ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" квітня 2026 р. м. Київ Справа № 911/3972/25

За позовом Циблівської сільської ради

до 1) Товариства з обмеженою відповідальністю «НОВИЙ СВІТ-»;

2) Приватного акціонерного товариства «РУР ГРУП С.А»

про розірвання договору оренди, припинення державної реєстрації речового права оренди, визнання припиненим договору суборенди та припинення державної реєстрації іншого речового права

Суддя Антонова В.М.

Секретар судових засідань Бойченко С.І.

Представники учасників справи:

від позивача: Вак О.В.;

від відповідача-1: не з`явився;

від відповідача-2: не з`явився;

ІСТОРІЯ СПРАВИ

1. Стислий виклад позовних вимог

Циблівська сільська рада (далі позивач) звернулась до Господарського суду Київської області з позовом до 1) Товариства з обмеженою відповідальністю «НОВИЙ СВІТ-» (далі відповідач-1), 2) Приватного акціонерного товариства «РУР ГРУП С.А» (далі відповідач-2), в якому просить суд:

- розірвати договір оренди, укладений 28.11.2008 між Циблівською сільською радою та ТОВ «Новий світ-Т» (на даний час ТОВ "НОВИЙ СВІТ-") щодо земельної ділянки площею 1,00 га, для будівництва, реконструкції та експлуатації автозаправочного комплексу, що знаходиться в межах с. Циблі Переяслав-Хмельницького району Київської області;

- припинити державну реєстрацію речового права оренди, номер запису 1155509, кадастровий номер :03:008:0018;

- визнати припиненим договір суборенди земельної ділянки, кадастровий номер :03:008:0018 б/н, укладений 24.07.2013 між ТОВ "НОВИЙ СВІТ-Т" та ЗАТ "РУР ГРУП С.А.»;

- припинити державну реєстрацію іншого речового права від 26.07.2013, номер запису 1845301.

Позовні вимоги, з посиланням на пункти ґ, д частини 1 статті 141 Земельного кодексу України, обґрунтовані тим, що на підставі договору оренди землі №б/н від 28.11.2008, зареєстрованого в державному реєстрі 02.12.2008 за №03, відповідачу-1 було передано в користування земельну ділянку з кадастровим номером :03:008:0018, разом із тим, відповідач-1 порушив умови договору оренди щодо використання вказаної земельної ділянки за цільовим призначенням та сплати орендної плати, і такі порушення є істотними та свідчать про наявність підстав для дострокового розірвання цього договору, припинення державної реєстрації речового права оренди та, як наслідок припинення укладеного відповідачем-1 з відповідачем-2 договору суборенди землі №б/н від 24.07.2013 і припинення державної реєстрації іншого речового права.

2. Стислий виклад позицій відповідачів

Відповідачі в строк, встановлений ч. 1 ст. 251 Господарського процесуального кодексу України, не подали до суду відзивів на позов, тобто не скористалися наданим їм процесуальними правами, передбаченим ст. 178 Господарського процесуального кодексу України.

3. Процесуальні дії в справі

Разом із позовною заявою позивачем подано клопотання про витребування з Центру надання адміністративних послуг Виконавчого комітету Циблівської сільської ради Бориспільського району Київської області належним чином завіреної копії договору суборенди від 24.07.2013 щодо земельної ділянки площею 1,00 га з кадастровим номером :03:008:0018.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 05.01.2025 дану позовну заяву залишено без руху, встановлено позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви протягом десяти днів з дня вручення даної ухвали.

15.01.2026 від прокуратури надійшла заява про усунення недоліків.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 19.01.2026 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження в справі №911/3972/25, її розгляд постановлено розглядати за правилами загального позовного провадження та підготовче засідання призначено на 17.02.2026.

29.01.2026 від представника позивача надійшла заява про участь у судовому засіданні 17.02.2026 у режимі відеоконференції з використанням власних технічних засобів.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 02.02.2026 у задоволенні заяви представника Циблівської сільської ради про участь у судовому засіданні 17.02.2026 у режимі відеоконференції з використанням власних технічних засобів відмовлено.

16.02.2026 від позивача надійшла заява про проведення судового засідання призначеного на 17.02.2026 за відсутності його представника.

У підготовче засідання сторони не з`явились.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 17.02.2026 відкладено підготовче засідання на 05.03.2026, клопотання позивача про витребування доказів задоволено, в порядку ст.81 ГПК України витребувано у Виконавчого комітету Циблівської сільської ради:належним чином завірену копію договору суборенди від 24.07.2013 щодо земельної ділянки з кадастровим номером :03:008:0018.

25.02.2026 від представника позивача надійшла заява про участь у засіданні суду, призначеному на 05.03.2026 у справі №911/3972/25 в режимі відеоконференції з використанням власних технічних засобів.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 02.03.2026 (суддя Третьякова О.О.) задоволено заяву представника позивача про проведення засідання суду в справі №911/3972/25, призначеному на 05.03.2026 об 12:30, у справі №911/3972/25, в режимі відеоконференції.

03.03.2026 від позивача на виконання вимог ухвали суду надійшли пояснення.

04.03.2026 від позивача надійшла заява.

У підготовче засідання 05.03.2026 з`явився представник позивача, інші учасники справи в засідання не з`явилися, про розгляд справи повідомлялись належним чином, про причини неявки суд не повідомили.

Враховуючи, що судом під час підготовчого провадження та, зокрема, в підготовчому засіданні було вчинено всі дії, які необхідно вчинити до закінчення підготовчого провадження та початку судового розгляду справи по суті, протокольною ухвалою Господарського суду Київської області від 05.03.2026 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 26.03.2026.

16.03.2026 від Виконавчого комітету Циблівської сільської ради на виконання вимог ухвали суду надійшла копію договору суборенди від 24.07.2013 щодо земельної ділянки з кадастровим номером :03:008:0018.

У судове засідання 26.03.2026 сторони не з`явилися. Протокольною ухвалою, суд відклав судове засідання на 09.04.2026.

26.03.2026 після судового засідання від позивача надійшла заява про відкладення судового засідання.

Також 26.03.2026 від представника позивача надійшла заява про проведення судового засідання у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду, в якій просить забезпечити проведення розгляду справи у режимі відеоконференції за допомогою власних технічних засобів.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 27.03.2026 заяву представника позивача про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції задовольнити частково, постановлено провести судове засідання, призначене на 09.04.2026 о 12:20 год у режимі відеоконференції.

У судове засідання 09.04.2026 з`явився представник позивача, інші учасники справи в засідання не з`явилися, про розгляд справи повідомлялись належним чином, про причини неявки суд не повідомили.

Статтею 202 Господарського процесуального кодексу України визначені наслідки неявки в судове засідання учасника справи.

Суд зауважує, що він надавав можливість учасникам справи реалізувати свої процесуальні права на представництво інтересів у суді та подання доказів в обґрунтування своїх вимог та заперечень.

Суд не знаходить підстав для відкладення розгляду справи та вважає за можливе розглядати спір за наявними матеріалами.

Представник позивача в судовому засіданні 09.04.2026 надав пояснення по суті позовних вимог та просив позов задовольнити повністю.

У судовому засіданні 09.04.2026 відповідно до ст.240 Господарського процесуального кодексу України проголошено скорочене рішення.

ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

28.11.2008 між позивачем (далі орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «НОВИЙ СВІТ-Т» (ідентифікаційний код 34509120, змінено назву на Товариство з обмеженою відповідальністю «НОВИЙ СВІТ-» (далі відповідач-1/орендар) укладено договір оренди землі №б/н (далі договір оренди), відповідно до пп.1., 2. якого орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку загальною площею 1 га для будівництва, реконструкції та експлуатації автозаправочного комплексу, яка знаходиться за межами села Циблі Переяслав-Хмельницького району Київської області.

Згідно із п.3. договору оренди на земельній ділянці об`єкти нерухомого майна, а також інші об`єкти інфраструктури відсутні.

Нормативно грошова оцінка земельної ділянки становить 66 390, 66 грн (п.4. договору оренди).

Пунктом 7 договору оренди погоджено, що договір укладено на сорок дев`ять років. Після закінчення строку договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за двадцять днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію.

Відповідно до п.8. договору оренди орендна плата вноситься орендарем у формі та розмірі 5% від оціночної вартості земельної ділянки, що становить 7 966, 88 грн у рік.

Орендна плата вноситься у такі строки: до першого березня, щорічно, раз в рік (п.10. договору оренди).

Земельна ділянка передається в оренду для будівництва, реконструкції та експлуатації автозаправочного комплексу. Цільове призначення земельної ділянки землі загального користування (пп.14, 15. договору оренди).

Згідно із п.18. договору оренди передача земельної ділянки орендарю здійснюється у дводенний термін після державної реєстрації цього договору за актом її приймання-передачі.

Орендар, зокрема, має право без попередньої згоди орендодавця передавати земельну ділянку (її частину) в суборенду (п.27. договору оренди).

Також орендар, зокрема, зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до її цільового призначення та своєчасно вносити орендну плату (п.28. договору).

Відповідно до п.38. договору оренди дія договору припиняється шляхом його розірвання за: взаємною згодою сторін; рішенням суду на вимогу однієї із сторін у наслідок невиконання другою стороною обов`язків передбачених договором та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав, встановлених законом.

Розірвання договору оренди в односторонньому порядку не допускається (п.39. договору).

Цей договір набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації (п.43. договору оренди).

Договір зареєстрований в Державному реєстрі земель 02.12.2008 за №03.

21.03.2013 зареєстровано земельну ділянку площею 1 га з кадастровим номером :03:008:0018, місце розташування: Київська область, Переяслав-Хмельницький район, Циблівська сільська рада, категорія земель: землі житлової та громадської забудови, вид цільового призначення земельної ділянки: 12.08 для розміщення та експлуатації будівель і споруд додаткових транспортних послуг та допоміжних операцій, що підтверджується витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку (номер витягу НВ-026).

29.05.2013 на підставі рішення державного реєстратора Реєстраційної служби Переяслав-Хмельницького міськрайонного управління юстиції Київської області Горового М.М. від 29.05.2013, індексний номер 2687425, за позивачем зареєстровано право власності на земельну ділянку площею 1 га з кадастровим номером :03:008:0018, що підтверджується відомостями з Державного реєстру речових прав (інформаційна довідка №442573433).

03.06.2013 на підставі рішення державного реєстратора Реєстраційної служби Переяслав-Хмельницького міськрайонного управління юстиції Київської області Горового М.М. від 03.06.2013, індексний номер 2806809, за Товариством «НОВИЙ СВІТ-Т» (ідентифікаційний код 34218564) зареєстровано право оренди земельної ділянки з кадастровим номером :03:008:0018 строком на 49 років; номер запису 1155509, що підтверджується відповіддю №2302253 від 03.02.2026 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку (номер витягу НВ-026) та відомостями з Державного реєстру речових прав (інформаційна довідка №442573433).

Відомості про документи-підстави іншого речового права: договір оренди землі від 28.11.2008, видавник Товариство «НОВИЙ СВІТ-Т».

24.07.2013 між Товариством з обмеженою відповідальністю «НОВИЙ СВІТ-Т» (ідентифікаційний код 34509120, змінено назву на Товариство з обмеженою відповідальністю «НОВИЙ СВІТ-» (далі відповідач-1/орендар) та Закритим акціонерним товариством «РУР ГРУП С.А.»(ідентифікаційний код 24714833, змінено назву наПриватне акціонерне товариство "РУР ГРУП С.А." (далі відповідач-2/суборендар) укладено договір суборенди землі №б/н (далі - договір суборенди), відповідно до п.1. якого орендар надає, а суборендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку для будівництва, реконструкції та експлуатації автозаправочного комплексу, яка знаходиться за межами села Циблі Переяслав-Хмельницького району Київської області.

Пунктом 2 договору суборенди погоджено, що в суборенду передається земельна ділянка загальною площею 1 га, яка належить орендарю на підставі договору оренди землі від 28.11.2008, укладеного між позивачем та відповідачем-1, зареєстрованого в державному реєстрі 02.12.2008 за №03.

Нормативно грошова оцінка земельної ділянки становить 900 900, 00 грн (п.4. договору суборенди).

Згідно із п.6. договору суборенди договір укладено на 44 роки.

У пункті 7. договору суборенди сторонами погоджено, що суборендна плата вноситься орендарем у формі та розмірі 5% від оціночної вартості земельної ділянки, що становить 45 045, 00 грн у рік.

Цей договір набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації (п.34. договору суборенди).

26.07.2013 на підставі рішення державного реєстратора Реєстраційної служби Переяслав-Хмельницького міськрайонного управління юстиції Київської області Тірбах С.В. від 26.07.2013, індексний номер 4391687за відповідачем-2 зареєстровано право суборенди земельної ділянки площею 1 га з кадастровим номером :03:008:0018, що підтверджується відомостями з Державного реєстру речових прав (інформаційна довідка №442573433).

Документи подані для державної реєстрації: договір суборенди б/н від 24.07.2013, видавник: ТОВ «НОВИЙ СВІТ-Т».

24.11.2025 посадовими особами Циблівської сільської ради було проведено обстеження земельної ділянки з кадастровим номером :03:008:0018 площею 1,00 га, про що складено акт №7.

Під час проведеного обстеження було встановлено наступне: земельна ділянка не використовується за цільовим призначенням, визначеним договором оренди від 28.11.2008, а саме - не здійснюється будівництво, реконструкція чи експлуатація автозаправочного комплексу; на земельній ділянці відсутні будь-які будівлі або споруди, пов`язані з АЗК; територія ділянки запущена, місцями поросла чагарниками та самосівом, наявне заростання сухостоєм; існують ознаки тривалого невикористання ділянки відповідно до умов договору оренди; інженерні комунікації, підготовчі роботи або огородження ділянки відсутні. Фактично земельна ділянка не використовується орендарем за цільовим призначенням, що є порушенням умов договору оренди земельної ділянки та вимог земельного законодавства України.

Відповідно до довідки за вих.№01/12/1 від 01.12.2025 відповідачем за період з 01.01.2022 по 30.11.2025 кошти на рахунок для сплати податків по коду доходів 18010600 «орендна плата з юридичних осіб», відкритий в ДКСУ, не надходили.

НОРМИ ПРАВА, ЯКІ ПІДЛЯГАЮТЬ ЗАСТОСУВАННЮ ТА ВИСНОВКИ СУДУ

У відповідності до п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України, договір є підставою виникнення цивільних прав та обов`язків. Цивільні права і обов`язки виникають як з передбачених законом договорів, так і з договорів, не передбачених законом, але таких, що йому не суперечать.

Частинами 1, 3, 5 ст. 626 Цивільного кодексу Українивстановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.

Договір, відповідно дост. 629 Цивільного кодексу України, є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із статтею 792 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов`язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату. Відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.

Відповідно до статті 13 Закону України "Про оренду землі" (тут і далі - в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

За змістом статті 25 Закону України "Про оренду землі" орендар земельної ділянки зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі сплачувати орендну плату за земельну ділянку.

Частиною першою статті 2 вказаного закону передбачено, що відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

Тому підстави для розірвання договору оренди земельної ділянки визначені Законом України "Про оренду землі", Земельним кодексом України та Цивільним кодексом України.

Отже, оренда землі є окремим видом найму майна, загальні правила якого визначені приписами цивільного (приватного) права. Відповідно, й законодавче регулювання підстав припинення права оренди землі включає норми цивільного та земельного законодавства. Подібні висновки викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 20.11.2024 у справі N 918/391/23 та постановах Верховного Суду від 01.04.2025 у справі N 917/49/24, від 04.02.2025 у справі N 916/3679/23.

За загальним правилом частини першої статті 651 Цивільного кодексу України, яке застосовується до будь-яких цивільних (приватноправових) правовідносин щодо зміни або розірвання договорів, така зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Винятком із цього правила є приписи частини другої статті 651 Цивільного кодексу України, що надають суду повноваження зі зміни або розірвання договору (без наявності згоди сторін), проте у випадках, визначених законом. Тож загальне правило про розірвання та зміну договору без згоди сторін на підставі рішення суду передбачене у частині другій статті 651 Цивільного кодексу України, що визначає універсальні засади, застосовні до усіх видів приватноправових договорів.

Спеціальними у врегулюванні розірвання договору оренди землі є приписи статті 32 Закону України "Про оренду землі", а також статті 141 Земельного кодексу України, пункт "д" частини першої якої передбачає, що підставою припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата земельного податку або орендної плати. Подібні висновки викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 20.11.2024 у справі N 918/391/23 та постановах Верховного Суду від 01.04.2025 у справі N 917/49/24, від 04.02.2025 у справі N 916/3679/23.

Відповідно до частини четвертої статті 31 Закону України "Про оренду землі" розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або цим договором.

Частиною першою статті 32 Закону України "Про оренду землі" передбачено, що на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України.

Відповідно до пункту "д" частини першої статті 141 Земельного кодексу України підставою припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата земельного податку або орендної плати.

Отже, дострокове розірвання договору оренди землі можливе, зокрема, на вимогу однієї із сторін договору за рішенням суду у випадках, передбачених законом або договором. При цьому окремими підставами для примусового припинення права користування земельною ділянкою на умовах оренди є систематична несплата земельного податку або орендної плати. Подібні висновки викладені в постановах Верховного Суду від 01.04.2025 у справі N 917/49/24, від 04.02.2025 у справі N 916/3679/23.

Аналізуючи питання щодо розірвання договору оренди землі на підставі пункту "д" частини першої статті 141 Земельного кодексу України, Велика Палата Верховного Суду в постанові від 20.11.2024 у справі N 918/391/23 зазначила, що для того, щоб констатувати наявність підстав для припинення права користування земельною ділянкою згідно з пунктом "д" частини першої статті 141 Земельного кодексу України, суд має встановити такі обставини як "систематичність" та "несплату", зокрема, орендної плати.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 20.11.2024 у справі N 918/391/23 також зазначила, що під систематичністю під час вирішення приватноправових спорів розуміються два та більше випадків несплати орендної плати, визначеної умовами укладеного між сторонами договору. Натомість разове порушення такої умови договору не вважається систематичним і не може бути підставою для його розірвання.

Щодо поняття "несплата", вжитого в пункті "д" частини першої статті 141 Земельного кодексу України, Велика Палата Верховного Суду зауважила, що його потрібно розуміти саме як повну несплату орендної плати. Тому Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про те, що підставою для розірвання договору оренди землі згідно з пунктом "д" частини першої статті 141 Земельного кодексу України є саме систематична, тобто неодноразова (два та більше випадків), повна несплата орендної плати.

Крім того, Велика Палата Верховного Суду в постанові від 20.11.2024 у справі N 918/391/23 дійшла висновку про те, що в разі якщо має місце сплата орендної плати у меншому розмірі, аніж визначений умовами договору оренди землі, тобто орендар допустив часткову несплату (недоплату) орендної плати, застосуванню підлягає не спеціальна норма пункту "д" частини першої статті 141 Земельного кодексу України, а загальне правило частини другої статті 651 Цивільного кодексу України - у разі істотності порушення договору іншою стороною. Якщо суд дійде висновку, що орендар істотно порушив умови договору та внаслідок часткової недоплати орендної плати орендодавець значною мірою був позбавлений того, на що розраховував, то договір має бути розірваний на підставі частини другої статті 651 Цивільного кодексу України. Натомість у разі неістотної часткової несплати орендної плати, а так само у разі виникнення спору щодо її розміру, порядку здійснення платежів тощо, у власника завжди є право на звернення до суду з позовом про стягнення таких орендних платежів, 3 % річних, інфляційних втрат, неустойки тощо. Такий спосіб захисту буде ефективним та пропорційним, відновлюватиме порушене право орендодавця та зберігатиме договір оренди землі, виходячи з балансу інтересів обох сторін.

Звертаючись із позовом у цій справі, позивач підставою для розірвання договору оренди землі, зокрема, зазначав факт систематичної несплати відповідачем орендної плати.

Пунктом 10 договору оренди сторонами погоджено, що орендна плата вноситься до першого березня, щорічно, раз в рік.

Відповідно до довідки за вих.№01/12/1 від 01.12.2025 відповідачем за період з 01.01.2022 по 30.11.2025 кошти на рахунок для сплати податків по коду доходів 18010600 «орендна плата з юридичних осіб», відкритий в ДКСУ, не надходили.

Так, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (частини 1, 3 статті 74 цього Кодексу).

У пунктах 8.15- 8.22 постанови Верховного Суду від 29.01.2021 у справі № 922/51/20 зазначено таке: "8.15. Верховний Суд неодноразово наголошував щодо необхідності застосування категорій стандартів доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони.

Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови Верховного Суду від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі № 902/761/18, від 04.12.2019 у справі № 917/2101/17). Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19).

Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію в тому числі у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи.

Дотримання принципу справедливості судового розгляду є надзвичайно важливим під час вирішення судових справ, оскільки його реалізація слугує гарантією того, що сторона, незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, матиме можливість забезпечити захист своїх інтересів.

Стандарт доказування "вірогідність доказів", на відміну від "достатності доказів", підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач.

Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду і на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються, скоріше були (мали місце), аніж не були.

Доказів сплати відповідачем-1 орендної плати матеріали справи не містять та останнім, у порядку передбаченому ГПК України, суду таких доказів не надано.

Отже, матеріалами справи підтверджується систематична несплата відповідачем-1 орендної плати за договором оренди землі №б/н від 28.11.2008, зареєстрованого в державному реєстрі 02.12.2008 за №03, а тому наявні правові підстави для дострокового розірвання договору оренди.

Враховуючи зазначене, вимоги позивача щодо розірвання договору оренди землі №б/н від 28.11.2008, зареєстрованого в державному реєстрі 02.12.2008 за №03, є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Крім цього, позивач підставою для розірвання договору оренди землі, також зазначав факт використання земельної ділянки не за цільовим призначенням, з цього приводу суд зазначає наступне.

За змістом положень статті 24 Закону України «Про оренду землі» орендодавець має право вимагати від орендаря: використання земельної ділянки за цільовим призначенням згідно з договором оренди.

Спеціальними у врегулюванні розірвання договору оренди землі є приписи статті 32 Закону України «Про оренду землі», а також статті 141 Земельного кодексу України, пункт "ґ" якої передбачає, що підставою припинення права користування земельною ділянкою є використання земельної ділянки не за цільовим призначенням.

21.03.2013 зареєстровано земельну ділянку площею 1 га з кадастровим номером :03:008:0018, місце розташування: Київська область, Переяслав-Хмельницький район, Циблівська сільська рада, категорія земель: землі житлової та громадської забудови, вид цільового призначення земельної ділянки: 12.08 для розміщення та експлуатації будівель і споруд додаткових транспортних послуг та допоміжних операцій, що підтверджується витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку (номер витягу НВ-026).

Земельна ділянка передається в оренду для будівництва, реконструкції та експлуатації автозаправочного комплексу. Цільове призначення земельної ділянки землі загального користування (пп.14, 15. договору оренди).

Відповідно до положень статті 1 Закону України "Про землеустрій" цільове призначення земельної ділянки - використання земельної ділянки за призначенням, визначеним на підставі документації із землеустрою у встановленому законодавством порядку.

Таким чином, основою для визначення цільового призначення земельної ділянки є її належність до відповідної категорії земель і відповідного способу використання. Поділ земель на категорії передбачено Земельним кодексом України. Подібний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 04.02.2025 у справі N 916/3679/23, від 18.10.2023 у справі N 910/20745/20, від 25.05.2021 у справі N 927/703/20.

Частиною 1 статті 18 Земельного кодексу України передбачено, що до земель України належать усі землі в межах її території, в тому числі острови та землі, зайняті водними об`єктами, які за основним цільовим призначенням поділяються на категорії.

Частиною 1 статті 19 Земельного кодексу України встановлено, що землі України за основним цільовим призначенням поділяються на такі категорії: а) землі сільськогосподарського призначення; б) землі житлової та громадської забудови; в) землі природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення; г) землі оздоровчого призначення; ґ) землі рекреаційного призначення; д) землі історико-культурного призначення; е) землі лісогосподарського призначення; є) землі водного фонду; ж) землі промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення.

Отже, землекористувач має використовувати земельну ділянку відповідно до її цільового призначення. При цьому вид використання визначається в межах цільового призначення ділянки. Подібні висновки викладені в постановах Верховного Суду від 04.02.2025 у справі N 916/3679/23, від 09.10.2024 у справі N 916/3287/23.

24.11.2025 посадовими особами Циблівської сільської ради було проведено обстеження земельної ділянки з кадастровим номером :03:008:0018 площею 1,00 га, про що складено акт №7.

Під час проведеного обстеження було встановлено наступне: земельна ділянка не використовується за цільовим призначенням, визначеним договором оренди від 28.11.2008, а саме - не здійснюється будівництво, реконструкція чи експлуатація автозаправочного комплексу; на земельній ділянці відсутні будь-які будівлі або споруди, пов`язані з АЗК; територія ділянки запущена, місцями поросла чагарниками та самосівом, наявне заростання сухостоєм; існують ознаки тривалого невикористання ділянки відповідно до умов договору оренди; інженерні комунікації, підготовчі роботи або огородження ділянки відсутні. Фактично земельна ділянка не використовується орендарем за цільовим призначенням, що є порушенням умов договору оренди земельної ділянки та вимог земельного законодавства України.

З матеріалів справи вбачається, що спірна земельна ділянка фактично не використовується.

Поняття "використання земельної ділянки не за цільовим призначенням" стосується тих випадків, коли на земельній ділянці з певним цільовим призначенням проводиться діяльність, яка виходить за межі цільового призначення та передбачає фактичне використання такої ділянки. Подібні висновки викладені в постановах Верховного Суду від 18.06.2024 у справі N 917/516/23, від 09.10.2024 у справі N 904/205/23, від 04.02.2025 у справі N 916/3679/23.

Отже, нецільовим використанням земельної ділянки з категорії земель житлової та громадської забудови є її використання за призначенням, не передбаченим генеральним планом населеного пункту, іншою містобудівною документацією, планом земельно-господарського устрою тощо, тобто всупереч земельному законодавству України.

Суд зазначає, що не використання орендарем земельної ділянки не є тотожним нецільовому використанню земельної ділянки.

Враховуючи зазначене вище, позивачем не доведено факту нецільового використання спірної земельної ділянки.

Також позивач просить суд визнати припиненим договір суборенди землі №б/н від 24.07.2013.

Відповідно до ст. 8 Закону України "Про оренду землі" у разі припинення договору оренди чинність договору суборенди земельної ділянки припиняється.

Оскільки, вимоги позивача про розірвання договору оренди землі №б/н від 28.11.2008, зареєстрованого в державному реєстрі 02.12.2008 за №03, як зазначено судом вище, задоволенні, та вказаний договір оренди розірваний, то як наслідок, чинність договору суборенди землі №б/н від 24.07.2013 припиняється.

Отже, вимоги позивача про визнання припиненим договору суборенди землі №б/н від 24.07.2013 є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Крім того, позивачем заявлено вимоги про припинення державної реєстрацію речового права оренди, номер запису 1155509 та припинення державної реєстрацію іншого речового права від 26.07.2013, номер запису 1845301.

Суд зазначає, що орендарем за спірним договором оренди було - Товариство з обмеженою відповідальністю «НОВИЙ СВІТ-Т» (змінено назву на Товариство з обмеженою відповідальністю «НОВИЙ СВІТ-», ідентифікаційний код 34509120, відповідач-1 у даній справі).

Тоді як, 03.06.2013 право оренди земельної ділянки з кадастровим номером :03:008:0018 строком на 49 років зареєстровано за Товариством «НОВИЙ СВІТ-Т» (ідентифікаційний код 34218564), номер запису 1155509, що підтверджується відповіддю №2302253 від 03.02.2026 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку (номер витягу НВ-026) та відомостями з Державного реєстру речових прав (інформаційна довідка №442573433).

Товариство «НОВИЙ СВІТ-Т» (ідентифікаційний код 34218564) взагалі не є стороною в даній справі.

Відповідно до вимог статті 14 Господарського процесуального кодексу України, яка встановлює диспозитивність господарського судочинства, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Частиною 1 статті 45 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що сторонами в судовому процесі є позивач і відповідач.

При цьому суд при розгляді справи має виходити зі складу осіб, які залучені до участі у справі позивачем. У разі пред`явлення позову до частини відповідачів, суд не вправі зі своєї ініціативи і без згоди позивача залучати інших відповідачів до участі у справі як співвідповідачів.

Статтею 162 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що викладаючи зміст позовної заяви, саме позивач визначає коло відповідачів, до яких він заявляє позовні вимоги.

Належним відповідачем є особа, яка має відповідати за позовом. Тобто, відповідач - це особа, яка має безпосередній зв`язок зі спірними матеріальними правовідносинами та, на думку позивача, порушила, не визнала або оспорила його права, свободи чи інтереси і тому притягується до участі у справі для відповіді за пред`явленими вимогами.

Неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 16.12.2020 у справі №278/1258/16-ц та від 25.11.2020 у справі №233/1950/19.

Крім того, суд звертає увагу, що в постанові від 29 листопада 2023 року в справі №513/879/19 Велика Палата Верховного Суду зробила висновок, що належним способом захисту прав орендодавця, який вважає, що зареєстроване право оренди відсутнє, є його вимога до особи, за якою зареєстроване право оренди, про визнання відсутнім права оренди.

Обрання позивачем неналежного способу захисту своїх прав є самостійною підставою для відмови в позові (постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 січня 2021 року у справі №916/1415/19 (провадження №12-80гс20, пункт 6.21), від 02 лютого 2021 року у справі №925/642/19 (провадження №12-52гс20, пункт 54), від 22 червня 2021 року у справі №200/606/18 (провадження № 14-125цс20, пункт 76), від 01 березня 2023 року у справі №522/22473/15-ц (провадження №12-13гс22, пункт 127)).

Крім цього, пунктом 9 частини першої статті 27 Закону України від 01.07.2004 N 1952-IV "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" встановлено, що державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі судового рішення, що набрало законної сили, щодо набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості.

Отже, рішення суду про розірвання договору оренди №б/н від 28.11.2008 і визнання договору суборенди землі №б/н від 24.07.2013 припиненим є самостійними і достатніми підставами для припинення державної реєстрації відповідних прав.

Враховуючи зазначене вище, вимоги позивача про припинення державної реєстрацію речового права оренди, номер запису 1155509 та припинення державної реєстрацію іншого речового права від 26.07.2013, номер запису 1845301 задоволенню не підлягають.

Відповідно дост. 13 Господарського процесуального кодексу Українисудочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом.Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно із ст. 86 Господарського процесуального кодексу Українисуд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до положень ст. 2 Господарського процесуального кодексу Українизавданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, згідно положень ст. 74 Господарського процесуального кодексу України. Згідно зі ст. 79 Господарського процесуального кодексу Українинаявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

З огляду на наведені вище норми, враховуючи доведення позивачем своїх позовних вимог, а відповідачем не представлення суду більш вірогідних доказів, ніж ті, які надані позивачем, суд прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог.

РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по сплаті судового збору покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.73, 74, 76-79, 86, 129, 232, 233, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов Циблівської сільської ради до 1) Товариства з обмеженою відповідальністю «НОВИЙ СВІТ-»; 2) Приватного акціонерного товариства «РУР ГРУП С.А» про розірвання договору оренди, припинення державної реєстрації речового права оренди, визнання припиненим договору суборенди та припинення державної реєстрації іншого речового права задовольнити частково.

2. Розірвати договір оренди землі від 28.11.2008 укладений між Циблівською сільською радою та Товариством з обмеженою відповідальністю «Новий світ-Т» (на даний час Товариство з обмеженою відповідальністю «НОВИЙ СВІТ-») (ідентифікаційний код 34509120) щодо земельної ділянки площею 1,00 га, для будівництва, реконструкції та експлуатації автозаправочного комплексу, що знаходиться в межах села Циблі Переяслав-Хмельницького району Київської області.

3. Визнати припиненим договір суборенди землі від 24.07.2013 укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Новий світ-Т» (на даний час Товариство з обмеженою відповідальністю «НОВИЙ СВІТ-») (ідентифікаційний код 34509120) та Приватним акціонерним товариством «РУР ГРУП С.А» (ідентифікаційний код 24714833) щодо земельної ділянки площею 1,00 га, для будівництва, реконструкції та експлуатації автозаправочного комплексу, що знаходиться в межах села Циблі Переяслав-Хмельницького району Київської області.

4. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «НОВИЙ СВІТ-» (08400, Київська обл., м. Переяслав-Хмельницький(п), вул. Пугачова, буд. 9, кв. 75, ідентифікаційний код 34509120) на користь Циблівської сільської ради (08454, Київська обл., Бориспільський р-н, с. Циблі, вул. Шевченка Т.Г. ім., буд. 41, ідентифікаційний код 04361628) 3 028 (три тисячі двадцять вісім) грн 00 коп. судового збору.

5. Стягнути з Приватного акціонерного товариства «РУР ГРУП С.А» (03124, м. Київ, пров. Матущака Юрія, буд. 3, ідентифікаційний код 24714833) на користь Циблівської сільської ради (08454, Київська обл., Бориспільський р-н, с. Циблі, вул. Шевченка Т.Г. ім., буд. 41, ідентифікаційний код 04361628) 3 028 (три тисячі двадцять вісім) грн 00 коп. судового збору.

6. В іншій частині позову відмовити.

7. Після набрання рішенням суду законної сили видати накази.

8. Рішення господарського суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 241 ГПК України та може бути оскаржене до апеляційної інстанції у строки передбачені ст. 256 ГПК України.

Повне рішення складено та підписано 10.04.2026.

Суддя В.М. Антонова