ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" березня 2026 р. м. Київ Справа № 911/2922/25

Господарський суд Київської області у складі судді Христенко О.О., розглянувши у спрощеному позовному провадженні, без виклику представників учасників, справу № 911/2922/25

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Компанія з управління активами Бонум Груп, м. Київ

до Акціонерного товариства Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд Бізнес Груп Інвест, м. Бровари, Київська область

про стягнення 324 705,95 грн

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами "Бонум Груп" звернулось до Господарського суду Київської області з позовом до Акціонерного товариства Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд Бізнес Груп Інвест про стягнення 324 705,95 грн.

В обґрунтування своїх вимог, позивач посилається на те, що 02.11.2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами "Бонум Груп" та Акціонерним товариством Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд Бізнес Груп Інвест, укладений Договір про управління активами корпоративного інвестиційного фонду № 2212/21-СІ, за умовами якого відповідач, з метою проведення діяльності зі спільного інвестування доручив, а позивач прийняв на себе зобов`язання здійснювати діяльність з управління активами відповідача протягом терміну дії цього договору, від імені, в інтересах і за рахунок відповідача, за винагороду, відповідно до умов цього договору та чинного законодавства України.

З листопада 2022 по жовтень 2023 включно відповідач виконував свої зобов`язання з оплати позивачу винагороди за управління активами, що підтверджується актом звірки взаємних розрахунків. Проте, в порушення умов п. 7.3 договору, починаючи з листопада 2023 по грудень 2024 відповідач не сплачує винагороду позивачу, у зв`язку з чим у відповідача виникла заборгованість з її оплати в сумі 113 000,00 грн.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 25.09.2025 (суддя Колесник Р.М.) відкрито провадження у справі за відповідним позовом; вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін; встановлено строки для подання учасниками заяв по суті.

Розпорядженням В.о керівника апарату Господарського суду Київської області від 20.01.2026 № 07-АР призначено повторний автоматизований розподіл справи, враховуючи відрахування зі штату Господарського суду Київської області судді Колесника Р.М.

На підставі протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.01.2026 та ухвали суду від 28.01.2026 справу прийнято до розгляду суддею Христенко О.О.

Відповідач своїм правом на надання відзиву на позовну заяву не скористався.

Відповідно до пункту 5 частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є день: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Суд зауважує, що судом були вчинені всі належні дії для повідомлення відповідача у справі про розгляд справи за його участі, зокрема, ухвала суду у справі № 911/2922/25 була надіслана на адресу місцезнаходження відповідача, яка є офіційною адресою його місцезнаходження згідно Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань та відомостей. В матеріалах справи наявне поштове повідомлення, яким судом скеровувалися процесуальні документи відповідачу з відміткою "адресат відсутній".

Відповідно до ч. 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд Київської області -

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів справи, 02.11.2022 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами "Бонум Груп" (КУА, позивач) та Акціонерним товариством Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд Бізнес Груп Інвест (фонд, відповідач) був укладений Договір про управління активами корпоративного інвестиційного фонду № 2212/21-СІ, відповідно до п. 1.1 якого фонд, з метою проведення діяльності зі спільного інвестування доручає, а КУА приймає на себе зобов`язання здійснювати діяльність з управління активами фонду протягом терміну дії цього договору, від імені, в інтересах і за рахунок фонду, за винагороду, відповідно до умов цього договору та чинного законодавства України.

Згідно з п. 2.3.6 договору, КУА має право отримувати відшкодування витрат, що пов`язані з виконанням КУА своїх функцій, склад та розмір яких визначається нормативно-правовими актами НКЦПФР.

Відповідно до п.п. 5.2.6 договору, фонд зобов`язаний за рішенням наглядової ради фонду визначати остаточний розмір винагороди компанії з управління активами у відповідності до регламенту фонду та чинного законодавства.

За умовами 7.1 договору, винагорода КУА сплачується у безготівковій формі коштами у національній валюті. Оплата винагороди здійснюється фондом шляхом перерахування її на поточний рахунок КУА.

Пунктом 7.2. договору передбачено, що винагорода КУА визначається як відсоток вартості чистих активів фонду. Відсоток вартості чистих активів фонду затверджується рішенням наглядової ради фонду.

Згідно з п. 7.3 договору, винагорода КУА, розрахована у співвідношенні до вартості чистих активів фонду, нараховується та сплачується щомісяця за рахунок активів фонду.

Максимальний розмір винагороди КУА не може перевищувати 10 відсотків середньорічної вартості чистих активів фонду, протягом фінансового року, визначеної відповідно до нормативно-правових актів Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку. Остаточний розмір винагороди КУА визначається за рішенням наглядової ради фонду (п. 7.4 договору).

Відповідно до п. 7.5 договору, визначення вартості чистих активів для розрахунку винагороди КУА здійснюється на підставі даних середньомісячних розрахунків вартості чистих активів фонду станом на кінець останнього робочого дня звітного місяця. За підсумками фінансового року здійснюється остаточний перерахунок винагороди КУА за рік на підставі розрахунку середньорічної вартості чистих активів, здійсненого за даними щомісячних розрахунків вартості чистих активів фонду.

Відповідно до п. 6.2. договору, у разі невиконання або неналежного виконання Фондом зобов`язань щодо розрахунків з КУА, передбачених розділом 7 цього договору, фонд сплачує КУА за кожен день прострочення пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня.

Згідно з п. 9.1 договору, цей договір набирає чинності з моменту його підписання обома сторонами та обов`язкового затвердження рішенням загальних зборів учасників фонду та діє до 21.12.2024 року. Строк дії договору продовжується за умови прийняття рішення про продовження строку дії договору Загальними зборами учасників Фонду та у разі відсутності повідомлення від будь-якої сторони про намір розірвати договір.

Відповідно до п. 9.2. договору, у разі невиконання чи неналежного виконання однією зі сторін умов цього договору, він може бути припинений достроково, про що сторона-ініціатор припинення договору повинна письмово повідомити іншу сторону не менше ніж за 30 (тридцять) календарних днів до дати такого припинення.

Пунктом 9.3 договору сторони визначити, що протягом 10 (десяти) календарних днів з моменту отримання письмового повідомлення про дострокове припинення договору сторони зобов`язані здійснити повний розрахунок стосовно грошових зобов`язань за цим договором. КУА зобов`язана передати фонду або вказаній ним іншій компанії з управління активами усі документи щодо діяльності фонду та його активів. Фонд зобов`язаний погасити заборгованість за всіма наданими послугами.

В матеріалах справи містяться акти-розрахунки винагороди фондом Акціонерного товариства Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд Бізнес Груп Інвест, а саме:

- акт-розрахунок № 11 винагороди фондом АТ «ЗНВКІФ «Бізнес груп інвест» від 30.11.2023 на суму 10 000,00 грн;

- акт-розрахунок № 12 винагороди фондом АТ «ЗНВКІФ «Бізнес груп інвест» від 31.12.2023 на суму 10 000,00 грн;

- акт-розрахунок № 1 винагороди фондом АТ «ЗНВКІФ «Бізнес груп інвест» від 31.01.2024 на суму 10 000,00 грн;

- акт-розрахунок № 2 винагороди фондом АТ «ЗНВКІФ «Бізнес груп інвест» від 29.02.2024 на суму 10 000,00 грн;

- акт-розрахунок № 3 винагороди фондом АТ «ЗНВКІФ «Бізнес груп інвест» від 31.03.2024 на суму 10 000,00 грн;

- акт-розрахунок № 4 винагороди фондом АТ «ЗНВКІФ «Бізнес груп інвест» від 30.04.2024 на суму 10 000,00 грн;

- акт-розрахунок № 5 винагороди фондом АТ «ЗНВКІФ «Бізнес груп інвест» від 31.05.2024 на суму 10 000,00 грн;

- акт-розрахунок № 6 винагороди фондом АТ «ЗНВКІФ «Бізнес груп інвест» від 30.06.2024 на суму 10 000,00 грн;

- акт-розрахунок № 7 винагороди фондом АТ «ЗНВКІФ «Бізнес груп інвест» від 31.07.2024 на суму 10 000,00 грн;

- акт-розрахунок № 8 винагороди фондом АТ «ЗНВКІФ «Бізнес груп інвест» від 31.08.2024 на суму 10 000,00 грн;

- акт-розрахунок № 9 винагороди фондом АТ «ЗНВКІФ «Бізнес груп інвест» від 30.09.2024 на суму 10 000,00 грн;

- акт-розрахунок № 10 винагороди фондом АТ «ЗНВКІФ «Бізнес груп інвест» від 31.10.2024 на суму 1 000,00 грн;

- акт-розрахунок № 11 винагороди фондом АТ «ЗНВКІФ «Бізнес груп інвест» від 30.11.2024 на суму 1 000,00 грн;

- акт-розрахунок № 12 винагороди фондом АТ «ЗНВКІФ «Бізнес груп інвест» від 31.12.2024 на суму 1 000,00 грн.

Разом з цим, як зауважує позивач, відповідач в порушення умов договору та взятих на себе зобов`язань своєчасну оплату винагороди за відповідними актами не здійснив.

У зв`язку з порушенням відповідачем умов щодо сплати позивачу винагороди за період з 30.11.2023 по 31.12.2024 у розмірі 113 000,00 грн., позивач звертався до відповідача з вимогою № 31-07/2025-01 від 31.07.2025, в якій зазначав про необхідність протягом 5 робочих днів з моменту отримання вимоги здійснити повний розрахунок грошових зобов`язань за договором.

Відповідач відповіді на вимогу не надав, заборгованість за договором не сплатив.

За твердженням позивача станом на день підготовки даної позовної заяви наявна за відповідачем заборгованість лишається не оплаченою, що і стало підставою для звернення позивача із відповідним позовом до господарського суду за захистом свого порушеного права.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України однією із підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договір, який в силу вимог ч. 1 ст. 629 ЦК України є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно вимог ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є таке правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 530 ЦК України передбачено, що, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Судом здійснено перевірку розрахунку позивача зі сплати винагороди компанії з управління активами за період з листопада 2023 по грудень 2024 на суму 113 000,00 грн. та встановлено, що вказана сума нарахована відповідно до умов договору, підтверджена матеріалами справи, а тому вказані вимоги позивача є доведеними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Також, позивачем заявлено до стягнення пеня за загальний період з 01.11.2023 по 01.09.2025 в розмірі 43 534,46 грн., 3 % річних за період з 01.11.2023 по 31.08.2025 в розмірі 4 843,75 грн. та інфляційні нарахування за період з 01.11.2023 по 31.08.2025 у розмірі 163 327,74 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 546 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності.

Згідно зі ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки, а згідно частини першої ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України (який діяв на час виникнення у сторін правовідносин), нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Так, суд з урахуванням норм ч. 6 ст. 232 Господарського процесуального кодексу України, здійснивши власний розрахунок пені за кожним актом-розрахунком окремо дійшов висновку про часткове задоволення вимоги позивача про стягнення з відповідача пені в сумі 15 528,53 грн.

Частиною 2 статті 625 Цивільного кодекс України передбачено, що боржник який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Разом з цим, перевіривши наданий позивачем розрахунок 3 % річних та інфляційних нарахувань, суд зауважує, що такий проведений арифметично не вірно. Отже, здійснивши власний розрахунок, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 4 468,65 грн. 3 % річних та 23 421,22 грн інфляційних нарахувань, а отже заявлені позовні вимоги в цій частині підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно ч. 1 ст. 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 1 ст. 77 ГПК України).

Відповідно до ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, дослідивши наявні у справі докази, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Судовий збір відповідно до ст.ст. 123, 129 ГПК України покладається судом на сторін пропорційно задоволеним вимогам.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 123, 129, 240-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Акціонерного товариства Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд Бізнес Груп Інвест (07420, Київська область, Броварський район, м. Бровари, вул. Симоненка Василя, 4, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Бонум Груп» (01033, Україна, місто Київ, вул. Жилянська, будинок 68, приміщення 196,1, ) 113 000 (сто тринадцять тисяч) грн. 00 коп заборгованості, 15 528 (п`ятнадцять тисяч п`ятсот двадцять вісім) грн. 53 коп пені, 23 421 (двадцять три тисячі чотириста двадцять одну) грн. 22 коп інфляційних нарахувань, 4 468 (чотири тисячі чотириста шістдесят вісім) грн. 65 коп. 3 % річних та 2 346 (дві тисячі триста сорок шість) грн. 28 коп. судового збору.

Видати наказ

3. В іншій частині в задоволені позову відмовити.

Дане рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту рішення відповідно до ст. ст. 240-241 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст підписано - 27.03.2026

Суддя О.О. Христенко