ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" березня 2026 р.м. ХарківСправа № 922/276/26

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Юрченко В.С.

без повідомлення (виклику) учасників справи

розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження справу

за позовом Приватного акціонерного товариства "Харківенергозбут" (Україна, 61057, Харківська область, місто Харків, вулиця Гоголя, будинок 10, ),

до Товариство з обмеженою відповідальністю "Торгівельний будинок "Салтівський" (Україна, 61029, Харківська область, місто Харків, Салтівське шосе, будинок 129, ),

про стягнення коштів,-

ВСТАНОВИВ:

На розгляд Господарського суду Харківської області через систему «Електронний Суд» надійшов позов Приватного акціонерного товариства "Харківенергозбут" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельний будинок "Салтівський" про стягнення 3% річних у сумі 1 103,81 грн та інфляційні втрати у сумі 15 571,50 грн.

Судові витрати позивач просить покласти на відповідача.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями справа № 922/276/26 була передана на розгляд судді Юрченко В.С.

03.02.2026, ухвалою Господарського суду Харківської області, прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 922/276/26. Постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Роз`яснено учасникам справи, що відповідно до частини 7 статті 252 Господарського процесуального кодексу України клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач може подати в строк для подання відзиву, а позивач - разом з позовом або не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву.

Клопотання, в порядку частини 7 статті 252 ГПК України, від учасників справи не надходило.

Відповідач правом на формування заперечень з приводу доводів, викладених у позовній заяві також не скористався, про рух справи (зокрема, про відкриття провадження у справі) повідомлявся у відповідності до норм чинного процесуального законодавства. Оскільки відповідач не зареєстрований в системі «Електронний Суд», з метою повідомлення останнього про розгляд справи судом та про його право подати відзив на позовну заяву, на виконання приписів Господарського процесуального кодексу України, ухвала про відкриття провадження у справі направлялась судом рекомендованим листом з повідомленнями про вручення (з відміткою судова повістка) на адресу місцезнаходження відповідача, зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Але, судова кореспонденція повернута поштою на адресу суду із позначкою "адресат відсутній за вказаною адресою".

Відповідно до частини 7 статті 120 Господарського процесуального кодексу України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Згідно частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України, днем вручення судового рішення є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду (пункт 4).

Суд звертає увагу на правову позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19, відповідно до якої направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17, постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б).

У даному випаду судом також враховано, що за приписами частини 1 статті 9 Господарського процесуального кодексу України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом.

Відповідно до частини 2 статті 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання. Згідно з частин 1, 2 статті 3 названого Закону, для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень. Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (частина 1 статті 4 Закону України "Про доступ до судових рішень").

Враховуючи наведене, господарський суд зазначає, що відповідач не був позбавлений права та можливості ознайомитись з процесуальними документами у справі № 922/276/26 у Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

Відповідно до частини 9 статті 165 Господарського процесуального кодексу України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

На підставі частини 4 статті 11 Господарського процесуального кодексу України, суд застосовує практику ЄСПЛ як джерело права, зокрема, у справі «Осіпов проти України», де Суд нагадав, що стаття 6 Конвенції гарантує не право бути особисто присутнім у судовому засіданні під час розгляду цивільної справи, а більш загальне право ефективно представляти свою справу в суді та на рівність у користуванні правами з протилежною стороною, передбаченими принципом рівності сторін. Суд повинен лише встановити, чи було надано заявнику, стороні цивільного провадження, розумну можливість ознайомитися з наданими іншою стороною зауваженнями або доказами та прокоментувати їх, а також представити свою справу в умовах, що не ставлять його в явно гірше становище vis-а-vis його опонента (там само). З точки зору Конвенції заявник не має доводити, що його відсутність у судовому засіданні справді підірвала справедливість провадження або вплинула на його результат, оскільки така вимога позбавила б змісту гарантії статті 6 Конвенції.

Виходячи з того, що відповідачу надано достатньо часу для формування відзиву на позовну заяву, втім він не скористався цим правом, суд вважає за можливе розглянути спір за наявними в справі матеріалами, оскільки їх цілком достатньо для правильної юридичної кваліфікації спірних правовідносин.

Матеріали справи свідчать про те, що судом було створено всім учасникам судового процесу належні умови для доведення останніми своїх правових позицій, надання ними доказів, які, на їх думку, є достатніми для обґрунтування своїх вимог та заперечень, тощо. Окрім того, судом було вжито всіх заходів, в межах визначених чинним законодавством повноважень, щодо всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи.

Частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд установив наступне.

Позивач звернувся до суду з позовними вимогами до Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельний будинок "Салтівський" та просить суд стягнути 3% річних у сумі 1 103,81 грн та інфляційні втрати у сумі 15 571,50 грн. за несвоєчасне погашення заборгованості за спожиту електроенергію відповідно до укладеного договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг № 4-0326С від 01.12.2022.

У зв`язку з відокремлення функції з розподілу електричної енергії від функцій постачання електричної енергії, що визначено положеннями Закону України «Про ринок електричної енергії», з 01.01.2019 Приватне акціонерне товариство «Харківенергозбут» є постачальником електричної енергії на підставі постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 19.06.2018 № 505 та постачальником універсальних послуг на території Харківської області у відповідності до Постанови НКРЕКП від 26.10.2018 № 1268.

На виконання пункту 13 розділу XVII Закону України «Про ринок електричної енергії» під час здійснення заходів з відокремлення було створено електропостачальника приватне акціонерне товариство "Харківенергозбут", а акціонерне товариство "Харківобленерго" виконує функції з розподілу електричної енергії на території Харківської області та є оператором системи розподілу.

Приватне акціонерне товариство «Харківенергозбут», як постачальник універсальних послуг, здійснює постачання електричної енергії з 01.01.2019 у порядку, визначеному правилами роздрібного ринку, та на умовах договору постачання універсальних послуг. Публічний договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг розміщений на офіційному сайті приватного акціонерного товариства «Харківенергозбут»: zbutenergo.kharkov.ua.

Товариством з обмеженою відповідальністю "Торгівельний будинок "Салтівський" (далі - Відповідач, Споживач) було надано 01.12.2022 до Приватного акціонерного товариства "Харківенергозбут" (далі - Позивач, Постачальник) заяву-приєднання до договору про постачання електричної енергії споживачу.

Згідно вказаної заяви, суб`єктом господарювання є Товариство з обмеженою відповідальністю "Торгівельний будинок "Салтівський", адреси об`єктів (точок) комерційного обліку - зазначені у Інформації щодо об`єктів споживача, що є додатком до заяви - приєднання.

Також, як вбачається із заяви-приєднання від 01.12.2022, керуючись статтями 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України, Правилами роздрібного ринку електричної енергії, затвердженими постановою НКРЕКП від 14.03.2018 № 312 (далі - Правила роздрібного ринку), та ознайомившись з умовами договору про постачання електричної енергії споживачу (далі - Договір) на сайті електропостачальника ПрАТ "Харківенергозбут" (далі - Постачальник) в мережі Інтернет за адресою: www.zbutenergo.kharkov.ua, споживач приєднався до умов договору № 4-0326С від 01.12.2022 на умовах комерційної пропозиції № 1 для малих непобутових споживачів.

Згідно з п. 2.1 договору постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість використаної (купованої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього Договору.

Пунктом 5.8 договору встановлено, що розрахунковий період за цим договором є календарний місяць.

Згідно з умовами п. 3 комерційної пропозиції № 1 оплата електричної енергії в тому числі послуги з розподілу електричної енергії здійснюється Споживачем у формі попередньої оплати визначеної на основі фактичного обсягу відпущеної електричної енергії за відповідний попередній період. Якщо авансовий платіж розраховується для споживача, фактичний обсяг відпущеної електричної енергії якого за попередній період дорівнює 0 (або для нових споживачів), сума попередньої оплати визначається на основі розрахункових значень обсягу електричної енергії на наступний період. Остаточний розрахунок Споживача за електричну енергію за розрахунковий період здійснюється відповідно до фактичного обсягу електричної енергії, визначеного за показами розрахункових засобів обліку (або розрахунковим шляхом), на підставі виставленого рахунка Споживачу Постачальником, в якому зазначаються суми до сплати за використану електричну енергію в тому числі за послугу з розподілу електричної енергії. У разі відсутності графіка погашення заборгованості та при відсутності у платіжному документі у реквізиті "Призначення платежу" посилань на період, за який здійснюється оплата, або перевищення суми платежу, необхідної для цього періоду, ці кошти, перераховані Споживачем за електричну енергію, Постачальник має право зарахувати як погашення існуючої заборгованості Споживача з найдавнішим терміном її виникнення.

Відповідно до п. 6.2 договору Споживач зобов`язується забезпечувати своєчасну та повну оплату спожитої електричної енергії відповідно до умов цього Договору та пов`язаних з постачанням електричної енергії послуг згідно з умовами цього Договору. Пунктом 4 Комерційної пропозиції № 1, встановлено, що рахунок за спожиту електричну енергію надається Споживачу протягом 5 робочих днів від дня закінчення розрахункового періоду. Рахунок за спожиту електричну енергію має бути оплачений протягом 5 робочих днів від дня отримання рахунка Споживачем. Рахунки на оплату надаються Споживачу у відповідних структурних підрозділах Постачальника. В разі неотримання Споживачем рахунків Постачальник направляє рахунки Споживачу поштовим зв`язком. У такому разі рахунки вважаються отриманими Споживачем з дня їх відправлення.

За невиконання або неналежне виконання своїх зобов`язань за цим Договором сторони несуть відповідальність, передбачену цим Договором та чинним законодавством (п. 9.1 договору).

Умовою п. 7 комерційної пропозиції № 1 передбачено, що у разі порушення Споживачем строків оплати електричної енергії в тому числі послуги з розподілу електричної енергії, передбачених п. 4 комерційної пропозиції Постачальник проводить нарахування за весь час прострочення, у тому числі за день оплати: пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який здійснюється нарахування, від суми боргу, за кожен день прострочки; 3% річних з простроченої суми. При цьому сума грошового зобов`язання за договором повинна бути оплачена Споживачем з урахуванням встановленого індексу інфляції. Суми пені, 3% річних, інфляційних зазначаються у розрахунковому документі окремим рядком, та повинні бути сплачені протягом 5 робочих днів від дня його отримання Споживачем.

31.10.2023 між сторонами укладено договір реструктуризації заборгованості №0326 ПУП-р (далі - договір реструктуризації ).

Пунктом 1.1. договору реструктуризації у порядку та на умовах, визначених цим договором, Кредитор та Боржник домовилися про реструктуризацію кредиторської заборгованості що виникла у Боржника перед Кредитором та не погашена згідно з договором про постачання електричної енергії споживачу від 01.01.2021 № 041-16377,01 (далі - Договір про постачання), шляхом розстрочення на 12 (дванадцять) календарних місяці.

За п. 1.2 договору реструктуризації, Боржник визнає та сплачує Кредитору заборгованість за Договором про постачання у сумі 168 161,83 грн, що утворилася у Боржника перед Кредитором станом на 24.10.2023 та підтверджується актом звіряння (Додаток 1 до цього Договору), а саме:

Електроенергія - 82 067,85 грн;

Пеня - 57 271,30 грн;

3% річних - 5 960,37 грн;

Індекс інфляції - 22 862,31 грн.

Згідно п 1.3. договору реструктуризації, інші умови Договору про постачання електричної енергії споживачу від 01.12.2022 № 4-0326С залишаються незмінними, і Сторони підтверджують щодо них свої зобов`язання.

Пунктом 3.1.1 договору реструктуризації встановлено, що Боржник зобов`язаний самостійно проводити оплату у сумі та в терміни, визначені Графіком, а також у відповідності до інших умов, передбачених Договором.

Так, у випадку порушення Боржником строків оплати визначених у Графіку реструктуризації, Кредитор розриває Договір в односторонньому порядку без додаткового повідомлення про це Боржника (п. 10.1 договору реструктуризації).

Відповідно до п. 9.1 договору реструктуризації цей Договір набирає чинності з моменту його підписання Сторонами та скріплення печатками (за наявності) та діє до 16 жовтня 2024 року.

Згідно з актом звіряння розрахунків за електроенергію за договором № 4- 0326С станом на 24.10.2023, що є додатком № 1 до договору про реструктуризацію, ТОВ «Торгівельний будинок «Салтівський» мало заборгованість за спожиту електричну енергію за період з 08/2023 по 09/2023 у сумі 82 067,85 грн, заборгованість зі сплати пені за період з 10/2021 по 12/2021, з 01/2022 по 12/2022, з 01/2023 по 02/2023, з 08/2023 по 09/2023 у сумі 57 271,30 грн, заборгованість зі сплати 3% річних за період з 10/2021 по 12/2021, 01/2022 - 12/2022, 01/2023 - 09/2023 у сумі 5 960,37 грн та заборгованість зі сплати інфляційних втрат за період з 01/2022 по 12/2023, 02/2023 у сумі 22 862,31 грн.

Додатком № 2 до договору про реструктуризацію, сторонами погоджено графік щомісячної сплати заборгованості з 10.11.2023 по 10.10.2024.

У зв`язку з тим, ТОВ «Торгівельний будинок «Салтівський», було порушено строк оплати визначений у Графіку погашення заборгованості (а саме не внесено щомісячний платіж у присічний строк - 10.09.2024), ПрАТ «Харківенергозбут» в односторонньому порядку, розірвав договір реструктуризації заборгованості № 0326 ПУП-р.

Як свідчать матеріали справи, згідно з переданими даними від АТ «Харківобленерго», відповідачу було проведено нарахування, та за результатами розрахункових періодів, сформовано рахунки та акти приймання-передачі електричної енергії, за період серпень 2023 року, з липня 2024 року по жовтень 2024 року, а також серпень 2025 року:

- за серпень 2023 року відповідачем спожито електроенергії в обсязі 23 852 кВт*год на суму з ПДВ 155 067,85 грн; рахунок та акт приймання-передачі електричної енергії за серпень 2023 року направлено Споживачу поштовим зв`язком 06.09.2023. Строк оплати рахунку до 13.09.2023. Рахунок сплачено несвоєчасно.

Як свідчать матеріали справи, за період з 04.10.2023 по 08.11.2024 (включно) Споживачем здійснено 13 платежів на суму 155 067,85 грн, що були зараховані на погашення заборгованості за спожиту електроенергію за серпень 2023 року, згідно з платіжними інструкціями № 151858507 від 04.10.2023, № 512119331. від 13.11.2023, № 512283521. від 13.11.2023, № 524078883. від 13.12.2023, № 534164549. від 11.01.2024, № 544454995. від 06.02.2024, № 557502528. від 10.03.2024, № 571203237. від 11.04.2024, № 583397617. від 10.05.2024, № 598203045. від 14.06.2024, № 609374052. від 10.07.2024, № 622363118. від 09.08.2024, № 662127239. від 08.11.2024.

- за липень 2024 року відповідачем спожити електричної енергії в обсязі 38 401 кВт*год. на суму разом з ПДВ 327 750,25 грн; рахунок та акт приймання-передачі електричної енергії за липень 2024 року направлено Споживачу поштовим зв`язком 02.08.2024. Строк оплати рахунку 09.08.2024. Рахунок сплачено несвоєчасно.

Як свідчать матеріали справи, за період з 21.08.2024 по 12.11.2024 Споживачем здійснено 7 платежів на суму 327 750,25 грн, що були зараховані на погашення заборгованості за спожиту електроенергію за липень 2024 року, згідно з платіжними інструкціями № 628143480. від 21.08.2024, № 628150367. від 21.08.2024, № 662127239. від 08.11.2024, № @2PL563636 від 08.11.2024, № 662133980. від 08.11.2024, № @2PL567375 від 08.11.2024, № ПН3935231 від 12.11.2024.

- за серпень 2024 року відповідачем спожито електроенергії в обсязі 34 697 кВт*год на суму з ПДВ 343 325,42 грн; рахунок та акт приймання-передачі електричної енергії за серпень 2024 року направлено Споживачу поштовим зв`язком 03.09.2024. Строк оплати рахунку 10.09.2024. Рахунок сплачено несвоєчасно.

Як свідчать матеріали справи, за період з 12.11.2024 по 19.11.2024 споживачем здійснено 6 платежів на суму 343 325,42 грн, що були зараховані на погашення заборгованості за спожиту електроенергію за серпень 2024 року, згідно з платіжними інструкціями № ПН3935231 від 12.11.2024, № 572 від 13.11.2024, № 27786220SB від 14.11.2024, № 694 від 15.11.2024, № 975 від 15.11.2024, № 666935615. від 19.11.2024.

- за вересень 2024 року відповідачем спожито електроенергії в обсязі 26 319 кВт*год на суму разом з ПДВ 288 058,82 грн; рахунок та акт приймання-передачі електричної енергії за вересень 2024 року направлено Споживачу поштовим зв`язком 07.10.2024. Строк оплати рахунку 14.10.2024. Рахунок сплачено несвоєчасно.

Як свідчать матеріали справи, у серпні 2025 року АТ «Харківобленерго» проведено коригування обсягу розподіленої електричної енергії споживачу за вересень 2024 року. ПрАТ «Харківенергозбут», у свою чергу, здійснено перерахунок вищевказаних періодів, що було висвітлено у рахунку за спожиту електроенергію за серпень 2025 року.

З урахуванням проведеного ПрАТ «Харківенергозбут» перерахунку, обсяг розподіленої електричної енергії відповідачу за вересень 2024 року склав -2 537 кВт*год, сума до сплати за спожиту електроенергію разом з ПДВ склала -27 767,21 грн.

Вищевказана сума перерахованого періоду була зарахована на погашення заборгованості за спожиту електроенергію за вересень 2024 року.

Як свідчать матеріали справи, за період з 18.11.2024 по 21.11.2024 споживачем здійснено 4 платежі на суму 415 153,93 грн, що були зараховані на погашення заборгованості за спожиту електроенергію за вересень 2024 року, згідно з платіжними інструкціями №@2PL201710 від 18.11.2024, № 666935615. від 19.11.2024, № @2PL746558 від 20.11.2024, № 27921725SB від 21.11.2024.

- за жовтень 2024 року відповідачем спожито електроенергії в обсязі 10 419 кВт*год на суму з ПДВ 108 876,01 грн; рахунок та акт приймання-передачі електричної енергії за жовтень 2024 року направлено Споживачу поштовим зв`язком 06.11.2024. Строк оплати рахунку 13.11.2024. Рахунок сплачено несвоєчасно.

Як свідчать матеріали справи, у серпні 2025 року АТ «Харківобленерго» проведено коригування обсягу розподіленої електричної енергії за жовтень 2024 року. ПрАТ «Харківенергозбут», у свою чергу, було здійснено перерахунок вищевказаних періодів, що висвітлено у рахунку за спожиту електроенергію за серпень 2025 року.

З урахуванням проведеного перерахунку ПрАТ «Харківенергозбут», обсяг розподіленої електричної енергії споживачу за жовтень 2024 року склав -398 кВт*год, сума до сплати за спожиту електроенергію разом з ПДВ складала -4 159,01 грн.

Вищевказана сума перерахованого періоду була зарахована на погашення заборгованості за спожиту відповідачем електроенергію за жовтень 2024 року.

Як свідчать матеріали справи, 21.11.2024 від споживача надійшла сплата за спожиту електроенергію у розмірі 298 000,00 грн, з яких суму у розмірі 104 717,00 грн зараховано на погашення заборгованості за спожиту електроенергію за жовтень 2024 року, згідно з платіжною інструкцією № 27921725SB від 21.11.2024.

- за серпень 2025 року відповідачем спожито електроенергії в обсязі -2 935 кВт*год. на суму разом з ПДВ -31 926,22 грн; рахунок № 819 та акт приймання-передачі електричної енергії за серпень 2025 року направлено споживачу поштовим зв`язком 12.09.2025.

Як свідчать матеріали справи, у серпні 2025 року АТ «Харківобленерго» проведено коригування обсягу розподіленої електричної енергії споживачу за вересень 2024 року та жовтень 2024 року.

ПрАТ «Харківенергозбут», у свою чергу, здійснено перерахунок вищевказаних періодів, що було висвітлено у рахунку за спожиту електроенергію за серпень 2025 року. Так, з урахуванням проведеного перерахунку ПрАТ «Харківенергозбут», обсяг розподіленої електричної енергії споживачу за вересень 2024 року склав -2 537 кВт*год, сума до сплати за спожиту електроенергію разом з ПДВ склала -27 767,21 грн.

Судом встановлено, що з урахуванням проведеного перерахунку ПрАТ «Харківенергозбут», обсяг розподіленої електричної енергії споживачу за жовтень 2024 року склав -398 кВт*год, сума до сплати за спожиту електроенергію разом з ПДВ склала - 4 159,01 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору про постачання електричної енергії споживачу № 4-0326С від 01.12.2022, в частині своєчасного розрахунку за поставлену електричну енергію за періоди- серпень 2023, з липня 2024 по жовтень 2024, серпень 2025.

У позовній заяві позивач зазначає, що заборгованість за спожиту електричну енергію за серпень 2023 року, з липня 2024 року по жовтень 2024 року, за серпень 2025 самостійно сплачена відповідачем в повному обсязі. В той же час, позивач зазначає, що несвоєчасне виконання відповідачем умов договору, стало підставою для нарахування відповідачу 3% річних за період з 01.11.2024 по 21.11.2024 у сумі 1 103,81 грн та інфляційних втрат за період з листопада по грудень 2024 у сумі 15 571,50 грн.

Судом надано сторонам достатньо часу для звернення із заявами по суті справи та з іншими заявами з процесуальних питань.

Відповідно до частини 1 статті 7 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним законом.

Судова система забезпечує доступність правосуддя для кожної особи відповідно до Конституції та в порядку, встановленому законами України.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Право особи на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення від 07.07.1989 Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії" (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain).

Враховуючи положення статей 13, 74 ГПК України, якими в господарському судочинстві реалізовано конституційний принцип змагальності судового процесу, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів і заперечень та здійснені всі необхідні дії для забезпечення сторонами реалізації своїх процесуальних прав, а тому вважає за можливе розглядати справу по суті.

За висновками суду, в матеріалах справи достатньо доказів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними матеріалами.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд зазначає наступне.

Предметом доказування у справі, відповідно до частини 2 статті 76 Господарського процесуального кодексу України, є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Суд самостійно оцінює докази, надані сторонами у справі, у їх сукупності, керуючись принципом вірогідності, передбаченим статтею 79 Господарського процесуального кодексу України. Згідно з цією статтею, наявність обставин, на які посилається сторона, вважається доведеною, якщо докази, надані на їх підтвердження, є більш вірогідними, ніж докази, надані на їх спростування. Питання про вірогідність доказів суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання, враховуючи всі обставини справи.

Предметом судового розгляду у справі є вимога позивача про стягнення з відповідача 3% річних за листопад 2024 року (з 01.11.2024 по 21.11.2024) у сумі 1 103,81 грн та інфляційні втрати за період з листопада по грудень 2024 року у сумі 15 571,50 грн, на підставі договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг № 4-0326С від 01.12.2022, а предметом доказування у справі, відповідно, є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

На підставі статті 11 Цивільного кодексу України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків виникають з договорів та інші правочинів.

Статтями 6, 627 Цивільного кодексу України визначено, що сторони є вільними в укладені договору, в виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту.

Загальні положення про договір визначені статям 626-637 Цивільного кодексу України, а порядок укладення, зміна і розірвання договору статями 638-647, 649, 651-654 Цивільного кодексу України. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є обов`язковим для виконання сторонами. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Статтями 509, 510 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно статті 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Приписами статей 526-527 Цивільного кодексу України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Стаття 599 Цивільного кодексу України передбачає, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до статті 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до частини 1 статті 714 Цивільного кодексу України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору постачання енергетичними та іншими ресурсами.

Окремим видом договору енергопостачання є договір постачання електричної енергії споживачу. Особливості постачання електричної енергії споживачам та вимоги до договору постачання електричної енергії споживачу встановлюються Законом України "Про ринок електричної енергії".

Згідно з частиною 1 статті 4 Закону України "Про ринок електричної енергії" учасники ринку електричної енергії провадять свою діяльність на ринку електричної енергії на договірних засадах. Для забезпечення функціонування ринку електричної енергії укладаються такі види договорів як, зокрема про постачання електричної енергії споживачу.

Відповідно до статті 56 Закону України "Про ринок електричної енергії" договір постачання електричної енергії споживачу укладається між електропостачальником та споживачем та передбачає постачання всього обсягу фактичного споживання електричної енергії споживачем у певний період часу одним електропостачальником. Постачання електричної енергії споживачам здійснюється за вільними цінами. Умови постачання електричної енергії, права та обов`язки електропостачальника і споживача визначаються договором постачання електричної енергії споживачу.

Статтею 57 Закону України "Про ринок електричної енергії" передбачено, що електропостачальники мають право, з-поміж іншого, на своєчасне та в повному обсязі отримання коштів за продану електричну енергію та послуги з постачання електричної енергії відповідно до укладених договорів.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За змістом пункту 3 частини 1 статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Виходячи із положень частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України, наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та 3% річних виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Встановлення законодавцем права кредитора на одержання коштів з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення зумовлене тим, що грошовим коштам притаманна властивість знецінюватись в більшій мірі ніж всім іншим видам майна (нерухомості, дорогоцінним металам, автомобілям тощо), що призводить до зниження їхньої купівельної спроможності, дисбалансу попиту і пропозиції.

Як зазначив Верховний Суд України у постанові від 09.11.2016 у справі №9/5014/969/2012(5/65/2011) за змістом частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3% річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Невиконання грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається за прострочення, що триває повний місяць, поки існує борг, та може бути визначено з урахуванням положень Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" у наступному місяці.

Базою для нарахування розміру боргу з урахуванням індексу інфляції є сума основного боргу не обтяжена додатковими нарахуваннями, яка існує на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, а у випадку її часткового погашення - лише залишкова сума основного боргу на останній день місяця, у якому здійснено платіж. Періодом, на який розраховуються інфляційні втрати, є період прострочення, починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція (дефляція). При цьому, індекс інфляції нараховується не на кожну дату місяця, а в середньому за місяць.

Суд враховує правовий висновок, викладений у постанові Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду від 14.01.2021 у справі № 922/2216/18, про те що з огляду на вимоги статей 79, 86, частини 5 статті 236, статті 237 ГПК України господарський суд у вирішенні спору має з`ясовувати обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. Якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми пені та інших нарахувань у зв`язку з порушенням грошового зобов`язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, сталося невиконання такого зобов`язання, та зазначеного позивачем максимального розміру заборгованості. Близька правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України від 05.03.2019 у справі №910/1389/18, від 14.02.09.2019 у справі № 922/1019/18, від 22.01.2019 у справі №905/305/18 та від 02.03.2018 у справі № 927/467/17.

Матеріали справи свідчать про те, що між сторонами у справі виникли зобов`язання, які за своєю правовою природою є правовідносинами, що випливають із Договору про постачання електричної енергії споживачу № 4-0326С від 01.12.2022, на умовах комерційної пропозиції № 1 для малих непобутових споживачів.

При цьому, договір про постачання електричної енергії споживачу № 4-0326С від 01.12.2022, у встановленому порядку не оспорено; не розірвано; не визнано недійсним. Таким чином, укладений між сторонами договір є дійсним, укладеним належним чином та є обов`язковим для виконання сторонами.

Двосторонній характер договору на постачання електроенергії зумовлює взаємне виникнення у кожної зі сторін прав та обов`язків. Тобто, з укладенням такого договору постачальник універсальних послуг бере на себе обов`язок забезпечити постачання електричної енергії, в свою чергу споживач зобов`язується виконувати умови та порядок оплати спожитої теплової енергії в обсягах і в терміни, які передбачені договором, про що визначено у змісті публічного договору із деталізацією порядку розрахунку у комерційній пропозиції № 1 для малих непобутових споживачів.

Згідно з переданими даними від Акціонерного товариства "Харківобленерго", позивачем сформовано та виставлено відповідачу рахунки та акти приймання-передачі електричної енергії за серпень 2023 та за період з липня 2024 по жовтень 2024 року. Дані щодо обсягу розподіленої електричної енергії відповідачу, що надані Акціонерним товариством "Харківобленерго", є верифіковані та достовірні.

Судом встановлено, що рахунки на оплату електричної енергії та акти приймання-передавання електричної енергії за серпень 2023, за період з липня 2024 по жовтень 2024, надсилались відповідачу поштовим зв`язком, про що містяться відповідні докази в матеріалах справи.

За матеріалами справи також встановлено, що АТ «Харківобленерго» у серпні 2025, проведено коригування обсягу розподіленої електричної енергії відповідачу за вересень 2024 року та жовтень 2024 року. Проведений перерахунок спожитої електричної енергії у вересні 2024 року та жовтні 2024 рок, позивачем висвітлено у рахунку споживача за спожиту електроенергію за серпень 2025, де обсяг розподіленої електричної енергії за жовтень 2024 року склав --398 кВт*год та за вересень --2 537 кВт*год, а сума до сплати за спожиту електроенергію разом з ПДВ склала - 4 159,01 грн.

В розрізі встановлених за матеріалами справи обставин, судом встановлено, що позивачем, як постачальником універсальних послуг, було виконано всі свої зобов`язання за договором, що зумовлює виникнення у відповідача, як споживача, зустрічного обов`язку вчасно та повно сплати спожитої електричної енергії за серпень 2023 та за період з липня 2024 по жовтень 2024, в порядку і на умовах, визначених договором.

В той же час, заборгованість за спожиту електричну енергію за серпень 2023 року та за період з липня 2024 року по жовтень 2024 року, самостійно сплачена відповідачем, тому не є предметом даного спору, про що зазначено самим позивачем у позовній заяві.

Позовні вимоги позивача сформовані щодо стягнення 3% річних за листопад 2024 року (з 01.11.2024 по 21.11.2024) у сумі 1 103,81 грн та інфляційні втрати з листопада 2024 по грудень 2024 року у сумі 15 571,50 грн, оскільки відповідачем було порушено погоджені умови договору про постачання електричної енергії споживачу № 4-0326С від 01.12.2022, щодо строків та повноти оплати платежів за електричну енергію у серпні 2023 року та за період з липня 2024 року по жовтень 2024 року.

В той же час, як встановлено судом з матеріалів справи, між сторонами також було укладено договір реструктуризації заборгованості № 0326 ПУП-р від 31.10.2023, за яким сторони погодили визнання та сплату відповідачем, заборгованості за договором станом на 24.10.2023, а саме: електроенергія - 82 067,85 грн; пеня - 57 271,30 грн; 3% річних - 5 960,37 грн; а також індекс інфляції - 22 862,31 грн.

Додатком до договору реструктуризації заборгованості № 0326 ПУП-р від 31.10.2023 слугує графік погашення заборгованості із чіткими періодами, в які відповідач повинен здійснювати щомісячні платежі.

До суми заборгованості, що погоджена сторонами у договорі реструктуризації, увійшла сума 3% річних за період з 10/2021 по 12/2021, 01/2022 - 12/2022, 01/2023 - 09/2023 та інфляційних втрат за період з 01/2022 по 12/2023, 02/2023. В той же час, по даній справі, позивач просить стягнути з відповідача 3% річних за листопад 2024, та інфляційні втрати за період з листопада 2024 по грудень 2024, тобто, суд констатує про відсутність співпадіння по періодам похідних вимог щодо яких виникла заборгованість.

Також, сторони погодили у договорі реструктуризації заборгованості № 0326 ПУП-р від 31.10.2023, що інші умови договору про постачання електричної енергії споживачу від 01.12.2022 № 4-0326С, залишаються незмінними, і сторони підтверджують щодо них свої зобов`язання (п. 1.3 договору реструктуризації).

Погодження сторонами у договорі реструктуризації суми заборгованості, наявної у відповідача станом на 24.10.2023, не є відмовою позивача від права вимоги оплати 3 % річних та індексу інфляції, що передбачені умовами договору від 01.12.2022 № 4-0326С, та не є підставою звільнення відповідача від зобов`язань передбачених п. 3 Комерційною пропозицією № 1, яка є невід`ємним додатком до Договору № 4-0326С від 01.12.2022.

При цьому, суд зазначає, що оскільки ТОВ «Торгівельний будинок «Салтівський», було порушено строк оплати визначений у Графіку погашення заборгованості (а саме не внесено сплату щомісячного платежу у присічну дату - 10.09.2024), ПрАТ «Харківенергозбут» в односторонньому порядку розірвав договір реструктуризації заборгованості № 0326 ПУП-р від 01.12.2022.

Доказів того, що відповідач в серпні 2023 та за період з липня 2024 по жовтень 2024 року, вчасно виконав свої зобов`язання по своєчасній та повній оплаті позивачу платежів за надану йому електричну енергію, в тому числі за послуги з розподілу електричної енергії, матеріали справи не містять. Протилежного матеріали справи не містять та відповідачем не доведено.

Відсутність вчасної оплати виставленого рахунку, є порушенням з боку відповідача, як умови договору, а так і норм законодавства України, та є підставою для нарахування постачальником 3% річних та інфляційних втрат.

Суд, перевіривши періоди нарахування інфляційних втрат та 3% річних за допомогою калькулятору системи Ліга, з урахуванням проведених відповідачем сплат за спожиту електричну енергію, вважає нарахування інфляційних втрат та 3% річних арифметично вірним, відповідно до цього позовні вимоги про стягнення з відповідача 3% річних за листопад 2024 (з 01.11.2024 по 21.11.2024) у сумі 1 103,81 грн та інфляційні втрати за жовтень - листопада 2024 у сумі 15 571,50 грн, є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Суд, ураховуючи встановлені фактичні обставини справи, вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, повно та всебічно дослідивши обставини справи, які ґрунтуються на належних та допустимих доказах, дійшов висновку про задоволення позову.

У відповідності до частини 1 статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до частини 4 статті 11 Господарського процесуального кодексу України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Рішення суду як найважливіший акт правосуддя має ґрунтуватись на повному з`ясуванні того, чи мали місце обставини, на які посилаються особи, що беруть участь у справі, якими доказами вони підтверджуються та чи не виявлено у процесі розгляду справи інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин. У пункті 58 рішення Європейського суду з прав людини від 10.02.2010 "Справа "Серявін та інші проти України" (заява N 4909/04) Європейський суд з прав людини наголошує, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення у справі "Суомінен проти Фінляндії", № 37801/97, пункт 36, від 01.07.2003). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (рішення у справі "Гірвісаарі проти Фінляндії", № 49684/99, пункт 30, від 27.09.2001). Суд також враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок, крім іншого, акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

З огляду на вищевикладене, суд дав вичерпну відповідь на всі питання, що входять до предмету доказування у даній справі та виникають при кваліфікації спірних відносин як матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.

Здійснюючи розподіл судових витрат за наслідками розгляду справи, враховуючи вимоги статті 129 Господарського процесуального кодексу України, а також висновки суду про задоволення позову, судові витрати (сплачений судовий збір), понесені позивачем, покладаються на відповідача.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 1-5, 8, 10-12, 20, 41-46, 73-80, 86, 123, п. 2 ч. 1 ст. 129, 232, 233, 236-238, 240, 241, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Товариство з обмеженою відповідальністю "Торгівельний будинок "Салтівський" (Україна, 61029, Харківська область, місто Харків, Салтівське шосе, будинок 129, ) на користь Приватного акціонерного товариства "Харківенергозбут" (Україна, 61057, Харківська область, місто Харків, вулиця Гоголя, будинок 10, ) 3% річних у сумі 1 103,81 грн, інфляційні втрати у сумі 15 571,50 грн та судові витрати (сплачений судовий збір) у сумі 2 662,40 грн.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Східного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення, відповідно до статей 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено "30" березня 2026 р.

СуддяВ.С. Юрченко