ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження у справі

"27" квітня 2026 р.м. ХарківСправа № 922/1381/26

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Мужичук Ю.Ю.

розглянувши матеріали

позовної заяви Головного управління ДПС у Харківській області
до Приватного підприємства "ЭФФЕКТ"
простягнення коштів 57 793,69 грн

ВСТАНОВИВ:

Головне управління ДПС у Харківській області звернулось до Господарського суду Харківської області з позовною заявою до Приватного підприємства "ЭФФЕКТ" в якій просить стягнути кошти з Приватного підприємства «ЭФФЕКТ» (податковий номер 21965500) з усіх відкритих розрахункових рахунків та за рахунок готівки, у розмірі 57 793,69 гривень в рахунок погашення податкового боргу.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що Приватне підприємство «ЭФФЕКТ» має узгоджений податковий борг у загальній сумі 57 793,69 грн, який виник унаслідок несплати податку на додану вартість та нарахованої пені, визначених податковими повідомленнями-рішеннями, що не були оскаржені та є чинними. Позивач вказує, що у зв`язку з несплатою зазначених сум у встановлений строк платнику податків було направлено податкову вимогу, яка вважається врученою, не оскаржена та не втратила юридичної сили, а податковий борг обліковується в інтегрованій картці платника, а отже підлягає стягненню у розмірі 57 793,69 грн з відповідача.

Дослідивши матеріали позовної заяви, суддя дійшов висновку про відмову у відкритті провадження у справі на підставі пункту 1 частини 1 статті 175 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), оскільки дана заява не підлягає розгляду за правилами господарського судочинства.

Відповідно до частини 2 статті 4 ГПК України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Частиною 1 статті 20 ГПК України визначено, що господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема, справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці.

Згідно з ч. ст. 19 Конституції України державні органи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Компетенція контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю визначаються Податковим кодексом України.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) в рішенні від 20 липня 2006 року у справі "Сокуренко і Стригун проти України" вказав, що фраза "встановленого законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. У рішенні ЄСПЛ від 12 жовтня 1978 року у справі "Zand v. Austria" викладено думку, що термін "судом, встановленим законом" у частині першій статті 6 Конвенції передбачає "всю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів".

Пунктами 1, 2 частини першої статті 4 КАС України визначено, що адміністративна справа-переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір; публічно-правовий спір-спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.

За правилами пункту 5 частини першої статті 19 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: за зверненням суб`єкта владних повноважень у випадках, коли право звернення до суду для вирішення публічно-правового спору надано такому суб`єкту законом.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори за зверненням суб`єкта владних повноважень у випадках, коли право звернення до суду для вирішення публічно-правового спору надано такому суб`єкту законом.

При цьому визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Однак сама собою участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав кваліфікувати спір як публічно-правовий і відносити його до справ адміністративної юрисдикції.

Для звернення до адміністративного суду суб`єкт владних повноважень як позивач має бути наділений повноваженнями для звернення до суду, підстави для такого звернення мають бути визначені законом з указівкою на предмет звернення, спір у справі повинен відповідати ознакам публічно-правового спору.

Податковий кодекс України (далі - ПК України) регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства. Цим Кодексом визначаються функції та правові основи діяльності контролюючих органів, визначених пунктом 41.1 статті 41 цього Кодексу (пункт 1.1 статті 1 ПК України).

Відповідно до пункту 41.1 статті 41 ПК України (тут і далі у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) контролюючими органами є центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову, державну митну політику, державну політику з адміністрування єдиного внеску, державну політику у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування податкового та митного законодавства, законодавства з питань сплати єдиного внеску та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючий орган, його територіальні органи.

Згідно з пунктом 41.2 статті 41 ПК України органами стягнення є виключно контролюючі органи, уповноважені здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску у межах повноважень, а також державні виконавці у межах своїх повноважень. Стягнення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску за виконавчими написами нотаріусів не дозволяється.

За змістом підпункту 20.1.34 пункту 20.1 статті 20 ПК України контролюючі органи мають право, зокрема, звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.

Позов про примусове стягнення з відповідача як платника податків подано Головним управлінням ДПС у Харківській області в порядку виконання ним завдань, покладених на контролюючі органи, а спір виник у зв`язку з невиконанням вимог Головного управління ДПС у Харківській області як суб`єкта владних повноважень про таку сплату.

Аналіз зазначених норм законодавства свідчить про те, що вимоги податкового органу про стягнення з відповідача грошових коштів з рахунків у банках у сумі податкового боргу підлягають розгляду адміністративними судами за правилами Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки такий спір є публічно-правовим та витікає з компетенції органів Державної податкової служби України здійснювати податковий контроль.

Частиною 4 ст. 236 ГПК України встановлено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 23.09.2020 у справі №826/16976/16 викладений правовий висновок про те, що позовні вимоги контролюючого органу до юридичної особи про стягнення податкового боргу підлягають розгляду в порядку господарського судочинства як вимоги конкурсного кредитора в межах провадження про банкрутство, якщо відносно цієї юридичної особи відкрито таке провадження.

Враховуючи викладене, суд висновує, що податковий огран, звернувшись до суду з позовом про примусове стягнення податкового боргу з платника податків в порядку виконання ним завдань, покладених на контролюючі органи, реалізував свої владні управлінські функції і виступив як суб`єкт владних повноважень.

Суд установлено, що відносно Приватного підприємства "ЭФФЕКТ" відсутнє відкрите провадження у справі про банкрутство.

Відтак, спір не підлягає розгляду за правилами господарського судочинства, а підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 175 ГПК України суддя відмовляє у відкритті провадження, якщо заява не підлягає розгляду за правилами господарського судочинства.

Враховуючи вищенаведені обставини, предмет та підстави позову, а також суб`єктний склад даного спору, суд дійшов висновку про відмову у відкритті провадження в справі за позовом Головного управління ДПС у Харківській області до Приватного підприємства "ЭФФЕКТ" про стягнення коштів з усіх відкритих розрахункових рахунків та за рахунок готівки, у розмірі 57 793,69 гривень в рахунок погашення податкового боргу.

Водночас, на виконання положень ч. 6 ст. 175 ГПК України суд роз`яснює позивачу, що розгляд вказаної справи віднесено до юрисдикції адміністративних судів за правилами адміністративного судочинства.

Керуючись ст. 175, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Відмовити у відкритті провадження у справі за позовом Головного управління ДПС у Харківській області до Приватного підприємства "ЭФФЕКТ" про стягнення коштів з усіх відкритих розрахункових рахунків та за рахунок готівки, у розмірі 57 793,69 гривень в рахунок погашення податкового боргу.

2. Роз`яснити позивачу - Головному управління ДПС у Харківській області про його право на звернення з даним позовом до суду адміністративної юрисдикції згідно з вставленою КАС України підсудністю.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Східного апеляційного господарського суду відповідно до ст. 255-257 ГПК України.

Ухвалу підписано 27.04.2026.

СуддяЮ.Ю. Мужичук