номер провадження справи 26/72/21-16/6/24
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.04.2026 Справа № 908/3150/21(908/225/26)

м.Запоріжжя Запорізької області

Господарський суд Запорізької області у складі судді Ніколаєнка Романа Анатолійовича, розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін матеріали справи №908/3150/21(908/225/26)

за позовом Гаражного кооперативу Південний (вул. Володимира Українця, 57, м.Запоріжжя, 69015; )

до відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю Запорізький ДБК (вул. Олександра Пивоварова, буд. 4, м.Запоріжжя, 69019; )

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача: Комунальне підприємство Управління комунального будівництва (вул. Незалежної України, 60-б, м.Запоріжжя, 69126; )

про визнання права власності на об`єкт незавершеного будівництва

в межах справи № 908/3150/21 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю Запорізький ДБК (вул. Олександра Пивоварова, 4, м.Запоріжжя, 69019; )

ліквідатор арбітражний керуючий Штельманчук Михайло Сергійович (вул.Шевченка, буд. 37, кім. 4, м.Дніпро, 49044)

УСТАНОВИВ:

В провадженні Господарського суду Запорізької області у складі головуючого судді Ніколаєнка Р.А. перебуває справа № 908/3150/21 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю Запорізький ДБК (), у справі триває ліквідаційна процедура.

На цей час на підставі ухвали від 15.07.2025 у справі № 908/3150/21 повноваження ліквідатора ТОВ Запорізький ДБК виконує арбітражний керуючий Штельманчук Михайло Сергійович (свідоцтво про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого № 194 від 28.02.2013; 49044, м.Дніпро, вул.Шевченка, буд. 37, кім. 4).

До суду 30.01.2026 через підсистему «Електронний суд» надійшла позовна заява Гаражного кооперативу Південний до відповідача ТОВ Запорізький ДБК. Позивач просить суд визнати за Гаражним кооперативом Південний право власності на об`єкт незавершеного будівництва Будівництво підземних гаражів для мешканців житлових будинків №№ 71, 72, 73, 74, 75, 76 по вулиці Новокузнецькій (поточна назва вулиця Володимира Українця) в мікрорайоні №5 житлового масиву Південний.

Відповідно до ч.2 ст.7 Кодексу України з процедур банкрутства господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство (неплатоспроможність), в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про відшкодування шкоди та/або збитків, завданих боржнику; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника.

За результатами автоматизованого розподілу розгляд справи за зазначеним позовом (єдиний унікальний номер 908/225/26) визначено судді Ніколаєнку Р.А., в провадженні якого перебуває справа про банкрутство ТОВ Запорізький ДБК.

За загальним правилом, визначеним у ч.2 (абз.4) ст.7 Кодексу України з процедур банкрутства заяви (позовні заяви) учасників провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність) або інших осіб у спорах, стороною в яких є боржник, розглядаються в межах справи про банкрутство (неплатоспроможність) за правилами спрощеного позовного провадження.

З урахуванням наведених обставин та правових норм, ухвалою від 09.02.2026 позовну заяву Гаражного кооперативу Південний суд прийняв до розгляду в межах справи №908/3150/21 про банкрутство ТОВ Запорізький ДБК в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників та з урахуванням особливостей, встановлених Кодексом України з процедур банкрутства. Розгляд справи по суті суд ухвалив розпочати через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, учасникам встановив строки для подання заяв по суті справи.

Від позивача 16.02.2026 надійшла заява на виконання ухвали суду, в якій позивачем надано обґрунтування обраного ним способу захисту порушених прав з огляду на приписи частини 2 статті 331 ЦК України.

Ліквідатором арбітражним керуючим Штельманчуком М.С. 24.03.2026 надано письмові пояснення щодо позовної заяви Гаражного кооперативу Південний, в яких ліквідатор підтвердив викладені позивачем обставини щодо взаємодії сторін у договірних відносинах, вказав, що майнові активи, про які зазначає позивач, віднесено до розділу незавершених капітальних інвестицій, що обліковуються на балансі товариства, але при наявності у позивача всіх документів, які підтверджують заявлені вимоги, підстави заперечувати з приводу задоволення судом даного позову у нього відсутні.

Згідно з ч.1 ст.248 ГПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі, крім випадку, передбаченого частиною другою цієї статті.

Беручи до уваги, що позиції позивача - Гаражного кооперативу Південний та ліквідатора відповідача ТОВ Запорізький ДБК, який за положеннями ст.61 Кодексу України з процедур банкрутства виконує повноваження керівника (органів управління) банкрута, доведені суду та є зрозумілими, 08.04.2026 суд розглянув справу по суті та прийняв рішення.

В обґрунтування звернення з позовом до суду Гаражний кооператив Південний (далі, також Позивач) посилається на наступне.

31.08.2017 Комунальне підприємство Управління капітального будівництва, як замовник, та Товариство з обмеженою відповідальністю Запорізький ДБК (далі, також Відповідач), як інвестор, уклали договір №999/17/352 на фінансування будівництва об`єкта: будівництво підземних гаражів для мешканців житлових будинків №71, 72, 73, 74, 75, 76 по вул. Новокузнецькій в мікрорайоні №5 житлового масиву Південний в м. Запоріжжя (далі - договір №999/17/352).

03.09.2020 укладено додаткову угоду до договору №999/17/352, якою договір було розірвано.

Також 03.09.2020 Комунальне підприємство Управління капітального будівництва, як замовник, Гаражний кооператив Південний, як інвестор-1, та Товариство з обмеженою відповідальністю Запорізький ДБК, як інвестор-2, уклали договір №999/20/10 на фінансування будівництва об`єкта: будівництво підземних гаражів для мешканців житлових будинків №71, 72, 73, 74, 75, 76 по вул. Новокузнецькій в мікрорайоні №5 житлового масиву Південний в м. Запоріжжя (далі - договір №999/20/10).

Проте, Товариство з обмеженою відповідальністю Запорізький ДБК свої обов`язки за договорами на фінансування будівництва не виконувало, тому 02.02.2022 договір №999/20/10 було розірвано за згодою сторін.

Того ж дня, 02.02.2022, Комунальне підприємство Управління капітального будівництва (сторона-1) та Гаражний кооператив Південний (сторона-2) уклали договір №б/н (далі договір №б/н) про реалізацію проекту комплексної забудови території, згідно з умовами якого, зокрема, сторона-1 передає, а сторона-2 - приймає функції замовника будівництва об`єкта: Будівництво підземних гаражів для мешканців житлового будинків №71,72,73,74,75,76 в мікрорайоні №5 житлового масиву Південний в м. Запоріжжі, окрім тих, які за цим договором залишаються за стороною-1, і бере на себе відповідальність за виконання умов цього договору, в тому числі за повне фінансування та своєчасне будівництво Об`єкта, прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом Об`єкта.

Після укладення договору від 02 лютого 2022 року Гаражний кооператив Південний організував будівельні роботи на Об`єкті, проте будівництво ще не завершив через обставини, зумовлені повномасштабною збройною агресією проти України. Проте у 2025 році позивачеві стало відомо, що незавершене будівництво підземних гаражів у вигляді матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі будівництва (створення майна), включене до складу ліквідаційної маси Товариства з обмеженою відповідальністю Запорізький ДБК у межах справи про банкрутство №908/3150/21, провадження в якій було відкрито 30.11.2021.

За доводами позивача, незавершене будівництво увійшло до складу ліквідаційної маси помилково, а саме через те, що з 2017 по 2022 рік ТОВ Запорізький ДБК виступало у ролі одного з інвесторів будівництва за договорами, укладеними з Комунальним підприємством Управління капітального будівництва. Проте, через невиконання зобов`язань за вказаними договорами зі сторони ТОВ Запорізький ДБК вони були розірвані за згодою самого ТОВ Запорізький ДБК, після чого права інвестора і навіть замовника будівництва у 2022 році були передані Гаражному кооперативу Південний, який безперешкодно і відкрито здійснює ці права по теперішній час (черговий етап робіт на Об`єкті здійснювався у жовтні поточного року). Позивач, виступаючи замовником і інвестором будівництва Об`єкта за договором з Комунальним підприємством «Управління капітального будівництва», зобов`язався збудувати Об`єкт та ввести його в експлуатацію, отже на умовах Договору набув майнові права (які тотожні праву власності) на незавершене будівництво. Посилаючись на ст.316, 317, 319, 328, 331, 392 ЦК України, позивач просить позов задовольнити.

Вивчивши матеріали справи та надавши правову кваліфікацію правовідносинам сторін, суд встановив наступне та дійшов таких висновків.

03 серпня 2017 року Департамент Державної архітектурно-будівельної інспекції у Запорізькій області зареєстрував повідомлення про початок будівельних робіт, реєстраційний номер: ЗП 10. У ньому, зокрема, зазначено:

- найменування згідно з проектом будівництва: будівництво підземних гаражів для мешканців житлових будинків №71, 72, 73, 74, 75, 76 по вул. Новокузнецькій в м-рні №5 житлового масиву «Південний»;

- вид будівництва: нове;

- код будівлі за ДК018: 1242.2. Гаражі підземні;

- поштова/будівельна адреса: м. Запоріжжя, вул. Новокузнецька;

- документ, що засвідчує право на земельну ділянку: державний акт серії Б №098886 від 17 травня 1991 року.

Замовником виступило Комунальне підприємство «Управління капітального будівництва», підрядником - Товариство з обмеженою відповідальністю «Запорізький ДБК», проектувальником Приватне підприємство «Аіст газплюс».

31.08.2017 Комунальне підприємство «Управління капітального будівництва», як замовник, та Товариство з обмеженою відповідальністю «Запорізький ДБК», як інвестор, уклали договір №999/17/352 на фінансування будівництва об`єкта: «будівництво підземних гаражів для мешканців житлових будинків №71, 72, 73, 74, 75, 76 по вул. Новокузнецькій в мікрорайоні №5 житлового масиву «Південний» в м. Запоріжжя» (далі - Договір №999/17/352).

Відповідно до п.1.1 Договору №999/17/352 Замовник взяв на себе зобов`язання з будівництва об`єкта: «Будівництво підземних гаражів для мешканців житлового будинків №71,72,73,74,75,76 в мікрорайоні № 5 житлового масиву «Південний» в м. Запоріжжя», вартість будівництва орієнтовно складає 48 720 000 грн, у тому числі ПДВ 8 120 000 грн, кількість гаражів 174 шт. Фактична кількість гаражів підлягає уточненню після виконання робіт.

Інвестор, у свою чергу, зобов`язався перераховувати кошти для будівництва в сумі 48 720 000 грн, у тому числі ПДВ 8 120 000 грн, за рахунок яких проводитиметься оплата виконаних робіт та витрат замовника з технічного нагляду в розмірі 1,0% від глав 1-9 зведеного кошторисного розрахунку (крім того ПДВ), в межах витрат, передбачених главою 10 ЗКР на ці цілі, а також оплата замовнику інших витрат, передбачених цим договором (п.1.2 Договору №999/17/352).

03.09.2020 укладено додаткову угоду до договору №999/17/352, якою договір було розірвано.

Того ж дня, 03.09.2020 Комунальне підприємство «Управління капітального будівництва», як замовник, Гаражний кооператив «Південний», як інвестор-1, та Товариство з обмеженою відповідальністю «Запорізький ДБК», як інвестор-2, уклали договір №999/20/10 на фінансування будівництва об`єкта: «будівництво підземних гаражів для мешканців житлових будинків №71, 72, 73, 74, 75, 76 по вул. Новокузнецькій в мікрорайоні №5 житлового масиву «Південний» в м. Запоріжжя» (далі - Договір №999/20/10).

За умовами п.1.1 Договору №999/20/10 Замовник взяв на себе зобов`язання з будівництва об`єкта: «Будівництво підземних гаражів для мешканців житлового будинків №71,72,73,74,75,76 в мікрорайоні № 5 житлового масиву «Південний» в м. Запоріжжі» (далі - Об`єкт), вартість будівництва орієнтовно складає 21 889 300 грн, у тому числі ПДВ 3 648 216,67 грн, кількість гаражів 82 шт. Фактична вартість та площа будівництва підлягає уточненню після виконання робіт.

Інвестор-1 та Інвестор-2 зобов`язалися перераховувати кошти для будівництва Об`єкта, в сумі 21 889 300 грн, в тому числі ПДВ 3 648 216,67 грн, (загальна сума підлягає уточненню по фактично виконаним роботам), за рахунок яких проводитиметься оплата виконаних робіт та витрат замовника з технічного нагляду в розмірі 1,0% від глав 1-9 зведеного кошторисного розрахунку (крім того ПДВ) в межах витрат, передбачених главою 10 ЗКР на ці цілі, а також оплата замовнику інших витрат, передбачених договором. Зобов`язання із перерахування коштів Інвестором-1, та Інвестором-2 виконуються в такому співвідношенні: - інвестор-1 - 10 000 000 грн, що складає 45,68% від загальної суми договору, - інвестор-2 - 11 889 300 грн, що складає 54,32% від загальної суми договору. Співвідношення вкладів Інвесторів визначається орієнтовно, виходячи від загального відсотка гаражів, права на які набуваються інвесторами за цим договором, відповідно до додатку №1, що є невід`ємною частиною цього договору. Інвестори проводять взаєморозрахунки, виходячи з дійсних значень, встановлених на дату завершення будівництва (п.1.2 Договору №999/20/10).

Додатком №1 до цього договору було визначено переліки номерів гаражів, які припадали на частку кожного інвестора.

29 вересня 2020 року було укладено додаткову угоду до договору №999/20/10, якою пункти 1.1, 1.2 договору було викладено у новій редакції. По суті було уточнено вартість будівництва (у тому числі розмір ПДВ): вартість: 21 069 340 грн, ПДВ: 3 511 556,67 грн, а також кількість гаражів: 81 одиниці (замість 82). Як наслідок, змінилось співвідношення фінансових зобов`язань інвесторів: - Інвестор-1 - 9 180 000 грн, що складає 43,57% від загальної суми договору; - Інвестор-2 - 11 889 340 грн, що складає 56,43% від загальної суми договору.

Оскільки відбулися зміни у співвідношенні сум і часток інвесторів, у новій редакції було викладено додаток №1, зокрема, відбулося уточнення переліків номерів гаражів, що мали відійти кожному інвестору пропорційно розмірам їхніх часток у зобов`язанні з фінансування будівництва.

За поясненнями позивача, і що не заперечується представником відповідача, Товариство з обмеженою відповідальністю «Запорізький ДБК» свої обов`язки за договорами на фінансування будівництва не виконувало і у 2021 році стало очевидно, що ТОВ «Запорізький ДБК» не спроможне реалізувати свою частину зобов`язань з фінансування будівництва, тому 02 лютого 2022 року договір №999/20/10 було розірвано за згодою сторін.

Того ж дня, 02 лютого 2022 року, Комунальне підприємство «Управління капітального будівництва» (сторона-1) та Гаражний кооператив «Південний» (сторона-2) уклали договір №б/н (далі договір №б/н) про реалізацію проекту комплексної забудови території, згідно з умовами якого:

- предметом договору є здійснення сторонами комплексу дій організаційного, оперативно-господарського, технічного та фінансового характеру, спрямованих на реалізацію спільного проекту (пункт 1.1);

- сторона-1 передає, а сторона-2 - приймає функції замовника будівництва об`єкта: «Будівництво підземних гаражів для мешканців житлового будинків №71,72,73,74,75,76 в мікрорайоні №5 житлового масиву «Південний» в м. Запоріжжі» (далі - Об`єкт), окрім тих, які за цим договором залишаються за стороною-1, і бере на себе відповідальність за виконання умов цього договору, в тому числі за повне фінансування та своєчасне будівництво Об`єкта, прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом Об`єкта (пункт 1.2);

- орієнтовний строк реалізації проекту: до 25.12.2022 (пункт 1.4);

- сторона-2 отримує виключне право на виконання функцій замовника будівництва Об`єкта на підставі цього Договору (виключне право передбачає обов`язок сторони-1 в період дії цього Договору утриматися від делегування функцій замовника будівництва Об`єкта іншим особам) (пункт 1.5);

- цей договір не є договором про спільну діяльність. Майно (майнові права) та кошти, внесені для реалізації цього договору та/або такі, що створені, отримані в результаті реалізації договору, не є об`єднанням вкладів сторін, не є їх спільною частковою власністю. При реалізації договору сторони зберігають свою юридичну самостійність (пункт 1.7);

- на момент укладення цього договору у сторони-1 відсутні договори, які дають можливість іншим особам заявляти свої претензії чи вимоги та перешкоджати реалізації проекту. Стороні-1 на момент укладення договору не відомі судові спори, кримінальні провадження, які прямо чи опосередковано стосуються земельної ділянки (пункт 1.8);

- сторона-2, виконуючи функції замовника, діє від свого імені, чинить в межах цього договору усі необхідні юридичні дії та акти, укладає на власний розсуд будь-які правочини, необхідні для реалізації проекту, та несе за них повну відповідальність (пункт 2.2);

- сторона-2 зобов`язується забезпечити фінансування усіх витрат з реалізації проекту в повному обсязі, які здійснюються за її рішенням або за її погодженням (пункт 3.1);

- джерело фінансування реалізації проекту визначається стороною-2 на власний розсуд відповідно до чинного законодавства України і може складатися із власних коштів та/або залучених коштів фізичних та юридичних осіб (пункт 3.4);

- сторона-2 зобов`язується забезпечити виконання будівельних та інших робіт, необхідних для повного будівництва Об`єкта, власними і/або залученими силами та засобами, відповідно до умов цього Договору, проектної документації, діючих в Україні будівельних норм та правил, а також забезпечити разом зі стороною-1 прийняття Об`єкта в експлуатацію (пункт 4.1);

- на стадії виконання будівельних робіт сторона-2, зокрема: забезпечує будівництво Об`єкта «під ключ» з виконанням будівельних, монтажних, пусконалагоджувальних робіт, передбачених проектною документацією, випробування змонтованого устаткування, ліквідацію недоробок і дефектів, що виникли і виявлені в ході приймання робіт і в гарантійні строки експлуатації Об`єкта, контролює поставку на Об`єкт необхідних будівельних матеріалів, устаткування, виробів, конструкцій, комплектуючих виробів, інвентарю, інструментів, пристроїв тощо, які використовуються в процесі будівництва; гарантує відповідність матеріалів та устаткування державним стандартам, технічним умовам та наявність необхідних сертифікатів, технічних паспортів і інших документів, що підтверджують їх якість (підпункти 4.3.4, 4.3.5);

- до моменту здачі Об`єкта в експлуатацію ризики пошкодження або випадкового знищення Об`єкта несе сторона-2 (пункт 4.4);

- після прийняття закінченого будівництвом Об`єкта в експлуатацію Об`єкт (його частини) передається стороні-2, яка буде здійснювати експлуатацію та обслуговування Об`єкта (пункт 4.5);

- сторона-1 передає стороні-2 будівельний майданчик для будівництва Об`єкта (пункт 4.6);

- сторони домовились, що сторона-2 в результаті реалізації проекту отримує по Акту у власність всі площі (гаражі) в Об`єкті (пункт 6.1);

- сторона-2 без будь-яких погоджень зі стороною-1 має право вчиняти будь-які дії з Об`єктом, який їй належить, та/або майновими правами на такий Об`єкт (відчужувати третім особам, передавати в заставу, іпотеку, і/або обтяжувати будь яким іншим чином, а також використовувати в будь-яких не заборонених чинним законодавством способах реалізації) із дня підписання цього договору та відповідно до свого статуту (пункт 6.3);

- сторона-2 здійснює оформлення права власності на Об`єкт за власний рахунок. Сторони домовились, що до завершення будівництва Об`єкта та до оформлення його у власність, сторона-2 є власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі будівництва Об`єкта (створення майна) (пункт 6.5).

Після укладення договору від 02 лютого 2022 року Гаражний кооператив «Південний» організував будівельні роботи на Об`єкті, проте будівництво не завершено через обставини, зумовлені повномасштабною збройною агресією проти України.

Земельна ділянка, на якій ведеться будівництво, належить Комунальному підприємству «Управління капітального будівництва» на підставі державного акта на право користування землею Б №098886, виданого на підставі рішення Виконавчого комітету Запорізької обласної Ради народних депутатів від 17 травня 1991 року №136.

Підставою звернення Гаражного кооперативу Південний до суду стало те, що у 2025 році йому стало відомо, що незавершене будівництво підземних гаражів у вигляді матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі будівництва (створення майна), включене до складу ліквідаційної маси Товариство з обмеженою відповідальністю «Запорізький ДБК» у межах справи про банкрутство №908/3150/21, провадження в якій було відкрито 30 листопада 2021 року.

За доводами позивача, через невиконання ТОВ «Запорізький ДБК» зобов`язань за укладеними з Комунальним підприємством «Управління капітального будівництва» договорами, в яких ТОВ «Запорізький ДБК» з 2017 по 2022 роки виступало у ролі одного з інвесторів будівництва, вони були розірвані, після чого права інвестора і навіть замовника будівництва у 2022 році були передані Гаражному кооперативу «Південний», який безперешкодно і відкрито здійснює ці права і понині. Черговий етап робіт на Об`єкті здійснювався у жовтні поточного року. Тому, реалізація незавершеного будівництва у межах ліквідаційної процедури унеможливить виконання договору від 02 лютого 2022 року і завдасть непоправної шкоди правам та законним інтересам як кооперативу, так і його членів, які власними силами здійснюють накопичення коштів для завершення будівництва. Позивач, виступаючи інвестором будівництва Об`єкта за договором з Комунальним підприємством «Управління капітального будівництва», зобов`язався збудувати Об`єкт та ввести його в експлуатацію, отже на умовах Договору набув майнові права (які тотожні праву власності) на незавершене будівництво. Однак включення незавершеного будівництва до складу ліквідаційної маси банкрута, який не має до цього майна жодного відношення, прямо свідчить про невизнання набутого позивачем права власності.

Згідно зі ст.328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.

Відповідно до ст.ст.316, 317, 319 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належить право володіння, користування та розпорядження майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

За приписами ч.2 ст.331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Статтею 392 ЦК України передбачено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

За змістом наведених норм права, позов про визнання права власності на майно подається власником тоді, коли в інших осіб виникають сумніви щодо належності йому цього права, коли створюється неможливість реалізації позивачем свого права власності через наявність таких сумнівів чи внаслідок втрати правовстановлюючих документів.

Спір про право може спостерігатись також у випадку, коли на шляху здійснення особою права виникають перешкоди, які можуть бути усунуті за допомогою суду.

Підставою позову про визнання права власності є обставини, що підтверджують наявність у позивача права власності чи іншого права на майно, що може підтверджуватись правовстановлюючими документами або будь-якими іншими доказами приналежності позивачу спірного майна.

Позивач вважає, що ним, як інвестором будівництва Об`єкта за укладеним з Комунальним підприємством «Управління капітального будівництва» договором, набуто право власності на незавершене будівництво.

Відповідно до ч.1,5 ст.7 Закону України «Про інвестиційну діяльність» всі суб`єкти інвестиційної діяльності незалежно від форм власності та господарювання мають рівні права щодо здійснення інвестиційної діяльності, якщо інше не передбачено законодавчими актами України. Розміщення інвестицій у будь-яких об`єктах, крім тих, інвестування в які заборонено або обмежено цим Законом, іншими актами законодавства України, визнається невід`ємним правом інвестора і охороняється законом. Інвестор має право володіти, користуватися і розпоряджатися об`єктами та результатами інвестицій, включаючи реінвестиції та торгівельні операції на території України, відповідно до законодавчих актів України.

Згідно із ст. 190 Цивільного кодексу України, майном як особливим об`єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки.

Майнове право, яке можна визначити як «право очікування», є складовою частиною майна як об`єкта цивільних прав. Майнове право - це обмежене речове право, за яким власник цього права наділений певними, але не всіма правами власника майна, та яке засвідчує правомочність його власника отримати право власності на нерухоме майно чи інше речове право на відповідне майно в майбутньому.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 вересня 2021 року в справі №359/5719/17 зазначено, що інвестор наділений правами, тотожними правам власника нерухомого майна, пов`язаними зі створенням об`єкту нерухомого майна, а тому в разі порушення його речових прав він має право на звернення до суду за їх захистом шляхом пред`явлення позову про визнання за ним його майнових прав.

Водночас, у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 20.10.2025 у справі №420/13307/23 викладений наступний правовий висновок:

« 22. Колегія суддів погоджується з висновком судів попередніх інстанцій, що до виникнення права власності на новозбудоване нерухоме майно право власності існує лише на матеріали, обладнання та інше майно, що було використано в процесі будівництва. Особа стає власником новоствореного об`єкта нерухомості після завершення його будівництва, прийняття нерухомого майна до експлуатації та державної реєстрації. Таким чином, право власності на новостворене нерухоме майно як об`єкт цивільних прав виникає з моменту державної реєстрації права.

23. Стаття 331 ЦК України регулює правовідносини сторін при наявності усієї дозвільної документації, тобто документів, що підтверджують право власності або користування земельною ділянкою для створення об`єкта нерухомого майна, дозволу на виконання будівельних робіт, а також документів, що містять опис об`єкта незавершеного будівництва.

24. Так, до реєстрації права власності на новозбудоване нерухоме майно особа є власником лише матеріалів, обладнання та іншого майна, що було використано в процесі будівництва. Це правило застосовується лише при наявності усієї дозвільної документації, тобто документів, що підтверджують право власності або користування земельною ділянкою для створення об`єкта нерухомого майна, дозволу на виконання будівельних робіт, а також документів, що містять опис об`єкта незавершеного будівництва.

25. Отже, законодавством не передбачено можливості звернення до суду з вимогою про визнання права власності на об`єкт незавершеного будівництва, який не прийнято у встановленому законом порядку до експлуатації. У такому випадку об`єкт незавершеного будівництва ще не набув статусу нерухомого майна як об`єкта цивільного права.».

В даному випадку позивач є інвестором будівництва Об`єкта за укладеним з Комунальним підприємством «Управління капітального будівництва» договором. При цьому, будівництво об`єкта нерухомості не завершено, його не прийнято до експлуатації, державна реєстрація не проведена.

З урахуванням вищевикладеного, суд зауважує, що інвестор після виконання умов інвестування набуває майнові права (тотожні праву власності) на цей об`єкт лише після завершення будівництва об`єкта нерухомості. Тобто, набуває права власності на об`єкт інвестування як первісний власник шляхом проведення державної реєстрації речових прав на зазначений об`єкт за собою.

До реєстрації права власності на новозбудоване нерухоме майно, позивач, як інвестор, є власником лише матеріалів, обладнання та іншого майна, що було використано в процесі будівництва.

Якщо вважати, що саме об`єкт незавершеного будівництва, про визнання права власності на який заявляє позивач, враховано у ліквідаційній масі ТОВ Запорізький ДБК у межах справи про банкрутство №908/3150/21 як незавершені капітальні інвестиції прямих виробничих витрат на суму 6 658 678,87 грн, загальні правила набуття інвестором права власності на новостворене нерухоме майно з моменту його державної реєстрації права це не змінює.

Таким чином, вимога позивача про визнання за ним права власності на об`єкт незавершеного будівництва Будівництво підземних гаражів для мешканців житлових будинків №№ 71, 72, 73, 74, 75, 76 по вулиці Новокузнецькій (поточна назва вулиця Володимира Українця) в мікрорайоні №5 житлового масиву Південний суперечить приписами ч.2 ст.331 ЦК України і тому задоволенню не підлягає.

Крім того, суд вважає за необхідне звернути увагу позивача на наступне.

Положеннями статті 16 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, та встановлено перелік способів захисту цивільних прав та інтересів.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, у зв`язку з чим суд повинен з`ясувати характер спірних правовідносин сторін (предмет та підставу позову), характер порушеного права позивача та можливість його захисту в обраний спосіб.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам (див. подібні висновки у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі №338/180/17 (пункт 57), від 11.09.2018 у справі №905/1926/16 (пункт 40), від 30.01.2019 у справі №569/17272/15-ц, від 11.09.2019 у справі №487/10132/14-ц (пункт 89), від 16.06.2020 у справі № 145/2047/16-ц (пункт 7.23) від 15.09.2020 у справі №469/1044/17 (пункт 67).

Ліквідатор відповідача не заперечив, що відповідно до переданих йому у справі документів та матеріалів, попереднім ліквідатором було включено до інвентаризаційного опису майно, зазначене у позовній заяві. Зокрема, відповідні майнові активи віднесено до розділу незавершених капітальних інвестицій, що обліковуються на балансі товариства.

Таким чином, згідно з даними бухгалтерського обліку боржника ТОВ «Запорізький ДБК», вказаний актив обліковувався як складова частина активів підприємства та відображався у фінансовій звітності, що свідчить про його формальне визнання та облік як майна боржника.

Крім того, включення зазначеного активу до інвентаризаційного опису підтверджує, що на момент проведення інвентаризації він розглядався як такий, що належить боржнику, та підлягає врахуванню у ліквідаційній масі.

Водночас, сам факт відображення активу у бухгалтерському обліку та інвентаризаційних документах не є безумовним доказом наявності у боржника права власності на нього, однак свідчить про існування відповідних облікових підстав та потребує належної правової оцінки з урахуванням первинних документів, правовстановлюючих підстав набуття та інших доказів.

На думку ліквідатора, до поданої позовної заяви було долучено у повному обсязі документи, які підтверджують дійсність укладеного правочину. В разі наявності у суду у повному обсязі документів, що підтверджують даний факт, які є належним чином завіреними та відповідають оригіналам, у відповідача відсутні підстави заперечувати з приводу задоволення судом даної позовної заяви у повному обсязі.

Суд встановив, що відповідно до наявних у справі № 908/3150/21 про банкрутство відповідача матеріалів інвентаризації майна боржника ТОВ «Запорізький ДБК», до ліквідаційної маси ТОВ «Запорізький ДБК» включено актив - незавершені капітальні інвестиції прямих виробничих витрат на суму 6 658 678,87 грн на підземні гаражі для обслуговування житлових будинків №№ 71, 72, 73, 74, 75, 76 по вулиці Новокузнецькій (зараз вулиця Володимира Українця) в мікрорайоні №5 житлового масиву «Південний».

При цьому, Гаражний кооператив Південний у справу про банкрутство №908/3150/21 з заявою/скаргою про виключення майнового активу, який віднесено до розділу незавершених капітальних інвестицій, що обліковуються на балансі товариства, а саме незавершені капітальні інвестиції прямих виробничих витрат на суму 6 658 678,87 грн на підземні гаражі для обслуговування житлових будинків №№ 71, 72, 73, 74, 75, 76 по вулиці Новокузнецькій (зараз вулиця Володимира Українця) в мікрорайоні №5 житлового масиву «Південний», що було б ефективним способом захисту з огляду на специфіку банкрутства, не звертався.

Судовий збір на підставі пункту 2 частини 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладається на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст. 2, 7 Кодексу України з процедур банкрутства, керуючись ст. 3, 12, 20, 129, 232, 238, 248-252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

В позові відмовити.

Копії рішення надіслати сторонам, ліквідатору ТОВ Запорізький ДБК до електронних кабінетів у системі Електронний суд ЄСІКС.

Відповідно до ст.241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту за правилами, визначеними ст. 254, 256-259 ГПК України.

Рішення складено та підписано 08.04.2026.

Суддя Р.А.Ніколаєнко