ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

м. Хмельницький

"01" квітня 2026 р. Справа № 924/53/26

Господарський суд Хмельницької області у складі судді Кочергіної В.О., при секретарі судового засідання Сірій Д.І., розглянувши матеріали справи

за позовом Акціонерного товариства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" м. Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Західспецбезпека" м. Івано-Франківськ

про стягнення 84052,80грн пені та 49655,07грн штрафу

Представники учасників справи не з`явились

З оголошенням перерви в судовому засіданні 18.03.2026.

ВСТАНОВИВ:

19.01.2026 до Господарського суду Хмельницької області через систему "Електронний суд" надійшла позовна заява Акціонерного товариства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" м. Київ до Товариства з обмеженою відповідальністю "Західспецбезпека" м. Івано-Франківськ про зобов`язання поставити товар вартістю 327423,60грн та стягнення 133543,26грн пені, 137935,39грн штрафу.

В обгрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем умов Договору №53-124-01-25-26398 від 11.07.2025 щодо поставки товару у передбачені Договором строки, внаслідок чого відповідачем недопоставлено позивачу товар на загальну суму 327423,60грн. Крім цього, у зв`язку із порушенням відповідачем зобов`язання щодо своєчасної поставки товару, позивачем заявлено до стягнення 133543,26грн пені та 137935,39грн штрафу, нарахованих за умовами п. 8.2 Договору від 11.07.2025.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.01.2026, позовну заяву передано для розгляду судді Кочергіній В.О.

Ухвалою суду від 23.01.2026 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі №924/53/26 за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання у справі на 11:30год. 16.02.2026.

09.02.2026 до суду через систему "Електронний суд" від відповідача надійшов відзив на позов (вх.№05-22/1200/26), в якому визнає позов частково у сумі 38333,01грн штрафу та 29553,17грн пені, в решті позову просить суд відмовити позивачу у його задоволенні.

13.02.2026 до суду через систему "Електронний суд" від позивача надійшла відповідь на відзив (вх.№05-08/530/26), в якій просить суд закрити провадження у даній справі в частині позовних вимог про зобов`язання виконати належним чином умови Договору від 11.07.2025 №53-124-01-25-26398 шляхом поставки та передачі у власність для філії "ВП "Хмельницька АЕС" АТ "НАЕК "Енергоатом" товар загальною вартістю 327423,60грн з ПДВ, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України, у зв`язку з відсутністю предмета спору. Також позивач просить суд прийняти заяву про зменшення позовних вимог та стягнути з відповідача 133707,87грн штрафних санкцій, з яких 84052,80грн пені та 49655,07грн штрафу та повернути позивачу з Державного бюджету України зайво сплачений судовий збір.

16.02.2026 в підготовчому засіданні судом оголошено перерву до 12:40год. 02.03.2026, про що постановлено ухвалу із занесенням до протоколу судового засідання.

23.02.2026 до суду через систему "Електронний суд" від відповідача надійшли заперечення (на відповідь на відзив) (вх.№05-22/1618/26), в яких просить суд задовольнити позовні вимоги у сумі 38333,01грн штрафу та 29553,17грн пені, в решті позову просить суд відмовити позивачу у його задоволенні, а також просить суд зменшити розмір неустойки на 50%, у зв`язку із настанням форс-мажорних обставин на підприємстві відповідача. До заперечень долучено докази, підтвердження викладених обставин та заперечень.

Ухвалою суду від 02.03.2026 прийнято заяву позивача про зменшення позовних вимог; закрито провадження у справі №924/53/26 в частині зобов`язання поставити товар вартістю 327423,60грн відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України у зв`язку із відсутністю предмета спору; закрито підготовче провадження у даній справі та призначено справу до судового розгляду по суті у загальному позовному провадженні на 11:00год. 18.03.2026.

З урахуванням прийнятої судом заяви позивача про зменшення позовних вимог та закриття провадження у справі в частині позовних вимог, подальший предмет спору становлять вимоги позивача про стягнення з відповідача 133707,87грн штрафних санкцій, з яких 84052,80грн пені та 49655,07грн штрафу, нарахованих відповідно до п.п. 8.1, 8.2 Договору від 11.07.2025.

18.03.2026 в судовому засіданні судом оголошено перерву до 11:30год. 01.04.2026, про що постановлено ухвалу із занесенням до протоколу судового засідання.

01.04.2026 до суду через систему "Електронний суд" від представника позивача надійшло клопотання (вх.№05-22/2804/26), в якому підтримує позовні вимоги, просить суд частково повернути з Державного бюджету України зайво сплачений судовий збір, а також просить проводити судове засідання без його участі

01.04.2026 до суду через систему "Електронний суд" від представника відповідача надійшла заява (вх.№05-22/2803/26), в якій просить суд проводити судове засідання без його участі

Дослідивши наявні в справі матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтуються позовні вимоги суд встановив наступне.

11.07.2025 між АТ "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі філії "Відокремлений підрозділ "Хмельницька атомна електрична станція" (Покупець) та ТОВ "Західспецбезепека" (Постачальник) було укладено договір поставки №53-124-01-25-26398, відповідно до умов якого Постачальник зобов`язався поставити і передати у власність Покупцю в передбачені цим Договором строки товар, а Покупець зобов`язується прийняти і оплатити вказаний товар згідно з найменування, асортиментом, виробником, кількістю, ціною, та з кодом згідно УКТ ЗЕД товару, які зазначаються в специфікації №1 (Додаток №1 до Договору), та є невід`ємною частиною Договору (п.1.1 Договору).

Відповідно до п.п. 1.2, 1.3 Договору предметом поставки по даному Договору є товар: спецодяг для охорони в асортименті згідно з ДК 021:2015-35810000-5 Індивідуальне обмундирування.

Місцем виконання цього Договору є місто Нетішин Хмельницької області.

За змістом п.2.4 договору порозмірна заявка буде додатково надана Постачальнику протягом трьох календарних днів з дати укладення Сторонами договору, шляхом направлення її з електронної пошти Покупця на електронну пошту Постачальника .

Згідно з пунктом 3.1 Договору, строк поставки товару становить 60 календарних днів з дати укладення сторонами цього Договору.

Пунктом 3.2. Договору передбачено, що поставка товару згідно зі специфікації здійснюється транспортом і за рахунок Постачальника на умовах DDP згідно з ІНКОТЕРМС 2020 на склад Вантажоодержувача у м. Нетішин Хмельницької області.

Пунктом 3.5. Договору визначено, що датою поставки товару вважається дата підписання видаткової накладної / товарно-транспортної накладної Вантажоодержувачем.

Відповідно до п.п. 4.1, 4.2 Договору, ціна товару по Договору становить 2015235,60грн з ПДВ.

Ціна за одиницю товару, кількість та загальна ціна товару по Договору визначається специфікацією №1 (Додаток №1 до Договору).

Пунктами 8.1, 8.2 Договору, сторони погодили, що у разі невиконання або неналежного виконання своїх зобов`язань за Договором Сторони несуть відповідальність, передбачену цим Договором та чинним законодавством України.

За порушення строку поставки товару Постачальник сплачує Покупцеві пеню у розмірі 0,1% від вартості непоставленого (недопоставленого) в строк товару за кожен день прострочення, а за прострочення поставки понад 30 днів Постачальник додаткового сплачує Покупцю штраф у розмірі 7% від вказаної вартості.

Згідно з п. 11.1 Договору, цей Договір набирає чинності з дати його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення печатками (за наявності печатки) і діє до 30.06.2026, а в частині виконання гарантійних зобов`язань, що передбачені даним Договором - до спливу гарантійних строків.

Відповідно до п.п. 14.1, 14.2 Договору, додатками до нього є: специфікація №1 (Додаток №1) та технічна специфікація (Додаток №2).

У специфікації №1 визначено позиції та кількість товарів, які підлягають поставці.

Договір та Додатки до нього підписані представниками сторін та скріплені відтиском печатки сторін.

Матеріали справи не містять доказів, в підтвердження розірвання або визнання недійним Договору від 11.07.2025.

На виконання умов Договору від 11.07.2025, Постачальник поставив, а Покупець прийняв товар загальною вартістю 1687812,00грн партіями згідно видаткових накладних:

- від 19.09.2025 №125 вартістю 44730,00грн з ПДВ (відмітка вантажоодержувача про отримання товару 25.09.2025);

- від 15.10.2025 №139 вартістю 368575,20грн з ПДВ (відмітка вантажоодержувача про отримання товару 16.10.2025);

- від 24.10.2025 №146 вартістю 450520,56грн з ПДВ, в тому числі Шеврон нарукавні знаки вартістю 39004,56 (відмітка вантажоодержувача про отримання товару 27.10.2025);

- від 24.10.2025 №147 вартістю 214704,00грн з ПДВ (відмітка вантажоодержувача про отримання товару 28.10.2025);

- від 29.10.2025 №155 вартістю 39004,56грн з ПДВ (відмітка вантажоодержувача про отримання товару 31.10.2025);

- від 31.10.2025 №157 вартістю 175341,60грн з ПДВ (відмітка вантажоодержувача про отримання товару 03.11.2025) ;

- від 03.11.2025 №160 вартістю 13001,52грн з ПДВ, зокрема нашивка "Охорона" (відмітка вантажоодержувача про отримання товару 05.11.2025);

- від 17.11.2025 №175 вартістю 169019,76грн з ПДВ (відмітка вантажоодержувача про отримання товару 18.11.2025);

- від 15.12.2025 №198 вартістю 44730,00грн з ПДВ (відмітка вантажоодержувача про отримання товару 15.12.2025);

- від 25.12.2025 №227 вартістю 78724,80грн з ПДВ (відмітка вантажоодержувача про отримання товару 26.12.2025);

- від 26.12.2025 №231 вартістю 17892,00грн з ПДВ (відмітка вантажоодержувача про отримання товару 30.12.2025);

- від 26.12.2025 №233 вартістю 71568,00грн з ПДВ (відмітка вантажоодержувача про отримання товару 30.12.2025).

Видаткові накладні підписані представниками сторін.

В матеріалах справи наявне листування сторін, зокрема:

- лист позивача від 06.08.2025 об 11:09 адресований відповідачу щодо необхідності відшиття зразків партії спецодягу (також у листі зазначено, що офіційно лист-заявку на постачання буде надіслано після узгодження з підрозділом-замовником);

- лист позивача від 02.09.2025 о 8:35 адресований відповідачу з додатком службовою запискою щодо оцінки наданого зразку та аркушем погодження;

- лист позивача від 18.09.2025 о 16:27 адресований відповідачу з направленням порозмірної сітки щодо товару.

14.10.2025 позивачем на адресу відповідача надсилалась претензія №45-30-2407/24994 з вимогою поставити товар згідно умов Договору від 11.07.2025, а також сплатити нараховані штрафні санкції за прострочення термінів поставки товару. Надсилання претензії підтверджується наявними в матеріалах справи описом вкладення у цінний лист, а також поштовою накладною.

Під час розгляду справи в суді, відповідачем поставлено позивачу товару загальною вартістю 327423,60грн з ПДВ згідно видаткових накладних:

- від 09.01.2026 №4 вартістю 35784,00грн з ПДВ (з відміткою покупця про отримання 13.01.2026);

- від 15.01.2026 №10 вартістю 53676,00грн з ПДВ (з відміткою покупця про отримання 19.01.2026);

- від 16.01.2026 №11 вартістю 118087,20грн з ПДВ (з відміткою покупця про отримання 19.01.2026);

- від 29.01.2026 №31 вартістю 119876,40грн з ПДВ (з відміткою покупця про отримання 30.01.2026).

Ухвалою суду від 02.03.2026, окрім іншого, прийнято заяву позивача про зменшення позовних вимог (вх№05-08/530/26 від 13.02.2026); закрито провадження у справі №924/53/26 в частині зобов`язання поставити товар вартістю 327423,60грн, у зв`язку із відсутністю предмета спору відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України.

На підставі наведеного, предметом спору у даній справі є стягнення з відповідача 133707,87грн штрафних санкцій, з яких 84052,80грн пені та 49655,07грн штрафу у розмірі 7% від вартості непоставленого товару, нарахованих відповідно до п.п. 8.1, 8.2 Договору від 11.07.2025.

Враховуючи вищевикладене, повно, всебічно і об`єктивно дослідивши матеріали та обставини справи, оцінивши надані сторонами докази по суті спору, їх належність, допустимість, достовірність кожного окремо, судом береться до уваги таке.

Згідно з п.1 ч.2 ст.11 ЦК України однією із підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договір, а в силу вимог ч.1 ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до норм статей 6 та 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Як судом встановлено, 11.07.2025 між АТ "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі філії "Відокремлений підрозділ "Хмельницька атомна електрична станція" (Покупець) та ТОВ "Західспецбезепека" (Постачальник) було укладено договір поставки №53-124-01-25-26398, відповідно до умов якого Постачальник зобов`язався поставити і передати у власність Покупцю в передбачені цим Договором строки товар, а Покупець зобов`язується прийняти і оплатити вказаний товар згідно з найменування, асортиментом, виробником, кількістю, ціною, та з кодом згідно УКТ ЗЕД товару, які зазначаються в специфікації №1 (Додаток №1 до Договору), та є невід`ємною частиною Договору (п.1.1 Договору).

Правовідносини, що виникли між ними, носять характер таких, що виникають з договору поставки, про що, зокрема, свідчать договірні зобов`язання сторін - постачальник зобов`язався поставити покупцю товар, а покупець зобов`язався прийняти його та оплатити на умовах цього договору.

Відповідно до частини 1, 2 статті 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 655 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

За змістом ст. 662 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Статтею 671 Цивільного кодексу України унормовано, що якщо за договором купівлі-продажу переданню підлягає товар у певному співвідношенні за видами, моделями, розмірами, кольорами або іншими ознаками (асортимент), продавець зобов`язаний передати покупцеві товар в асортименті, погодженому сторонами.

Частиною 1 статті 530 ЦК України встановлено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Враховуючи те, що предметом спору у даній справі є стягнення 84052,80грн пені та 49655,07грн штрафу (7% від вартості товару), нарахованих відповідно до п.п. 8.1, 8.2 Договору від 11.07.2025 за прострочення поставки товару, встановленню підлягають факти прострочення поставки товару з боку продавця, вартості простроченого товару та підстав прострочення товару.

Згідно з пунктом 3.1 Договору, строк поставки товару становить 60 календарних днів з дати укладення сторонами цього Договору.

За змістом п.2.4 договору сторони узгодили, що порозмірна заявка буде додатково надана Постачальнику протягом трьох календарних днів з дати укладення Сторонами договору, шляхом направлення її з електронної пошти Покупця на електронну пошту Постачальника .

Як стверджується з наявних в матеріалах справи доказів, а саме листування сторін, порозмірна сітка була направлена з адреси позивача на адресу відповідача листом від 18.09.2025р о 16:27 (а.с. 66). Зазначена обставина не спростовується позивачем.

Відповідно до частин першої, другої статті 538 ЦК України виконання свого обов`язку однією із сторін, яке відповідно до договору обумовлене виконанням другою стороною свого обов`язку, є зустрічним виконанням зобов`язання. При зустрічному виконанні зобов`язання сторони повинні виконувати свої обов`язки одночасно, якщо інше не встановлено договором, актами цивільного законодавства, не випливає із суті зобов`язання або звичаїв ділового обороту.

За змістом статті 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч.1). Прострочення боржника не настає, якщо зобов`язання не може бути виконане внаслідок прострочення кредитора (ч.4).

Стаття 613 Цивільного кодексу України визначає, що кредитор вважається таким, що прострочив, якщо він відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником, або не вчинив дій, що встановлені договором, актами цивільного законодавства чи випливають із суті зобов`язання або звичаїв ділового обороту, до вчинення яких боржник не міг виконати свого обов`язку (ч.1). Якщо кредитор не вчинив дії, до вчинення яких боржник не міг виконати свій обов`язок, виконання зобов`язання може бути відстрочене на час прострочення кредитора (ч.2).

На підставі наведеного, проаналізувавши долучені до матеріалів справи докази, суд доходить висновку, що позивач допустив прострочення виконання свого обов`язку щодо надання вихідних даних для виготовлення товару та надав порозмірну сітку з порушенням строку визначеного у п. 2.4 та поза межами строку визначеного пунктом 3.1 Договору щодо строку поставки товару у термін 60 календарних днів з дати укладення сторонами цього Договору.

Зважаючи на приписи ч.4 ст.612, ч.2 ст.613 ЦК України, суд вважає вірним початок обрахунку строку для поставки товару, який пов`язаний з визначенням позивачем розмірів, з наступного дня після отримання порозмірної сітки, тобто з 19.09.2025, та зважаючи на п.3.1 договору протягом 60 календарних днів, тобто по 17.11.2025 включно.

При цьому частина товару, а саме в асортименті - нашивки та шеврони, які поставлені згідно видаткових накладних від 24.10.2025 №146 вартістю 39004,56 (відмітка вантажоодержувача про отримання товару 27.10.2025), від 03.11.2025 №160 вартістю 13001,52грн з ПДВ (відмітка вантажоодержувача про отримання товару 05.11.2025) не є пов`язаною з необхідністю врахування порозмірної сітки, тому початок обрахунку строку поставки товару в цій частині починає свій перебіг з дати укладення договору - 11.07.2025 та триває 60 календарних днів по 09.09.2025 включно.

Зважаючи на дати видаткових накладних щодо поставки товару (судом датою поставки вважається дата, підписання видаткової накладної вантажоодержувачем, що узгоджено сторонами у п.3.5 договору), враховуючи визначений судом граничний термін поставки товару в асортименті шеврони, нашивки - по 09.09.2025 включно, граничний термін поставки товару в асортименті, визначеному порозмірною сіткою - по 17.11.2025 включно) суд констатує, що відповідачем допущено прострочення виконання зобов`язань щодо поставки товару.

Відповідно до ч. 1 ст. 525, ч. 1 ст. 526 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом п.3 ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки..

Відповідно до ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частиною другою ст. 551 ЦК України передбачено, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Пунктами 8.1, 8.2 Договору, сторони погодили, що у разі невиконання або неналежного виконання своїх зобов`язань за Договором Сторони несуть відповідальність, передбачену цим Договором та чинним законодавством України.

За порушення строку поставки товару Постачальник сплачує Покупцеві пеню у розмірі 0,1% від вартості непоставленого (недопоставленого) в строк товару за кожен день прострочення, а за прострочення поставки понад 30 днів Постачальник додаткового сплачує Покупцю штраф у розмірі 7% від вказаної вартості.

Матеріали справи містять проведений позивачем розрахунок суми пені за прострочення поставки товару за період з 06.10.2025 по 29.01.2026 включно.

Перевіривши розрахунок заявленої до стягнення пені судом встановлено, що належною до стягнення сума пені становить 31966,80грн, а саме:

- у сумі 1833,21грн на вартість невчасно поставленого товару (шеврон) 39004,56грн за період з 10.09.2025 по 26.10.2025 згідно видаткової накладної №146 від 24.10.2025 (відмітка вантажоодержувача про отримання товару 27.10.2025);

- у сумі 728,09грн на вартість невчасно поставленого товару (нашивка) 13001,52грн за період з 10.09.2025 по 04.11.2025 згідно видаткової накладної №160 від 03.11.2025 (відмітка вантажоодержувача про отримання товару 05.11.2025);

- у сумі 15129,48грн на залишок вартості непоставленого товару в сумі 540338,40грн за період з 18.11.2025 по 15.12.2025, згідно видаткової накладної №175 від 17.11.2025 (відмітка вантажоодержувача про отримання товару 18.11.2025);

- у сумі 4956,08грн на залишок вартості непоставленого товару в сумі 495608,40грн за період з 16.12.2025 по 25.12.2025, згідно видаткової накладної №198 від 15.12.2025 (відмітка вантажоодержувача про отримання товару 16.12.2025);

- у сумі 1667,53грн на залишок вартості непоставленого товару в сумі 416883,60грн за період з 26.12.2025 по 29.12.2025, згідно видаткової накладної №227 від 25.12.2025 (відмітка вантажоодержувача про отримання товару 26.12.2025);

- у сумі 4583,93грн на залишок вартості непоставленого товару в сумі 327423,60грн за період з 30.12.2025 по 12.01.2026, згідно видаткової накладної №231 від 26.12.2025 та №233 від 26.12.2025 (відмітка вантажоодержувача про отримання товару 30.12.2025);

- у сумі 1749,84грн на залишок вартості непоставленого товару в сумі 291639,60грн за період з 13.01.2026 по 18.01.2026, згідно видаткової накладної №4 від 09.01.2026 (відмітка вантажоодержувача про отримання товару 13.01.2026);

- у сумі 1318,64грн на залишок вартості непоставленого товару в сумі 119876,40грн за період з 19.01.2026 по 29.01.2026, згідно видаткових накладних №10 від 15.01.2026 та №11 від 16.01.2026 (відмітка вантажоодержувача про отримання товару 19.01.2026).

Зважаючи на наведені вище визначені судом строки поставки товару, умови п. 8.2 договору щодо обов`язку сплатити штраф у розмірі 7% від вартості непоставленого товару за прострочення поставки товару понад 30 календарних днів, суд вважає правомірним нарахування штрафу у сумі 38333,02грн., за прострочення поставки понад 30 календарних днів по видаткових накладних від 24.10.2025 №146 вартістю 39004,56 (відмітка вантажоодержувача про отримання товару 27.10.2025), від 03.11.2025 №160 вартістю 13001,52грн з ПДВ (відмітка вантажоодержувача про отримання товару 05.11.2025) та на залишок непоставленого товару станом на 18.12.2025 року у сумі 495608,40грн.

Решта заявлених до стягнення позивачем 52086грн пені та 11322,05грн штрафу нараховані неправомірно.

Крім цього, відповідач у адресованих до суду запереченнях на відповідь на відзив (вх.№05-22/1618/26 від 23.02.2026) просить суд зменшити розмір пені та штрафу на 50%, у зв`язку із настанням непередбачуваних обставин на підприємстві відповідача, а саме знищення сировини та готових виробів, внаслідок ракетного обстрілу, що відбувся 19.11.2025. До заяви долучено копії: акту про пожежу від 20.11.2025, яким зафіксовано причину пожежу - вибух внаслідок потраплянні боєприпасів під час бойових дій; додатку до акту про пожежу щодо переліку знищеного майна; талону повідомлення єдиного обліку №66197.

Також відповідач просить суд врахувати, що на час вирішення спору по суті товару поставлено в повному обсязі та позивач не зазнав збитків і не поніс додаткових витрат внаслідок несвоєчасної поставки товару.

За приписами частини 4 статті 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо вона значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов`язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

Реалізуючи своє право на зменшення розміру штрафних санкцій відповідно до положень частини 3 статті 551 ЦК України, суди повинні виходити з фактичних обставин, встановлених у кожній справі на підставі доказів, наданих учасниками справи на підтвердження їх вимог і заперечень, яким повинна надаватися оцінка згідно з вимогами статті 86 ГПК України, тобто судами повинні досліджуватися конкретні обставини справи щодо ступеня виконання умов договорів, розміру заборгованості, майнового стану сторін тощо.

Застосоване у статті 551 ЦК України словосполучення "суд має право" та "може бути зменшений за рішенням суду" свідчить про те, що саме суд користується певною можливістю розсуду щодо зменшення розміру штрафних санкцій (неустойки), оцінюючи обставини, які мають істотне значення.

При цьому, ні у зазначеній нормі, ні в чинному законодавстві України не міститься переліку виняткових випадків (обставин, які мають істотне значення), за наявності яких господарським судом може бути зменшено неустойку, тому вирішення цього питання покладається безпосередньо на суд, який розглядає відповідне питання з урахуванням всіх конкретних обставин справи в їх сукупності.

Справедливість, добросовісність, розумність належать до загальних засад цивільного законодавства, передбачених статтею 3 ЦК України, які обмежують свободу договору, встановлюючи певну межу поведінки учасників цивільно-правових відносин.

Ці загальні засади втілюються у конкретних нормах права та умовах договорів, регулюючи конкретні ситуації таким чином, коли кожен з учасників відносин зобов`язаний сумлінно здійснювати свої цивільні права та виконувати цивільні обов`язки, захищати власні права та інтереси, а також дбати про права та інтереси інших учасників, передбачати можливість завдання своїми діями (бездіяльністю) шкоди правам і інтересам інших осіб, закріпляти можливість адекватного захисту порушеного цивільного права або інтересу.

Загальною ознакою цивільно-правової відповідальності є її компенсаторний характер. Заходи цивільно-правової відповідальності спрямовані не на покарання боржника, а на відновлення майнової сфери потерпілого від правопорушення. Одним з принципів цивільного права є компенсація майнових втрат особи, що заподіяні правопорушенням, вчиненим іншою особою.

Так, зокрема, неустойка спрямована на забезпечення компенсації майнових втрат постраждалої сторони. Для того щоб неустойка не набула ознак каральної санкції, діє правило частини 3 статті 551 ЦК України про те, що суд вправі зменшити розмір неустойки, якщо він є завеликим порівняно зі збитками, які розумно можна було б передбачити.

Якщо відповідальність боржника перед кредитором за неналежне виконання обов`язку щодо своєчасного розрахунку не обмежена жодними межами, а залежить виключно від встановлених договором процентів (штрафу, пені, річних відсотків), то за певних обставин обсяг відповідальності може бути нерозумним з огляду на його непропорційність наслідкам правопорушення. Він може бути несправедливим щодо боржника, а також щодо третіх осіб, оскільки майновий тягар відповідних виплат може унеможливити виконання боржником певних зобов`язань, зокрема з виплати заробітної плати своїм працівникам та іншим кредиторам, тобто цей тягар може бути невиправдано обтяжливим чи навіть непосильним. Зазначена правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі №902/417/18.

Відповідач у своєму клопотанні про зменшення штрафних санкцій (яке міститься у запереченнях на відповідь на відзив) вказує про те, що в період з 19.09.2025 по 17.11.2025 Постачальником, було здійснено поставку товару на загальну суму 1422 891,20грн всього об`єму товару та/або 70,6%. 19.11.2025 внаслідок ворожого ракетного обстрілу було знищено виробничі та складські приміщення ТОВ "Західспецбезпека", що знаходилося за адресою: Тернопіль, вул. 15-го Квітня, буд. 6, що підтверджується: Актом про пожежу Головного управління Держаної служби України з надзвичайних ситуацій у Тернопільській області від 20.11.2025, єдиного обліку №66197; Талоном повідомленням про прийняття і реєстрацію заяви про кримінальне правопорушення від 28.11.2025, відповідно до якого внаслідок ракетного обстрілу за адресою: м. Тернопіль, вул. 15-го Квітня, буд. 6 була знищена частина будівлі та відбулася пожежа на складі, подія зареєстрована в ЄРДР № 0000081 СВ УСБУ в Тернопільській області. В результаті вище вказаного ракетного обстрілу було знищено сировину яка використовувалася у виробництві товарів та готові вироби, в тому числі за договором поставки №53-124-01-25-26398, як наслідок для відновлення виробничих потужностей та закупівлі нової сировини знадобився деякий час. Після відновлення виробничих потужностей товар був поставлений в повному обсязі. В порядку та в строки передбачені п.7.3. Договору, Постачальник, не встиг повідомити Покупця про настання форс-мажорних обставин, як наслідок, втратив право посилатися на обставини, що звільняють від відповідальності. Проте, на підтвердження факту настання у ТОВ "Західспецбезпека" форс-мажорних обставин, відповідач надає сертифікат ТПП №5100 25-2680 від 16.12.2025.

Враховуючи вище викладене, зменшення розміру штрафу на 50%, відповідач вважає розумним та оптимальним балансом інтересів сторін у спорі та таким, що запобігатиме настанню негативних наслідків як для позивача, так і для відповідача, що на думку відповідача є адекватним та співмірним із допущеним відповідачем порушенням.

Суд бере до уваги, що відповідальність передбачена за правопорушення у цивільно-правових відносинах шляхом застосування до правопорушників штрафних санкцій на підставах і в порядку, передбачених Цивільним кодексом України, іншими законами та договором. Отже, справедливість, добросовісність, розумність як загальні засади цивільного законодавства є застосовними у питаннях застосування господарсько-правової відповідальності.

Штрафні санкції, що встановлюються відповідно до договору чи закону за несвоєчасне виконання зобов`язання, спрямовані передусім на компенсацію кредитору майнових втрат, яких він зазнає внаслідок несвоєчасного здійснення з ним розрахунку з боку боржника. Такі санкції не можуть розглядатися кредитором як спосіб отримання доходів, що є більш вигідним порівняно з надходженнями від належно виконаних господарських зобов`язань.

Реалізуючи свої дискреційні повноваження суд у відповідному рішенні визначає конкретні обставини справи, які мають юридичне значення, з огляду на мотиви про компенсаційний, а не каральний характер заходів відповідальності.

Наявність у кредитора можливості стягувати з споживача надмірні грошові суми як неустойку, спотворює її дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов`язання неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором.

Суд в даному конкретному випадку враховує, що відповідачем поставлено весь товар, передбачений умовами договору від 11.07.2025, у зв`язку з несвоєчасною поставкою якого, позивачем нараховано та заявлено до стягнення штрафні санкції, несвоєчасна поставка товару тривала протягом нетривалого періоду. Додатково суд також зважає на підтверджену доказами наявність непередбачуваних обставин щодо знищення сировини та готових виробів відповідача.

Отже, враховуючи вище зазначене, з урахуванням важливості та необхідності дотримання балансу інтересів сторін у даному конкретному випадку, виходячи з міркувань розумності та справедливості, беручи до уваги матеріальні інтереси обох сторін, характер господарської діяльності, її суспільне значення, а також сумлінне виконання відповідачем своїх зобов`язань щодо поставки товару, господарський суд вбачає наявність низки виняткових обставин, з якими законодавством пов`язується можливість реалізації судом дискреційних повноважень для зменшення розміру пені.

Проведеним судом перерахунком штрафних санкцій, судом встановлена, що обгрунтована до стягнення сума пені становить 31966,80грн та сума штрафу 38333,02грн.

З огляду на наведене, враховуючи поставку товару в повному обсязі, але з порушенням строків, з урахуванням принципу збалансованості інтересів сторін та верховенства права, обґрунтованим, розумним та справедливим суд вважає зменшення розміру правомірно заявлених до стягнення пені та штрафу на 50%. Таким чином, стягненню з відповідача підлягає пеня у розмірі 15983,40грн та штраф у розмірі 19166,51грн.

Частинами 1-2 ст. 74 ГПК України унормовано, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Відповідно до ст. 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За змістом частин 1-3 ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Статтею 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Суд зазначає, що у викладі підстав для прийняття рішення суду необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 28.05.2020 у справі №909/636/16.

Щодо розподілу витрат по оплаті судового збору, суд зазначає таке.

Згідно ч. 4 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету.

Відповідно до ч. 2 ст. 123 Господарського процесуального кодексу України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях (п. 5 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір").

Як стверджується матеріалами справи, ухвалою суду від 02.03.2026, окрім іншого, закрито провадження у справі №924/53/26 в частині зобов`язання поставити товар вартістю 327423,60грн, у зв`язку із відсутністю предмета спору відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України. При цьому, в означеній ухвалі суду судом зазначено, що питання про повернення позивачу з Державного бюджету України зайво сплаченого судового збору буде вирішено під час прийняття рішення у даній справі.

За таких обставин, у зв`язку із поданою позивачем заявою від 13.02.2026 про закриття провадження у справі в частині зобов`язання поставити товар вартістю 327423,60грн (яка міститься у відповіді на відзив на позов), суд вважає за необхідне повернути позивачу з Державного бюджету України зайво сплачений судовий збір.

У зв`язку із визнанням судом правомірного звернення позивача з позовом на суму 70299,82грн, належні до відшкодування витрати по оплаті судового збору розраховуються судом із цієї суми (з урахуванням коефіцієнту 0,8 за подання позовної заяви через систему "Електронний суд"), а саме заявлено до стягнення 133707,87грн (100%), визнано правомірним - 70299,82грн (52,58%), 2662,40 судовий збір належний до сплати позивачем з урахуванням коефіцієнту 0,8 із суми позову 133707,87грн; 1399,89грн. (52,58%) судового збору, що підлягає відшкодуванню пропорційно правомірно заявленим позовним вимогам та покладається на відповідача відповідно до ст. 129 ГПК України.

Керуючись ст. ст. 2, 12, 20, 24, 73, 74, 75, 129, 232, 237, 238, 240, 241, 327 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов Акціонерного товариства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" м. Київ до Товариства з обмеженою відповідальністю "Західспецбезпека" м. Івано-Франківськ про стягнення 84052,80грн пені та 49655,07грн штрафу задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Західспецбезпека" (76019, м. Івано-Франківськ, вул. Промислова, 2Б, офіс 10, ) на користь Акціонерного товариства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (01032, м. Київ, вул. Назарівська, 3, ) 15983,40грн (п`ятнадцять тисяч дев`ятсот вісімдесят три гривні 40 копійок) пені, 19166,51грн (дев`ятнадцять тисяч сто шістдесят шість гривень 51 копійка) штрафу, 1399,89грн (одна тисяча триста дев`яносто дев`ять гривень 89копійок) витрат по оплаті судового збору.

Видати наказ.

В решті суми у позові відмовити.

Повернути Акціонерному товариству "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (01032, м. Київ, вул. Назарівська, 3, ) з Державного бюджету України 4524,42грн (чотири тисячі п`ятсот двадцять чотири гривні 42копійки) судового збору, сплаченого відповідно до платіжної інструкції №673 від 16.01.2026 на суму 7186,82грн.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів до Північно-західного апеляційного господарського суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 10.04.2026.

Суддя В.О. Кочергіна

Виготовлено 3 примірники:1-до справи (в паперовому екз.),

2-позивачу (до електронного кабінету),

3-відповідачу (до електронного кабінету).