УХВАЛА

16 квітня 2026 року

м. Київ

cправа № 904/9212/21

Суддя Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду Мачульський Г. М.,

розглянувши заяву Дніпровської міської ради

про відвід від розгляду справи №904/9212/31 судді Верховного Суду Зуєва В. А.

за касаційними скаргами Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельний комплекс Яворницький" та Дніпровської міської ради

на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 23.12.2025 і рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 25.04.2024 у справі

за позовом Дніпровського національного університету імені Олеся Гончара

до: 1) Дніпровської міської ради;

2) Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельний комплекс Яворницький";

3) Товариства з обмеженою відповідальністю "АРТБУД-ПРОЕКТ",

за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача: 1) Міністерства освіти і науки України;

2) Дніпропетровської обласної державної адміністрації,

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача-1 та відповідача-2 - приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Пустового Сергія Володимировича,

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача-2 та відповідача-3 - приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Балтакса Ірини В`ячеславівни

та за участю Дніпропетровської обласної прокуратури

про визнання недійсними рішень та договорів, скасування державної реєстрації та зобов`язання вичинити дії,

ВСТАНОВИВ:

До Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельний комплекс Яворницький" на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 23.12.2025 і рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 25.04.2024 у справі №904/9212/21.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.03.2026 зазначену касаційну скаргу передано колегії суддів у складі: Міщенко І. С. - головуючий, Берднік І. С., Зуєв В. А.

Після цього до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга Дніпровської міської ради на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 23.12.2025 і рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 25.04.2024 у справі № 904/9212/21.

Згідно з протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 23.03.2026 зазначену касаційну скаргу також передано колегії суддів у складі: Міщенко І. С. - головуючий, Берднік І. С., Зуєв В. А.

Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду ухвалами від 06.04.2026 відкрив касаційне провадження за касаційними скаргами Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельний комплекс Яворницький" і Дніпровської міської ради на оскаржені рішення і постанову судів попередніх інстанцій у цій справі. Судове засідання з розгляду скарг призначив на 29.04.2026 о 12:20 год.

13.04.2026 до суду касаційної інстанції надійшла заява Дніпровської міської ради про відвід судді Зуєва В. А. від здійснення касаційного провадження у даній справі з підстав, передбачених пунктом 5 частини 1 статті 35 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).

Заява про відвід судді мотивована такими аргументами і обставинами:

- суддя Зуєв В. А. вже входив до складу колегії Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у цій справі, яка 16.09.2025 скасувала попередню постанову суду апеляційної інстанції і передала справу на новий апеляційний розгляд, сформулювавши при цьому правові висновки та процесуальні орієнтири, обов`язкові для апеляційного суду під час нового розгляду;

- постанова Центрального апеляційного господарського суду від 23.12.2025, яка наразі є предметом касаційного оскарження, ухвалена саме після нового розгляду та з урахуванням зазначених вказівок суду касаційної інстанції;

- повторна участь того самого судді у новому касаційному перегляді не може не викликати у розсудливого стороннього спостерігача обґрунтованих сумнівів щодо безсторонності такого судді та можливості його процесуального дистанціювання від власних попередніх висновків;

- означене, на думку заявника, свідчить про ймовірність того, що суддя Зуєв В. А. не зможе бути об`єктивним та неупередженим при розгляді касаційної скарги у справі №904/9212/21, а тому його належить відвести від здійснення касаційного провадження.

Ухвалою Верховного Суду від 14.04.2026 доводи, викладені у заяві Дніпровської міської ради про відвід судді Верховного Суду Зуєва В. А. від розгляду справи №904/9212/21, визнані необґрунтованими; справу №904/9212/21 передано на автоматизований розподіл для визначення судді для розгляду заяви про відвід судді Верховного Суду Зуєва В. А. від розгляду цієї справи.

15.04.2025 на підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями для розгляду заяви про відвід судді Верховного Суду Зуєва В. А. від розгляду справи №904/9212/21 визначено суддю Мачульського Г. М.

Розглянувши зазначену заяву, Суд не вбачає підстав для її задоволення з огляду на таке.

Відповідно до частин 1 - 3 статті 6 ГПК України у господарських судах функціонує Єдина судова інформаційно-комунікаційна система. Позовні та інші заяви, скарги та інші передбачені законом процесуальні документи, що подаються до господарського суду і можуть бути предметом судового розгляду, в порядку їх надходження підлягають обов`язковій реєстрації в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі в день надходження документів. Визначення судді або колегії суддів (судді-доповідача) для розгляду конкретної справи здійснюється Єдиною судовою інформаційно-комунікаційною системою у порядку, визначеному цим Кодексом (автоматизований розподіл справ).

Згідно з частиною 11 статті 6 ГПК України несанкціоноване втручання в роботу Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи та в автоматизований розподіл справ між суддями тягне за собою відповідальність, установлену законом.

Частинами 1 - 3 статті 32 ГПК України передбачено, що визначення судді, а в разі колегіального розгляду - судді-доповідача для розгляду конкретної справи здійснюється Єдиною судовою інформаційно-комунікаційною системою під час реєстрації документів, зазначених в частині другій статті 6 цього Кодексу, а також в інших випадках визначення складу суду на будь-якій стадії судового процесу, з урахуванням спеціалізації та рівномірного навантаження для кожного судді, за принципом випадковості та в хронологічному порядку надходження справ. Справа, розгляд якої відповідно до цього Кодексу здійснюється колегією суддів в обов`язковому порядку, розглядається постійною колегією суддів відповідного суду, до складу якої входить визначений Єдиною судовою інформаційно-комунікаційною системою суддя-доповідач. Персональний склад постійних колегій суддів визначається зборами суддів відповідного суду.

Частиною 2 статті 8 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" передбачено, що суддя розглядає справи, одержані згідно з порядком розподілу судових справ, установленим відповідно до закону. На розподіл судових справ між суддями не може впливати бажання судді чи будь-яких інших осіб.

Згідно із частиною 4 статті 15 цього ж Закону визначення судді або колегії суддів для розгляду конкретної справи здійснюється Єдиною судовою інформаційно-телекомунікаційною системою у порядку, визначеному процесуальним законом.

За змістом частини 16 статті 32 ГПК України результати автоматизованого розподілу (повторного розподілу) справи оформлюються протоколом.

Таким чином, законодавець передбачив формування колегії суддів для розгляду справ виключно автоматизованої системи документообігу суду. Відтак судді не впливають на формування складу суду для розгляду конкретної справи, що сприяє забезпеченню реалізації учасниками справи права на судовий захист незалежним та безстороннім судом, встановленим законом, як складової права на суд, гарантованого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Рішенням зборів суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 08.01.2024 затверджено, зокрема, постійну колегію суддів у такому складі: Міщенко І. С. - головуючий, Берднік І. С., Зуєв В. А.

Як вже зазначалося, відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.03.2026 для розгляду касаційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельний комплекс Яворницький" у даній справі визначено колегію суддів у складі: Міщенко І. С. - головуючий, Берднік І. С., Зуєв В. А.

У свою чергу, згідно з протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 23.03.2026 касаційну скаргу Дніпровської міської ради також передано автоматизовано визначеній колегії суддів у складі: Міщенко І. С. - головуючий, Берднік І. С., Зуєв В. А.

За наведеного, визначення колегії суддів у складі: Міщенко І. С. - головуючий, Берднік І. С., Зуєв В. А. для здійснення касаційного провадження у цій справі відбулося у цілковитій відповідності з означеними нормами ГПК України, а також приписами Положення про автоматизовану систему документообігу суду та Засад використання автоматизованої системи документообігу суду у Верховному Суді.

Щодо посилання скаржника на сумніви в об`єктивності розгляду справи та пряму заінтересованість судді Зуєва В. А у цій справі, Суд зазначає наступне.

Відповідно до частин 1 - 3 статті 39 ГПК України, питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 32 цього Кодексу.

Суд виходить з того, що відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Вимогами змісту статей 35, 36 ГПК України визначено підстави для відводу, (самовідводу) судді.

Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 35 ГПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді.

Верховний Суд зазначає, що вичерпний перелік обставин, зазначених у пункті 5 частини 1 статті 35 ГПК України, чинним законодавством не визначено і тому вирішення питання про визнання певних обставин тими обставинами, про які йдеться в наведеній вище нормі цього Кодексу, належить саме до повноважень Верховного Суду.

Приписами частин 2, 3 статті 38 ГПК України з підстав, зазначених у статтях 35, 36 і 37 цього Кодексу, зокрема, судді може бути заявлено відвід учасниками справи; відвід повинен бути вмотивованим.

Верховний Суд застосовує Конвенцію та рішення Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) у цій справі як джерело права з огляду на частину першу статті 3, частин 1, 2, 4 статті 11 ГПК України, статтю 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини".

Стаття 6 Конвенція вимагає, аби кожен суд, до якого вона застосовується, був "безстороннім".

Отже, за усталеною практикою ЄСПЛ безсторонність означає відсутність упередженості та необ`єктивності.

Зазвичай безсторонність визначається як відсутність упередження або наперед складеної думки і може оцінюватись у різний спосіб ( рішення ЄСПЛ "Кіпріану проти Кіпру" (Kyprianou v. Cyprus) [ВП], заява N 73797/01, ECHR 2005-ХІІІ, § 118; "Мікаллеф проти Мальти" (Micallef v. Malta) [ВП], § 93).

ЄСПЛ у своїй практиці визначив критерії оцінки безсторонності та розрізняє:

i) суб`єктивний, тобто спробу встановити переконання або особистий інтерес певного судді у даній справі;

ii) об`єктивний, тобто встановити, чи суддя надав достатні гарантії, які виключали б будь-які правомірні сумніви з цього приводу ("Кіпріану проти Кіпру" (Kyprianou v. Cyprus) [ВП], заява N 73797/01, ECHR 2005-ХІІІ, § 118; "Пірсак проти Бельгії" (Piersack v. Belgium), § 30; "Грівз проти Сполученого Королівства" (Grieves v. the United Kingdom) [ВП], § 69; "Моріс проти Франції" (Morice v. France) [ВП], § 73).

Відтак, наявність безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинна встановлюватися згідно з суб`єктивним та об`єктивним критеріями.

У рамках суб`єктивного критерію ЄСПЛ завжди вважав, що особиста неупередженість судді є презумпцією, доки не буде доведено протилежне (рішення ЄСПЛ у справі "Кіпріану проти Кіпру" (Kyprianou v. Cyprus) [ВП], заява N 73797/01, ECHR 2005-ХІІІ, рішення ЄСПЛ § 119; "Хаушільдт проти Данії" (Hauschildt v. Denmark), § 47).

Межа між цими двома критеріями не є незмінною, оскільки не лише сама поведінка судді може, з точки зору зовнішнього спостерігача, породити об`єктивно виправдні сумніви у його неупередженості (об`єктивний підхід), але й може свідчити про його особисте переконання (суб`єктивний підхід). Тому застосування одного з цих критеріїв, або ж обох, залежатиме від конкретних обставин, пов`язаних із спірною поведінкою (рішення ЄСПЛ "Кіпріану проти Кіпру" (Kyprianou v. Cyprus) [ВП], §§ 119 і 121 заява N 73797/01, ECHR 2005-ХІІІ).

Хоча іноді важко навести докази на спростування презумпції особистої безсторонності судді, проте вимога об`єктивної безсторонності надає додаткову важливу гарантію. Суд визнає складність встановлення порушення статті 6, спричинене особистою упередженістю, і тому у переважній більшості випадків застосовує об`єктивний підхід (рішення ЄСПЛ у справі "Кіпріану проти Кіпру" (Kyprianou v. Cyprus) [ВП] заява N 73797/01, ECHR 2005-ХІІІ, § 119; "Моріс проти Франції" (Morice v. France) [ВП], § 75).

Суд зважує на те, що у цьому аспекті навіть вигляд має певну важливість - іншими словами, "має не лише здійснюватися правосуддя - ще має бути видно, що воно здійснюється". Адже йдеться про довіру, яку в демократичному суспільстві суди повинні вселяти у громадськість (див. рішенняу справі "Де Куббер проти Бельгії", від 26.10.1984, Series А, N 86).

З аналізу підпункту 5 частини 1 статті 35 ГПК України та статті 6 Конвенції суд висновує, що не встановлюється вичерпного переліку обставин, які свідчать про необ`єктивність та упередженість судді, однак зазначає, що такі підстави повинні бути обґрунтовані особою, яка ініціює питання про відвід судді за підпунктом 5 частини першої статті 35 ГПК України.

Верховний Суд наголошує, що істинність твердження про упередженість та/чи небезсторонність судді має бути доведена за вказаною обставиною саме заявником з огляду на приписи частини 4 статті 38 ГПК України, адже суб`єктивний критерій вимагає оцінки реальних та фактичних дій окремого судді під час розгляду конкретної справи і лише після встановлення фактів у поведінці судді, які можна кваліфікувати як прояв упередженості, можливо поставити під сумнів його безсторонність.

Відтак, не є підставами для відводу суддів заяви, які містять лише припущення про існування відповідних обставин, непідтверджених належними і допустимими доказами.

Верховний Суд виходить з того, що "особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного", а заявник не надав жодних доказів, які б підтверджували, що суддя Зуєв В. А. прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду касаційної скарги Дніпровської міської ради у справі №904/9212/21.

Незважаючи на те, що Дніпровська міська рада і посилається на пункт 5 частини 1 статті 35 ГПК України як на підставу про відвід судді Зуєва В. А., проте, фактично заява зводиться до незгоди сторони із встановленими судом обставинами справи та позицією судді, викладеної у постанові Верховного Суду від 16.09.2025 у справі №904/9212/21.

Верховний Суд відзначає, що частина 4 статті 35 ГПК України містить імперативний припис.

Так, частиною 4 статті 35 ГПК України передбачено, що незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Враховуючи викладене, розглянувши доводи в обґрунтування заяви Дніпровської міської ради про відвід судді Зуєва В. А. від розгляду справи №904/9212/21, Верховний Суд дійшов висновку, що вказана заява не містить обґрунтованого посилання на дійсні обставини, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді та можуть бути підставою для відводу відповідно до статей 35, 36 ГПК України. Підстави для задоволення заяви відсутні.

Керуючись статтями 35, 39, 234 ГПК України,

УХВАЛИВ:

1. У задоволенні заяви Дніпровської міської ради про відвід судді Верховного Суду Зуєва В. А. від розгляду справи №904/9212/21 відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Суддя Г. М. Мачульський