ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.03.2026 Справа № 914/3681/23(914/198/26)

Господарський суд Львівської області розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали справи:

за позовом:Публічного акціонерного товариства «Нафтопереробний комплексГаличина»
до відповідача:Товариства з обмеженою відповідальністю «АЗС-Ч»
про:стягнення 49764552 грн. 95 коп. заборгованості
в межах справи: № 914/3681/23
про банкрутство:Публічного акціонерного товариства «Нафтопереробний комплексГаличина»

Суддя Цікало А. І.

За участю секретаря Андріюк В. М.

Представники:

Позивача:Ткачук О. В. арбітражний керуючий
Відповідача:не з`явився

У провадженні Господарського суду Львівської області знаходиться справа № 914/3681/23 про банкрутство Публічного акціонерного товариства «Нафтопереробний комплексГаличина». Зазначена справа перебуває на стадії судової процедури розпорядження майном Публічного акціонерного товариства «Нафтопереробний комплексГаличина». Повноваження розпорядника майна виконує арбітражний керуючий Ткачук Олександр Вікторович.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 25.09.2025 р. у справі № 914/3681/23 виконання обов`язків виконавчого органу (Правління (Голови Правління (Генерального директора) та членів Правління) Публічного акціонерного товариства «Нафтопереробний комплексГаличина» покладено на розпорядника майна Публічного акціонерного товариства «Нафтопереробний комплексГаличина» арбітражного керуючого Ткачука О. В.

20.01.2026 р. на розгляд Господарського суду Львівської області за вх. № 208 надійшла позовна заява Публічного акціонерного товариства «Нафтопереробний комплексГаличина» до Товариства з обмеженою відповідальністю «АЗС-Ч» про стягнення 49764552 грн. 95 коп. заборгованості.

Ухвалою суду від 26.01.2026 р. задоволено клопотання Публічного акціонерного товариства «Нафтопереробний комплексГаличина» про відстрочення сплати судового збору; відстрочено сплату судового збору за подання даної позовної заяви до ухвалення судового рішення у справі; прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 914/3681/23(914/198/26); постановлено справу № 914/3681/23(914/198/26) розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін в межах справи № 914/3681/23 про банкрутство Публічного акціонерного товариства «Нафтопереробний комплексГаличина»; судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 19.03.2026 р.

Сторони були належно повідомленні про дату, час та місце цього засідання.

Представник позивача в судове засідання з`явився, позовні вимоги підтримав, просив суд задоволити позов з підстав, наведених у позовній заяві та поясненнях.

Відповідач явку представника в судове засідання не забезпечив, причин неявки представника не повідомив.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши докази, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд встановив наступне:

31.07.2017 р. між Публічним акціонерним товариством «Транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія «Укртатнафта» та Товариством з обмеженою відповідальністю «АЗС-Ч» укладено ряд договорів поставки нафтопродуктів, а саме: Договори поставки нафтопродуктів № 1879/2/2118, № 2160/2/2118, № 2186/2/2118, за умовами яких Публічним акціонерним товариством «Транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія «Укртатнафта», як постачальник, зобов`язується поставити Товариству з обмеженою відповідальністю «АЗС-Ч», як покупцю, нафтопродукти (Товар), а покупець зобов`язується їх прийняти і оплатити в асортименті, кількості та за ціною, узгодженими сторонами.

На виконання умов вказаних договорів поставки нафтопродуктів, Публічне акціонерне товариство «Транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія «Укртатнафта» поставило Товариству з обмеженою відповідальністю «АЗС-Ч» нафтопродукти, що підтверджується відповідними актами приймання-передачі нафтопродуктів.

Порушуючи умови зазначених договорів поставки нафтопродуктів, Товариство з обмеженою відповідальністю «АЗС-Ч» не здійснило повного розрахунку за отриманий товар, внаслідок чого у нього утворилась заборгованість перед Публічним акціонерним товариством «Транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія «Укртатнафта».

Також, 31.07.2017 р. між Публічним акціонерним товариством «Транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія «Укртатнафта» та Товариством з обмеженою відповідальністю «АЗС-Ч» укладено Договір комісії № 2084/11/2118, відповідно до умов якого Товариство з обмеженою відповідальністю «АЗС-Ч», як комісіонер, зобов`язалось за дорученням Публічного акціонерного товариства «Транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія «Укртатнафта», як комітента, за комісійну плату укласти від свого імені, але за рахунок комітента договори (договір) про продаж нафтопродуктів, асортимент, кількість, ціна, строк та умови поставки яких узгодженні сторонами у специфікаціях до договору.

На виконання умов вказаного договору комісії, Публічне акціонерне товариство «Транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія «Укртатнафта» передало на комісію, а Товариство з обмеженою відповідальністю «АЗС-Ч» прийняло нафтопродукти, що підтверджується відповідними специфікаціями до договору комісії.

Порушуючи умови зазначеного договору комісії, Товариство з обмеженою відповідальністю «АЗС-Ч» не здійснило повного перерахування коштів, отриманих від продажу комісійних нафтопродуктів, внаслідок чого у нього утворилась заборгованість перед Публічним акціонерним товариством «Транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія «Укртатнафта».

16.11.2018 р. між Публічним акціонерним товариством «Транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія «Укртатнафта» (Первісний кредитор) та Публічним акціонерним товариством «Нафтопереробний комплексГаличина» (Новий кредитор) укладено Договір про відступлення права вимоги № 2053/12/2118 (надалі Договір про відступлення № 2053/12/2118).

Відповідно до п. 1.1. зазначеного Договору про відступлення № 2053/12/2118, Первісний кредитор (ПАТ «Транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія «Укртатнафта») передає, а Новий кредитор (ПАТ «Нафтопереробний комплексГаличина») приймає на себе право вимоги виконання грошового зобов`язання за наступними Договорами, укладеними між Первісним кредитором та ТзОВ «АЗС-Ч» (Боржник): № 1879/2/2118 від 31.07.2017 р. у розмірі 33471092,47 грн., № 2084/11/2118 від 31.07.2017 р. у розмірі 2286939,88 грн., № 2160/2/2118 від 31.07.2017 р. у розмірі 27596649,20 грн., № 2186/2/2118 від 31.07.2017 р. у розмірі 909921,40 грн. (Основні договори).

Розмір права вимоги, що уступається за Основними договорами, становить 64264602,95 грн. (п. 1.2. Договору про відступлення № 2053/12/2118).

Згідно з п. 1.4. Договору про відступлення № 2053/12/2118, за цим Договором до Нового кредитора переходять всі права та обов`язки кредитора за Основними договорами в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. З моменту набрання чинності цим Договором, Новий кредитор набуває право вимагати з Боржника сплатити 64264602,95 грн. за Основними договорами, а первісний кредитор втрачає право вимагати з Боржника сплатити 64264602,95 грн.

Публічним акціонерним товариством «Транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія «Укртатнафта» надіслано Товариству з обмеженою відповідальністю «АЗС-Ч» повідомлення від 16.11.2018 р. вих. № 38/10-5817-33 про відступлення права вимоги, в якому повідомило, що Публічне акціонерне товариство «Транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія «Укртатнафта» відступило Публічному акціонерному товариству «Нафтопереробний комплексГаличина» право вимоги за договорами № 1879/2/2118 від 31.07.2017 р. у розмірі 33471092,47 грн., № 2084/11/2118 від 31.07.2017 р. у розмірі 2286939,88 грн., № 2160/2/2118 від 31.07.2017 р. у розмірі 27596649,20 грн., № 2186/2/2118 від 31.07.2017 р. у розмірі 909921,40 грн.

Після укладення Договору про відступлення № 2053/12/2118, 28.05.2019 р. Товариство з обмеженою відповідальністю «АЗС-Ч» частково погасило заборгованість перед Публічним акціонерним товариством «Нафтопереробний комплексГаличина» у розмірі 14500050,00 грн., що підтверджується випискою з банківського рахунку Публічного акціонерного товариства «Нафтопереробний комплексГаличина».

Між Публічним акціонерним товариством «Нафтопереробний комплексГаличина» та Товариством з обмеженою відповідальністю «АЗС-Ч» підписано акт звірки взаєморозрахунків за період з 01.01.2021 р. по 31.10.2021 р. відповідно до якого, станом на 31.10.2021 р., заборгованість Товариства з обмеженою відповідальністю «АЗС-Ч» перед Публічним акціонерним товариством «Нафтопереробний комплексГаличина» за Договором про відступлення права вимоги № 2053/12/2118 від 16.11.2018 р. становить 49764552,95 грн.

12.02.2024 р. Публічне акціонерне товариство «Нафтопереробний комплексГаличина» надіслало Товариству з обмеженою відповідальністю «АЗС-Ч» вимогу від 07.02.2024 р. вих. № 32/24-026, в якій просило у семиденний термін погасити заборгованість за Договором про відступлення права вимоги № 2053/12/2118 від 16.11.2018 р. 49764552,95 грн. Однак, зазначена вимога залишена без відповіді та задоволення.

Отже, станом на час звернення з даним позовом до суду, у відповідача наявна заборгованість перед позивачем у розмірі 49764552,95 грн.

Станом на час розгляду справи, відповідач проти позову не заперечив, доказів сплати заборгованості не надав.

При прийнятті рішення суд виходив з наступного:

Відповідно до ч. 1 ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Згідно з ч.1 ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно із ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків; договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає із суті договору.

Відповідно до ст. ст. 6, 627 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно із ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства. Статтею 525 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Згідно ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У відповідності до ч. 1 ст. 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч. 2 ст. 712 Цивільного кодексу України).

Згідно з ст. 655 Цивільного кодексу України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною 1 статті 691 Цивільного кодексу України передбачено, що покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, або, якщо вона не встановлена у договорі і не може бути визначена виходячи з його умов, - за ціною, що визначається відповідно до статті 632 цього Кодексу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу.

Відповідно до ч. 1 ст. 692 Цивільного кодексу України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Статтею 1011 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором комісії одна сторона (комісіонер) зобов`язується за дорученням другої сторони (комітента) за плату вчинити один або кілька правочинів від свого імені, але за рахунок комітента.

Згідно з ч. 1 ст. 1022 Цивільного кодексу України, після вчинення правочину за дорученням комітента комісіонер повинен надати комітентові звіт і передати йому все одержане за договором комісії.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України).

Частиною першою статті 73 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 та ч. 3 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України).

Матеріалами справи підтверджується, що у відповідача наявна заборгованість перед позивачем у розмірі 49764552,95 грн., право вимоги на яку перейшло до позивача згідно Договору про відступлення права вимоги № 2053/12/2118 від 16.11.2018 р.

Суд зазначає, що дії відповідача щодо часткового погашення заборгованості перед позивачем та підписання з позивачем Акту звірки взаєморозрахунків свідчать, що відповідач визнав факт набуття позивачем права вимоги до відповідача.

Відповідач не заперечив заборгованості перед позивачем у розмірі 49764552,95 грн. та не надав доказів погашення такої заборгованості.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позов Публічного акціонерного товариства «Нафтопереробний комплексГаличина» до Товариства з обмеженою відповідальністю «АЗС-Ч» про стягнення заборгованості у розмірі 49764552 грн. 95 коп. обґрунтований, підтверджений належними доказами та підлягає задоволенню.

Щодо стягнення судового збору.

Згідно з ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Частиною першою статті 163 ГПК України встановлено, що у позовах про стягнення грошових коштів ціна позову визначається сумою, яка стягується.

Відповідно до підпункту 3) пункту 21 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір», ставка судового збору за подання до господарського суду у справі про банкрутство (неплатоспроможність) позовної заяви майнового характеру в межах справи про банкрутство (неплатоспроможність) становить 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2026 рік» установлено з 1 січня 2026 року прожитковий мінімум для працездатних осіб у розмірі 3328 гривень.

Відповідно до ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Позовна заява Публічного акціонерного товариства «Нафтопереробний комплексГаличина» до Товариства з обмеженою відповідальністю «АЗС-Ч» про стягнення заборгованості у розмірі 49764552 грн. 95 коп. подана до суду в електронній формі.

Отже, за подання до господарського суду даної позовної заяви підлягає сплаті судовий збір у розмірі 597174,63 грн. (49764552,95 грн.*1,5%*0,8).

Як зазначалось, ухвалою Господарського суду Львівської області від 26.01.2026р. про відкриття провадження у даній справі задоволено клопотання позивача про відстрочення сплати судового збору за подання позову та постановлено відстрочити сплату судового збору до ухвалення судового рішення у справі.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України, судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, судовий збір за розгляд позовної заяви у цій справі у розмірі 597174,63 грн. слід стягнути з відповідача в дохід Державного бюджету України.

На підставі зазначеного, керуючись ст. ст. 3, 7, 8, 11, 42, 46, 73, 74, 76, 86, 123, 129, 232, 237, 238 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов Публічного акціонерного товариства «Нафтопереробний комплексГаличина» до Товариства з обмеженою відповідальністю «АЗС-Ч» про стягнення 49764552 грн. 95 коп. заборгованості задоволити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «АЗС-Ч» (Б. Шевченка, буд. 208, оф. 22, м. Черкаси, 18001; ідентифікаційний код 41482464) на користь Публічного акціонерного товариства «Нафтопереробний комплексГаличина» (вул. Бориславська, буд. 82, м. Дрогобич, Львівська область, 82100; ідентифікаційний код 001522 грн. 95 коп. заборгованості.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «АЗС-Ч» (Б. Шевченка, буд. 208, оф. 22, м. Черкаси, 18001; ідентифікаційний код 41482464) в дохід Державного бюджету України 597174 грн. 63 коп. судового збору.

4. Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 30 березня 2026 року.

Відповідно до ст. 241 ГПК України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно з ч. 1 ст. 256 ГПК України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Цікало А.І.