми права щодо якої відсутній висновок її застосування із конкретизацією змісту правовідносин, в яких цей висновок відсутній та обґрунтувати необхідність формування єдиної правозастосовчої практики щодо цієї норми для правильного вирішення справи.

У разі подання касаційної скарги з підстави, передбаченої пунктом 4 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України, касаційна скарга має містити зазначення обставин, наведених у частинах 1, 3 статті 310 цього Кодексу. Якщо скаржник вважає, що судами порушено норми процесуального права щодо недослідження зібраних у справі доказів, неповного встановлення обставин справи, або встановлення обставин, що мають істотне значення, на підставі недопустимих доказів, у касаційній скарзі має бути конкретно зазначено або обставини, які встановлені на підставі недопустимих доказів та чому, на думку скаржника, останні є недопустимими, або зібрані у справі докази, які судом не досліджені, що могло б давати підстави для висновку про порушення цим судом норм процесуального права. Якщо суд необґрунтовано відхилив клопотання про витребування, дослідження або огляд доказів або інше клопотання (заяву) учасника справи щодо встановлення обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, повинно бути зазначено яке саме клопотання суд необґрунтовано відхилив про витребування, дослідження або огляд яких саме доказів або інше клопотання (заяву) щодо встановлення яких конкретно обставин, які мають значення для правильного вирішення справи.

Також скаржник повинен враховувати і те, що за змістом пункту 1 частини 3 статті 310 ГПК України відкриття касаційного провадження через недослідження зібраних у справі доказів можливе лише за умови наявності у касаційній скарзі інших обґрунтованих підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України.

13. Процесуальний закон покладає на скаржника обов`язок зазначати у касаційній скарзі про неправильне застосування конкретних норм матеріального та/або допущене судом порушення норм процесуального права та чітко визначити конкретну підставу (підстави) касаційного оскарження судового рішення, передбачену (передбачені) статтею 287 ГПК України, з вказівкою на конкретні висновки суду, рішення якого оскаржується, із одночасним зазначенням норм права (пункт, частина, стаття), які неправильно застосовані цим судом при прийнятті відповідного висновку.

14. У тексті касаційної скарги Скаржник здійснює виклад обставин справи з посиланням на окремі докази та наведенням їх власної оцінки, висловлює незгоду з судовими рішеннями та зазначає про неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та порушення норм процесуального права. При цьому, за твердженням Скаржника, суди першої та апеляційної інстанцій, вирішуючи спір щодо нарахування відсотків за користування коштами попередньої оплати, застосували відповідні норми матеріального права з урахуванням правових підходів, які були сформовані у попередній практиці Верховного Суду та існували на момент ухвалення оскаржуваних судових рішень. Проте після ухвалення постанови суду апеляційної інстанції у цій справі Верховним Судом було прийнято постанову від 05.03.2026 у справі № 910/12562/24, якою сформульовано новий правовий висновок щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, що стосуються нарахування відсотків за користування коштами попередньої оплати. Зазначеною постановою фактично змінено підхід до застосування відповідних норм матеріального права та відступлено від раніше сформованої судової практики. Скаржник вважає, що за таких обставин оскаржувані судові рішення не відповідають актуальній правозастосовчій практиці Верховного Суду, що свідчить про неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права.

15. Водночас Скаржник не зазначає підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 287 ГПК України підстави (підстав), та не наводить обґрунтувань наявності таких підстав.

16. Наведені недоліки щодо змісту касаційної скарги є підставою для залишення її без руху, із наданням Скаржнику строку на приведення касаційної скарги у відповідність до вимог пункту 5 частини другої статті 290 ГПК України шляхом надання уточнень до касаційної скарги / викладення касаційної скарги у новій редакції з урахуванням наведених вище вимог процесуального законодавства.

17. Відповідно до частини другої статті 174 ГПК України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

18. Заяву про усунення недоліків касаційної скарги необхідно подати до Верховного Суду в строк, встановлений цією ухвалою, разом з доказами її надсилання іншим учасникам справи.

19. Згідно з частиною 4 статті 174 та частиною 2 статті ГПК України, якщо скаржник не усунув недоліки касаційної скарги у строк, встановлений судом, така касаційна скарга вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із касаційною скаргою.

20. Обґрунтовуючи клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження, Скаржник зазначив, що строк на подання касаційної скарги було пропущено з поважних причин, що мали об`єктивний характер та не залежали від волевиявлення заявника, а поведінка заявника свідчить про добросовісне користування процесуальними правами та відсутність наміру на їх зловживання. При цьому Скаржник зазначив, що реалізував своє право на касаційне оскарження належним чином та у межах установленого строку, подавши первинну касаційну скаргу своєчасно, однак її було повернуто з підстав невідповідності вимогам процесуального закону. Після отримання відповідної ухвали Скаржником було вжито заходів для усунення недоліків та повторного звернення до суду.

Також Скаржник зауважив, що дана справа виникла у сфері виконання зобов`язань, пов`язаних із забезпеченням обороноздатності держави, а її учасники належать до сфери управління ІНФОРМАЦІЯ_1.

21. Клопотання про поновлення строку на подання касаційної скарги на рішення Господарського суду міста Києва від 06.05.2025 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 15.10.2025 у справі № 910/1705/24 буде розглянуто після усунення недоліків касаційної скарги.

Керуючись статтями 119, 174, 234, 235, 287, 288, 290, 292 ГПК України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Дочірнього підприємства Державної компанії "ІНФОРМАЦІЯ_3" - ІНФОРМАЦІЯ_9" залишити без руху.

2. Надати Дочірньому підприємству Державної компанії "ІНФОРМАЦІЯ_3" - ІНФОРМАЦІЯ_9" строк десять днів з дня вручення ухвали для усунення недоліків касаційної скарги у такий спосіб:

- навести та належним чином обґрунтувати підстави касаційного оскарження судового рішення, передбачені відповідним(и) пунктом(ами) частини другої статті 287 ГПК України.

3. Роз`яснити, що в разі невиконання вимог Верховного Суду касаційна скарга у справі № 910/1705/25 вважатиметься неподаною та буде повернута.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Суддя Г. Вронська