ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2026 року Справа № 918/814/25

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Філіпова Т.Л., суддя Бучинська Г.Б. , суддя Маціщук А.В.

секретар судового засідання Кушнірук Р.В.

за участю представників сторін:

прокурора: Ваколюк Ю.О.

позивача: не з`явився

відповідача 1: Андрієвський А.О.

відповідача 2: не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Губені Віталія Миколайовича на рішення Господарського суду Рівненської області від 18.11.25р. у справі №918/814/25, ухвалене суддею Романюк Ю.Г., повне рішення складено 28.11.25р.

за позовом керівника Сарненської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Рівненської обласної військової адміністрації (Рівненської обласної державної адміністрації)

до відповідача 1 Губені Віталія Миколайовича,

відповідача 2 Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України" в особі філії "Поліський лісовий офіс" Державного спеціалізованого підприємства "Ліси України"

про розірвання договору довгострокового тимчасового користування лісами та зобов`язання повернути лісову ділянку

До Господарського суду Рівненської області надійшла позовна заява керівника Сарненської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Рівненської обласної військової адміністрації (Рівненської обласної державної адміністрації) до Губені В.М., ДСГП "Ліси України" в особі філії "Поліський лісовий офіс" про розірвання договору довгострокового тимчасового користування лісами та зобов`язання повернути лісову ділянку.

Рішенням Господарського суду Рівненської області від 18.11.2025р. - позов задоволено. Розірвано договір №1 довгострокового тимчасового користування лісами від 21.11.2022, укладений між Державним підприємством "Рокитнівське лісове господарство" та фізичною особою-підприємцем Губенею Віталієм Миколайовичем. Зобов`язано фізичну особу-підприємця Губеню Віталія Миколайовича повернути лісову ділянку, яка розташована на території філії "Поліський лісовий офіс" Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України" у кварталі 60 (виділ 55) та кварталі 61 (виділ 14) Рокитнівського лісництва, загальною площею 1 га в межах Рокитнівської селищної ради Сарненського району, розпоряднику земельної ділянки - Рівненській обласній державній (військовій) адміністрації. Стягнуто з фізичної особи-підприємця Губені Віталія Миколайовича на користь Рівненської обласної прокуратури , 50% судового збору у розмірі 3 028 грн 00 коп. Стягнуто з Державного спеціалізованого господарства підприємства "Ліси України" в особі філії "Поліський лісовий офіс" Державного спеціалізованого підприємства "Ліси України" на користь Рівненської обласної прокуратури, 50% судового збору у розмірі 3 028 грн 00 коп.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, представник Губені Віталія Миколайовича звернувся до Північно-західного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Рівненської області від 18.11.2025 у справі № 918/814/25. Скасувати рішення Господарського суду Рівненської області від 18.11.2025 у справі №918/814/25 повністю та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову керівника Сарненської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Рівненської обласної військової адміністрації (Рівненської обласної державної адміністрації) до Губені Віталія Миколайовича, Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України" в особі філії "Поліський лісовий офіс" Державного спеціалізованого підприємства "Ліси України" про розірвання договору довгострокового тимчасового користування лісами та зобов`язання повернути лісову ділянку, відмовити повністю.

Автоматизованою системою документообігу суду визначено колегію суддів для розгляду справи №918/814/25 у складі: головуюча суддя Філіпова Т.Л., суддя Василишин А.Р., суддя Бучинська Г. Б.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 29.12.2025 р. апеляційну скаргу Губені Віталія Миколайовича на рішення господарського суду Рівненської області від 18.11.25р. у справі №918/814/25 - залишено без руху. Запропоновано Губені Віталію Миколайовичу протягом 10 днів з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги - подати опис вкладення у цінний лист, як доказ надсилання апеляційної скарги Сарненській окружній прокуратурі або доказ надсилання апеляційної скарги до його електронного кабінету та докази в підтвердження повноважень представника (свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю та ордер на надання правничої допомоги - Андрієвського Андрія Олександровича) на представництво інтересів Губені Віталія Миколайовича в суді апеляційної інстанції.

06.01.2026р. представник Губені Віталія Миколайовича надіслав на адресу апеляційного господарського суду заяву про усунення недоліків .

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 13.01.2026 р. поновлено Губені Віталію Миколайовичу на рішення Господарського суду Рівненської області від 18.11.25р. у справі №918/814/25. Відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Губені Віталія Миколайовича на рішення Господарського суду Рівненської області від 18.11.25р. у справі №918/814/25. Зупинено дію рішення Господарського суду Рівненської області від 18.11.25р. у справі №918/814/25. Витребувано у Господарського суду Рівненської області матеріали справи №918/814/25. Запропоновано Сарненській окружній прокуратурі, Рівненській обласній військовій адміністрації (Рівненській обласній державній адміністрації) та Державному спеціалізованому господарському підприємству "Ліси України" в особі філії "Поліський лісовий офіс" Державного спеціалізованого підприємства "Ліси України" надати апеляційному суду відзив на апеляційну скаргу в строк до 02.02.2026 р..

19.01.2026р. матеріали справи №918/814/25 надійшли на адресу Північно-західного апеляційного господарського суду.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 19.01.2026 розгляд апеляційної скарги призначено на "19" січня 2026 р. об 10:30год. у приміщенні Північно-західного апеляційного господарського суду за адресою: 33601 м. Рівне вул. Яворницького, 59 у залі судових засідань №2.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 20.01.2026 р. виправлено описку, допущену у резолютивній частині ухвали Північно-західного апеляційного господарського суду від 19.01.2026 р. у справі №918/814/25. Пункт 1 резолютивної частини ухвали Північно-західного апеляційного господарського суду від 19.01.2026 р. у справі №918/814/25 викладено у такій редакції: "Розгляд апеляційної скарги призначити на "19" лютого 2026 р. об 10:30 год. у приміщенні Північно-західного апеляційного господарського суду за адресою: 33601, м. Рівне, вул. Яворницького, 59, у залі судових засідань №2."

28.01.2026 р. до суду апеляційної інстанції надійшов відзив від Рівненської обласної державної адміністрації, у якому позивач наголошує на тому, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що ФОП Губенею В.М. вчинялись дії для отримання дозволу на спорудження спірних будівель. Також, у відзиві просить розглянути справу без участі представника Рівненської обласної військової адміністрації (Рівненської обласної державної адміністрації).

02.02.2026 р. керівник Сарненської окружної прокуратури надіслав через систему «Електронний суд» відзив на апеляційну скаргу, в якому просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги представника Губені В.М. на рішення Господарського суду Рівненської області від 18.11.2025 у справі № 918/814/25.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 19.02.2026 р. оголошено перерву в судовому засіданні до "19" березня 2026 р. о 10:00 год. у приміщенні Північно-західного апеляційного господарського суду за адресою: 33601, м. Рівне, вул. Яворницького, 59 у залі судових засідань № 2.

17.03.2026 р. до суду апеляційної інстанції від представника філії "Поліський лісовий офіс" Державного спеціалізованого підприємства "Ліси України" надійшло клопотання про долучення доказів, в якому просить долучити до матеріалів справи №918/814/25 лист філії «Поліський лісовий офіс» від 10.12.2025 № 14517/34.6.2-2025 на 2 арк. та лист ТОВ «Рокитнівський скляний завод» від 09.03.2026 № 01-03/350 на 2 арк.

Згідно з табелем обліку робочого часу Північно-західного апеляційного господарського суду комп`ютерної програми "Діловодство спеціалізованого суду" суддя член-колегії Василишин А.Р. відсутній у зв`язку з підвищенням кваліфікації з 16 березня 2026 року по 20 березня 2026 року включно.

Розпорядженням керівника апарату №01-05/193 від 18.03.2026р. з метою недопущення порушення процесуальних строків та відповідно до статті 32 Господарського процесуального кодексу України, Положення про автоматизовану систему документообігу суду, п. 8.6 Засад використання автоматизованої системи документообігу суду у Північно-західному апеляційному господарському суді, призначено повторний автоматизований розподіл судової справи №918/814/25.

Відповідно до Протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено колегію суддів для розгляду справи №918/814/25 у складі: головуюча суддя Філіпова Т.Л., суддя Маціщук А.В., суддя Бучинська Г.Б..

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 18.03.2026 р. прийнято апеляційну скаргу Губені Віталія Миколайовича на рішення Господарського суду Рівненської області від 18.11.25р. у справі №918/814/25 до провадження колегією суддів Північно-західного апеляційного господарського суду у складі: головуюча суддя Філіпова Т.Л., суддя Маціщук А.В., суддя Бучинська Г.Б..

18.03.2026 керівник Сарненської окружної прокуратури надіслав до суду апеляційної інстанції додаткові пояснення у справі, в яких просить відмовити у задоволенні клопотання філії «Поліський лісовий офіс» про долучення доказів від 17.03.2026, а також у задоволенні апеляційної скарги Губені В.М. на рішення Господарського суду Рівненської області від 18.11.2025 у справі № 918/814/25, а рішення суду залишити без змін.

Колегія суддів, дослідивши у судовому засіданні 19.03.2026 р. клопотання представника Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України" в особі філії "Поліський лісовий офіс" Державного спеціалізованого підприємства "Ліси України" про долучення доказів до матеріалів справи, вважає за необхідне зазначити наступне.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього (ч.3 ст.269 ГПК України).

Прийняття судом апеляційної інстанції додаткових документів на стадії апеляційного провадження за відсутності визначених ст.269 ГПК України підстав для їх прийняття, тобто без наявності належних доказів неможливості їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від заявника, фактично порушує принцип рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Подані відповідачем 2 додаткові докази, датовані після ухвалення судом першої інстанції рішення, фактично на дату винесення оспорюваного рішення не існували, в той час як за приписами ГПК Україна надання учасником судового процесу нових доказів у справі, які станом на дату винесення судового рішення не існували, не віднесено до підстав для скасування такого судового рішення.

За таких обставин, подані відповідачем 2 документи, які датовані після ухвалення рішення у даній справі, як додаткові докази колегією суддів не приймаються.

В судовому засідання представники скаржника підтримав доводи апеляційної скарги та надав додаткові пояснення по суті спору, стверджував що рішення прийняте з порушенням норм матеріального, тому підлягає скасуванню.

У судовому засіданні суду апеляційної інстанції 19.03.2026 р. прокурор заперечив проти доводів апеляційної скарги, вважає що рішення прийняте з дотриманням норм матеріального та процесуального права, тому просить залишити апеляційну скаргу Губені Віталія Миколайовича, без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Позивач та відповідач 2 у судове засідання не прибули, хоча про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги були повідомлені належним чином.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, Північно-західний апеляційний господарський суд

ВСТАНОВИВ:

1.Зміст рішення суду першої інстанції.

Суд першої інстанції вказав, що підставою для розірвання договору довгострокового тимчасового користування лісами від 21.11.2022 є самовільне будівництво на лісовій ділянці відповідачем ФОП Губенею В.М. піднавісу із столиком і лавками, технічної споруди, дровітні, асфальтованої доріжки, біотехнічної споруди без дозволу власника лісів (Рівненської ОВА), що передбачено ст. 20 ЛК України та призвело до пошкодження лісових насаджень, рослинного покриву, ґрунтів та погіршення навколишнього природного середовища. Відтак договір №1 довгострокового тимчасового користування лісами від 21.11.2022, укладений між ДП "Рокитнівське лісове господарство" та ФОП Губенею В.М. підлягає розірванню та, як наслідок, земельна ділянка, розташована на території філії "Поліський лісовий офіс" ДСГП "Ліси України" у кварталі 60 (виділ 55) та кварталі 61 (виділ 14) Рокитнівського лісництва, загальною площею 1 га в межах Рокитнівської селищної ради Сарненського району, підлягає поверненню розпоряднику земельної ділянки - Рівненській обласній державній (військовій) адміністрації.

2.Узагальнені доводи апеляційної скарги та заперечення іншої сторони.

В апеляційній скарзі Губеня Віталій Миколайович наголошує, що суд першої інстанції не звернув увагу на ту обставину, що у судовому засіданні особисто приймав участь представник Рівненської обласної військової адміністрації (Рівненської обласної державної адміністрації), який підтримував позовну заяву прокурора та заперечував щодо позиції відповідача. На думку скаржника це свідчить про активну позицію Рівненської обласної військової адміністрації (Рівненської обласної державної адміністрації), яка мала можливість та фактично захищала свої інтереси у цій справі, а відтак не було підстав вважати, що Рівненська обласна військова адміністрація (Рівненська обласна державна адміністрація) не здійснює або неналежним чином здійснює захист інтересів держави.

Однак, всупереч зазначеному, суд першої інстанції на підставі формальної переписки між Сарненською окружною прокуратурою та Рівненською обласною військовою адміністрацією, допустив до участі у справі прокурора, який, як слідує з ст.23 Закону України «Про прокуратуру», здійснює представництво в суді законних інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні не зазначив жодних об`єктивних обставин, які б свідчили, що Рівненська обласна військова адміністрація (Рівненська обласна державна адміністрація) не здійснює або неналежним чином здійснює захист інтересів держави, а тому всупереч ст.23 Закону України «Про прокуратуру» та ч.ч.3, 4 ст. 53 Господарського процесуального кодексу України допустив прокурора до участі у цій справі.

Також, суд в оскаржуваному рішенні не зазначив, чому надав перевагу твердженням позивача, на якого відповідно до ч.1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України покладено обов`язок доводити обставини, якими обґрунтовується позовна заява, а саме здійснення Губенею В.М. на спірній ділянці будівництва, встановлення парканів, інших споруд лінійного типу. Натомість представник відповідача мав доводити, що Губенею В.М. не здійснювалось будівництво.

Суд першої інстанції не прийняв до уваги фотодокази, які містяться в матеріалах справи. Зі знімків чітко вбачається, що піднавіс із столиком і лавками, технічна споруда, дровітня, асфальтована доріжка, біотехнічна споруда старі, в занедбаному стані та явно збудовані до моменту укладення договору з Губенею В.М.

Суд першої інстанції з посиланням на матеріали справи (акт філії "Поліський лісовий офіс" ДП "Ліси України" від 08.10.2024 за результатами проведеного службового розслідування) вірно зазначив, що наявний на лісовій ділянці одноповерховий будинок в кварталі 61 виділі 12 Рокитнівського лісництва був збудований ПАТ "Рокитнівський скляний завод" (в 1995-97 роках).

Однак, неправомріним є висновки суду, що піднавіс із столиком і лавками, технічна споруда, дровітня для зберігання дров ймовірно для опалювання будівлі, асфальтована доріжка, яка йде до будинку, біотехнічна споруда збудовані не разом з будинком ПАТ "Рокитнівський скляний завод" (в 1995-97 роках), а Губенею В.М. після укладення спірного договору. Крім того, наявні у справі матеріали космічного знімання Національного центру управління та випробувань космічних засобів Державного космічного агентства України не підтверджують здійснення будь-яких будівельних робіт на спірній лісовій ділянці.

На думку апелянта докази про наявність на спірній земельній ділянці одноповерхового будинку на фундаментній основі площею орієнтовно 70 кв.м., піднавісу зі столиком і лавками орієнтовною довжиною 8м., технічної споруди, дровітні, асфальтованої доріжки, біотехнічної споруди на час укладення договору довгострокового тимчасового користування лісами №1 від 21.11.2022 є більш вірогідним ніж їх зведення Губенею В.М.

Заперечуючи доводи апеляційної скарги, Рівненська обласна державна адміністрація у відзиві наголошує на тому, що у рішенні від 18.11.2025 суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що ФОП Губенею В.М. не спростовано факту зведення на лісовій ділянці інших будівель в кількості 5 шт.: піднавісу із столиком і лавками орієнтовною довжиною 8 м, технічної споруди, дровітні, асфальтованої доріжки, біотехнічної споруди та порушено вимоги ст. ст. 20, 74 Лісового кодексу України та п.п. 5.6, 6.4 Правил використання корисних властивостей лісів, затверджених наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 14.08.2012 № 502, зокрема зведення без дозволу власника лісів споруд, будівель на лісовій ділянці, що може призвести до зміни цільового призначення земельної ділянки в межах забудови та призвело до пошкодження лісових насаджень, рослинного покриву і грунтів.

Не здійснення будь-якого будівництва на лісовій ділянці Губенею В.М. не підтверджено жодними доказами.

Також, позивач наголосив на тому, що ФОП Губеня В.М. мав намір розміщувати на лісовій ділянці, виділеній відповідно до розпорядження голови облдержадміністрації від 02.11.2022 №356 "Про виділення лісових ділянок у довгострокове тимчасове користування суб`єктам господарювання" тимчасові споруди, для чого звертався до облдержадміністрації з листом, який зареєстрований 19.04.2023 № вх-5634/0/01-56/23 (копія в матеріалах справи), щодо погодження встановлення тимчасових будівель з елементами благоустрою та тимчасової огорожі До вказаного вище листа додавався лист філії "Рокитнівське лісове господарство" ДСГП "Ліси України" від 12.04.2-23 № 304, в якому зазначалось, що філія не заперечує щодо зведення 5 тимчасових будівель з елементами благоустрою та тимчасової огорожі на території Рокитнівського лісництва, квартал 60 виділ 55 та квартал 61 виділ 14 загальною площею 1,0 га. Однак, рішення адміністрацією за наслідками розгляду листа ФОП Губені В.М. прийнято не було.

Враховуючи зазначене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що ФОП Губенею В.М. вчинялись дії для отримання дозволу на спорудження спірних будівель.

Керівник Сарненської окружної прокуратури у відзив на апеляційну скаргу вказує на те, що сам факт не звернення Рівненською обласною військовою адміністрацією (Рівненською обласною державною адміністрацією) до суду з відповідним позовом свідчить про неналежне виконання останньою своїх повноважень та нездійснення захисту інтересів держави у спірних правовідносинах.

За таких обставин, у спірних правовідносинах прокурором належним чином обґрунтовано наявність підстав для представництва інтересів держави у спірних правовідносинах, а отже, і для звернення до суду з позовом в особі Рівненської обласної військової адміністрації (Рівненської обласної державної адміністрації).

Поряд з тим, жодних доказів на спростування факту здійснення Губенею В.М. будівництва на переданій йому у довгострокове користування лісовій ділянці ні відповідачем ні його представником не надано, вказані доводи ґрунтуються лише на припущеннях.

Враховуючи вищевикладене, прокурор просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги представника Губені В.М. на рішення Господарського суду Рівненської області від 18.11.2025 у справі № 918/814/25.

3.Обставини справи, встановлені апеляційним судом.

Розпорядженням голови Рівненської обласної державної адміністрації №359 від 02.11.2022 "Про виділення лісових ділянок у довгострокове тимчасове користування суб`єктам господарювання" виділено ФОП Губені Віталію у довгострокове тимчасове користування з метою використання корисних властивостей лісів лісову ділянку на території ДП "Рокитнівське лісове господарство" (на даний час - філія "Поліський лісовий офіс" ДСГП "Ліси України") у кварталі 60 (виділ 55) та кварталі 61 (виділ 14) Рокитнівського лісництва, загальною площею 1 га для використання в рекреаційних, культурно-оздоровчих, туристичних, спортивних та освітньо-виховних цілях.

На підставі вказаного розпорядження 21.11.2022 між ДП "Рокитнівське лісове господарство" (Сторона 1) та ФОП Губенею В.М. (Сторона 2) укладено договір №1 довгострокового тимчасового користування лісами (далі - Договір).

Вказаний договір зареєстровано у Рівненському обласному управлінні лісового та мисливського господарства, про що в книзі реєстрації договорів довгострокового тимчасового користування лісами вчинено запис від 28.11.2022 №101.

Відповідно до п.1 Договору, Сторона 1 виділяє, а Сторона 2 приймає у строкове платне довгострокове тимчасове користування (далі - користування) лісову ділянку з метою використання корисних властивостей лісів для в рекреаційних, культурно-оздоровчих, спортивних, туристичних та освітньо-виховних цілей.

У користування виділяється лісова ділянка загальною площею 1 га, яка розташована в Рокитнівському лісництві, квартал 60 (виділ 55) та квартал 61 (виділ 14) на території Рокитнівської селищної ради в адміністративних межах Сарненського району Рівненської області згідно з план-схемою (п.2 Договору).

Згідно п.3 Договору, на момент передачі в користування на лісовій ділянці відсутні об`єкти.

Пунктом 6 Договору вказано, що передача лісової ділянки в користування здійснюється без вилучення земельної лісової ділянки у Сторони 1.

Згідно з п.8 Договору, передача лісової ділянки не тягне за собою виникнення у Сторони 2 права власності на відповідну земельну лісову ділянку.

Відповідно до п.9 Договору, Сторона 2 приймає у користування лісову ділянку не раніше дати підписання Сторонами цього Договору (для лісів приватної власності - після його державної реєстрації) у термін листопада 2022 року та складання акта приймання-передачі лісової ділянки.

Акт приймання-передачі підписується Сторонами протягом 10 днів з дати укладення цього Договору.

Після припинення дії Договору Сторона 2 повертає лісову ділянку Стороні 1 протягом 10 днів (п.14 Договору).

Абзацом 3 п.20 Договору передбачено право Сторони 1 виступати з ініціативою щодо внесення змін до Договору або його розірвання у разі погіршення стану лісової ділянки внаслідок невиконання або неналежного виконання умов цього Договору та вимог закону Стороною 2.

Пунктом 22 Договору визначено права Сторони 2 здійснювати господарську діяльність на лісовій ділянці з дотриманням умов цього Договору та законодавства; за погодженням із Стороною 1 в установленому порядку зводити тимчасові будівлі, споруди, паркани, необхідні для ведення господарської діяльності; отримувати доходи від надання рекреаційних послуг; приступати до використання лісової ділянки у термін, визначений пунктом 9 цього Договору; отримувати від Сторони 1 необхідну усну та письмову інформацію стосовно режиму і порядку використання лісової ділянки; вносити пропозиції щодо перегляду умов цього Договору або його розірвання у випадках, передбачених цим Договором та законом; здійснювати інші права, надані законом.

Пунктом 23 Договору передбачено обов`язок Сторони 2 проводити використання лісової ділянки у порядку, визначеному цим Договором та законодавством.

Відповідно до п.24 Договору, його укладено строком на 20 років, що діє з 21.11.2022 до 21.11.2042.

Дія Договору припиняється у випадку, зокрема, проведення Стороною 2 будь-якого будівництва, встановлення парканів чи інших споруд лінійного типу без згоди Сторони 1 (абз.10 п.29 Договору).

Згідно з п.30 Договору за невиконання або неналежне виконання умов Договору Сторони несуть відповідальність згідно із законодавством України.

Пунктом 33 Договору передбачено, що спори та розбіжності, що виникають між Сторонами за цим Договором або у зв`язку з ним, вирішуються шляхом переговорів. Якщо спір неможливо вирішити шляхом переговорів, він вирішується в судовому порядку.

Цей Договір набирає чинності після підписання Сторонами (для лісів приватної власності - набрання чинності з дати реєстрації) (п.34 Договору).

На підставі наказу Державного агентства лісових ресурсів України від 04.11.2022 №982 "Про припинення ДП "Рокитнівське лісове господарство" та затвердження складу комісії", ДП "Рокитиівський лісгосп" шляхом реорганізації приєднано до ДСГП "Ліси України.

В подальшому, 01.06.2023 між сторонами укладено додаткову угоду №1 до Договору, якою змінено Преамбулу Договору, внесено зміни в розділ Договору "Місцезнаходження, реквізити та підписи Сторін", а також внесено зміни в п.29 розділу "Строк дії Договору", виклавши його в такій редакції:

"29. Дія Договору припиняється у випадку:

- закінчення строку, на який його було укладено;

- припинення дії Договору за взаємною згодою Сторін;

- випадкового знищення, пошкодження лісової ділянки, що істотно перешкоджає її використанню Стороною 2;

- систематичного невиконання Стороною 2 обов`язків, що передбачені цим Договором та законом;

- використання лісової ділянки способами, які негативно впливають на стан і відтворення лісів або призводять до погіршення навколишнього природного середовища;

- вилучення у Сторони 1 у встановленому законом порядку земельної ділянки, на якій розташована виділена в користування Стороні 2 лісова ділянка;

- використання Стороною 2 лісової ділянки в цілях, не передбачених цим Договором;

- використання Стороною 2 відповідної лісової ділянки не за цільовим призначенням;

- проведення Стороною 2 будь-якого будівництва, встановлення парканів, інших споруд лінійного типу без згоди Сторони 1;

- з інших підстав, визначених законодавством.

У випадку припинення діяльності Сторони 1 шляхом реорганізації чи ліквідації, її права та обов`язки за Договором переходять до правонаступника, про що укладається додаткова угода до Договору."

Дана додаткова угода набирає чинності з моменту її підписання Сторонами та є невід`ємною частиною Договору.

Згідно листа філії "Поліський лісовий офіс" ДСГП "Ліси України" №543/34.6.3-2025 від 20.01.2025 відповідно до наказу ДСГП "Ліси України" від "18.10.2024 №1846 прийнято рішення про припинення філії "Рокитнівське лісове господарство" ДСГП "Ліси України", (код ВП 45101540) шляхом ЇЇ закриття. Термін припинення філії "Рокитнівське лісове господарство" ДП "Ліси України" визначено до 31.01.2025. В результаті реорганізації філії "Рокитнівське лісове господарство" ДСГП "Ліси України", усі майнові та немайнові права, інтереси та обов`язки перейшли до правонаступника - філії "Поліський лісовий офіс" ДСГП "Ліси України".

Відповідно до акту від 19.08.2024, складеного відділом №2 (сектор 1) Управління безпеки Департаменту безпеки ДСГП "Ліси України" за результатами проведення контрольного заходу у філії "Рокитнівське лісове господарство" Поліського лісового офісу, при перевірці дотримання умов договорів довгострокового користування лісами у кв. 60 вид. 89, 87 та у кв. 61 вид. 12 Рокитнівського лісництва, земельна ділянка площею 1 га встановлено, що вказана ділянка відповідно до Договору на право довгострокового тимчасового користування лісами від 21.11.2022, укладеного між ДП "Рокитнівське лісове господарство" та ФОП Губенею В.М.

Згідно даного Договору (п.3), лісова ділянка передається в довгострокове тимчасове користування без будь-яких об`єктів інфраструктури.

При натурному огляді на даній ділянці знаходились:

- одноповерховий будинок на фундаментній основі, площею орієнтовно 70 кв.м.;

- піднавіс із столиком і лавками орієнтовною довжиною 8 м;

- технічна споруда;

- дровітня;

- асфальтована доріжка;

- біотехнічна споруда.

Згідно п.22 Договору, тимчасовий лісокористувач має право за погодженням із власником лісів, постійним лісокористувачем в установленому порядку зводити тимчасові будівлі і споруди, необхідні для ведення господарської діяльності.

На момент перевірки погодження не було.

Згідно інформації філії "Поліський лісовий офіс" ДП "Ліси України" від 07.04.2025, за фактом розміщення об`єкта нерухомості та тимчасових споруд у кв. 60 вид. 89,87 та кв. 61 вид 12 Рокитнівського лісництва (нові матеріали лісовпорядкування вступили в дію, змінилася квартально-видільна сітка), встановленим Департаментом безпеки ДП "Ліси України" за результатами проведення контрольного заходу в філії "Рокитнівське лісове господарство", згідно акту складеного 19.08.2024, проведено службове розслідування за результатами якого складено акт від 08.10.2024.

Так, відповідно до п.2 акту службового розслідування, комісія встановила, що зазначена в акті контрольного заходу будівля в кварталі 61 виділі 12 Рокитнівського лісництва була збудований ПАТ "Рокитнівський скляний завод" (в 1995-97 роках), який використовував дану земельну ділянку для видобування піску. Дана споруда використовувалася як господарсько- технічна будівля. По закінченню терміну угоди ПАТ "Рокитнівський скляний завод" провів рекультивацію земельної ділянки, а збудована споруда залишилася не розібрана.

Факт знаходження даної будівлі на земельній ділянці до її виділення у користування ФОП Губені В.М. підтверджується таксаційним описом Рокитнівського лісництва ДП "Рокитнівський лісгосп" 2020 року (за лісовпорядкуванням 2019 року, які вступило в дію 2023 року).

Також, відповідно до абз.2 п.2 акту службового розслідування від 08.10.2024, при передачі лісової ділянки у довгострокове тимчасове користування акт передачі не складався.

Філією було надіслано лист (№374/26.13-2024 від 13.08.2024) про вимогу у наданні інформації наявності правовстановлюючих документів на капітальне будівництво даної споруди. На даний час відповідь на даний лист не надійшла. Тому філією було надіслано черговий лист (№487/26.13-2024 від 07.10.2024) з зазначенням відповідних вимог та термінів в разі невиконання яких філія буде звертатися до правоохоронних органів.

В подальшому, листом від 04.06.2025 філією "Поліський лісовий офіс" ДП "Ліси України" повідомлено, що відповіді на листи філії "Рокитнівське лісове господарство" №374/26.13-2024 від 13.08.2024 та №487/26.13-2024 від 07.10.2024 від ФОП Губені В.М. не надходили.

Відповідно до листа Рівненської обласної військової (державної) адміністрації від 04.06.2025, ФОП Губеня В.М. звертався до облдержадміністрації з листом, який зареєстрований 19.04.2023 №вх-5634/0/01-56/23, щодо погодження встановлення тимчасових будівель з елементами благоустрою та тимчасової огорожі на лісовій ділянці, виділеній відповідно до розпорядження голови облдержадміністрації від 02.11.2022 №356 "Про виділення лісових ділянок у довгострокове тимчасове користування суб`єктам господарювання".

До вказаного вище листа додавався лист філії "Рокитнівське лісове господарство" ДСГП "Ліси України" від 12.04.2023 №304, в якому зазначалось, що філія не заперечує щодо зведення 5 тимчасових будівель з елементами благоустрою та тимчасової огорожі на території Рокитнівського лісництва, кв. 60 вид. 55 та кв. 61 вид. 14 загальною площею 1,0 га. Також, у даному листі філії зазначалося, що для встановлення зазначених будівель та огорожі тимчасовому лісокористувачу потрібно отримати погодження від власника лісів - держави в особі Рівненської обласної військової адміністрації.

Однак, рішення адміністрацією за наслідками розгляду листа ФОП Губені В.М. прийнято не було.

З огляду на вищевикладене, прокурор вважає, що тимчасовим лісокористувачем Губенею В.М. порушено істотні умови договору №1 довгострокового тимчасового користування лісами від 21.11.2022.

4.Правові норми, які застосовуються апеляційним судом до спірних правовідносин.

Згідно зі ст. 13 Конституції України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.

Кожний громадянин має право користуватися природними об`єктами права власності народу відповідно до закону.

Статтею 14 Конституції України та ст. 1 Земельного кодексу України визначено, що земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави.

Правовідносини з використання земель лісогосподарського призначення регулюються нормами земельного та цивільного законодавства, Лісовим кодексом України.

Відповідно до ст. 55 ЗК України, до земель лісогосподарського призначення належать землі, вкриті лісовою рослинністю, а також не вкриті лісовою рослинністю, нелісові землі, які надані та використовуються для потреб лісового господарства.

Статтею 57 ЗК України визначено, що порядок використання земель лісогосподарського призначення визначається законом.

Ліси України є її національним багатством і за своїм призначенням та місцерозташуванням виконують переважно водоохоронні, захисні, санітарно- гігієнічні, оздоровчі, рекреаційні, естетичні, виховні, інші функції та є джерелом для задоволення потреб суспільства в лісових ресурсах. Усі ліси на території України, незалежно від того, на землях яких категорій за основним цільовим призначенням вони зростають, та незалежно від права власності на них, становлять лісовий фонд України і перебувають під охороною держави (ч.ч. 2, 3 ст. 1 Лісового кодексу України).

Лісова ділянка - це ділянка лісового фонду України з визначеними межами, виділена відповідно до цього Кодексу для ведення лісового господарства та використання лісових ресурсів без вилучення її у землекористувача або власника землі (ч.4 ст. 1 ЛК України).

Частиною 1 ст. 2 ЛК України визначено, що лісові відносини - це суспільні відносини, які стосуються володіння, користування та розпоряджання лісами і спрямовуються на забезпечення охорони, відтворення та стале використання лісових ресурсів з урахуванням екологічних, економічних, соціальних та інших інтересів суспільства.

Згідно з положеннями ч.1 ст. З ЛК України лісові відносини в Україні регулюються Конституцією України, Законом України "Про охорону навколишнього природного середовища", цим Кодексом, іншими законодавчими актами України, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

До земель лісогосподарського призначення належать лісові землі, на яких розташовані лісові ділянки, та нелісові землі, зайняті сільськогосподарськими угіддями, водами й болотами, спорудами, комунікаціями, малопродуктивними землями тощо, які надані в установленому порядку та використовуються для потреб лісового господарства. До земель лісогосподарського призначення не належать землі, на яких розташовані полезахисні лісові смуги (ч.1 ст. 5 ЛК України).

Відповідно до ст. 6 ЛК України до лісових ресурсів також належать корисні властивості лісів (здатність лісів зменшувати негативні наслідки природних явищ, захищати ґрунти від ерозії, запобігати забрудненню1 навколишнього природного середовища та очищати його, сприяти регулюванню стоку води, оздоровленню населення та його естетичному вихованню тощо), що використовуються для задоволення суспільних потреб .

Статтею 7 ЛК України визначено, що ліси, які знаходяться в межах території України, є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника на ліси здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених Конституцією України. Суб`єктами права власності на ліси є держава, територіальні громади, громадяни та юридичні особи.

Використання лісових ресурсів може здійснюватися в порядку загального і спеціального використання. При цьому громадяни мають право в лісах державної та комунальної власності вільно перебувати, безоплатно без видачі спеціального дозволу збирати для власного споживання дикорослі трав`яні рослини, квіти, ягоди, горіхи, гриби тощо, крім випадків, передбачених цим Кодексом та іншими законодавчими актами України (ст. ст. 23, 65, 66 ЛК України).

Статтею 16 ЛК України визначено, що право користування лісами здійснюється в порядку постійного та тимчасового користування лісами.

Згідно із ст. 18 ЛК України, об`єктом тимчасового користування можуть бути всі ліси, що перебувають у державній, комунальній або приватній власності.

Тимчасове користування лісами може бути: довгостроковим - терміном від одного до п`ятдесяти років і короткостроковим - терміном до одного року.

Довгострокове тимчасове користування лісами - засноване на договорі строкове платне використання лісових ділянок, які виділяються для потреб мисливського господарства, культурно-оздоровчих, рекреаційних, спортивних, туристичних і освітньо-виховних цілей, проведення науково-дослідних робіт.

Довгострокове тимчасове користування лісами державної та комунальної власності здійснюється без вилучення земельних ділянок у постійних користувачів лісами на підставі рішення відповідних органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування, прийнятого в межах їх повноважень за погодженням з постійними користувачами лісами та органом виконавчої влади з питань лісового господарства Автономної Республіки Крим, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері лісового господарства.

Відповідно до ст. 19 ЛК України, постійні лісокористувачі зобов`язані: забезпечувати охорону, захист, відтворення, підвищення продуктивності лісових насаджень, посилення їх корисних властивостей, підвищення родючості ґрунтів, вживати інших заходів відповідно до законодавства на основі принципів сталого розвитку; дотримуватися правил і норм використання лісових ресурсів; вести лісове господарство на основі матеріалів лісовпорядкування, здійснювати використання лісових ресурсів способами, які забезпечують збереження оздоровчих і захисних властивостей лісів, а також створюють сприятливі умови для їх охорони, захисту та відтворення; вести первинний облік лісів; дотримуватися встановленого законодавством режиму використання земель; забезпечувати охорону типових та унікальних природних комплексів і об`єктів, рідкісних і таких, що перебувають під загрозою зникнення, видів тваринного і рослинного світу, рослинних угруповань, сприяти формуванню екологічної мережі відповідно до природоохоронного законодавства; забезпечувати безперешкодний доступ до об`єктів електромереж, інших інженерних споруд, які проходять через лісову ділянку, для їх обслуговування. Законом можуть бути передбачені й інші права та обов`язки постійних лісокористувачів.

Статтею 20 ЛК України закріплено, що тимчасові лісокористувачі на умовах довгострокового користування мають право: здійснювати господарську діяльність у лісах з дотриманням умов договору; за погодженням із власниками лісів постійними лісокористувачами в установленому порядку зводити тимчасові будівлі і споруди, необхідні для ведення господарської діяльності; отримувати продукцію і доходи від її реалізації.

Тимчасові лісокористувачі на умовах довгострокового користування зобов`язані: приступати до використання лісів у строки, встановлені договором; виконувати встановлені обмеження (обтяження) в обсязі, передбаченому законом та договором; дотримуватися встановленого законодавством режиму використання земель; вести роботи способами, які забезпечують збереження оздоровчих і захисних властивостей лісів, а також створюють сприятливі умови для охорони, захисту і відтворення типових та унікальних природних комплексів і об`єктів, рідкісних і таких, що перебувають під загрозою зникнення, видів тваринного і рослинного світу, сприяти формуванню екологічної мережі; своєчасно вносити плату за використання лісових ресурсів; не порушувати прав інших лісокористувачів.

Законом та договором можуть бути передбачені й інші права та обов`язки тимчасових лісокористувачів на умовах довгострокового користування.

Згідно з п.п. "г" та "ґ" ч.1 ст.141 ЗК України підставами припинення права користування земельною ділянкою є: г) використання земельної ділянки способами, які суперечать екологічним вимогам; ґ) використання земельної ділянки не за цільовим призначенням.

Пунктом "а" ч.1 ст. 143 ЗК України встановлено, що примусове припинення прав на земельну ділянку здійснюється у судовому порядку в разі використання земельної ділянки не за цільовим призначенням.

Відповідно до ст. 105 Лісового кодексу України порушення лісового законодавства тягне за собою дисциплінарну, адміністративну, цивільно- правову або кримінальну відповідальність відповідно до закону.

Відповідальність за порушення лісового законодавства несуть особи, в тому числі винні у розкорчовуванні лісових ділянок і використанні їх не за призначенням, у тому числі для спорудження жилих будинків, виробничих та інших будівель і споруд без належного дозволу.

У ч.1 ст. 627 ЦК України зазначено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Положеннями ст. 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Пунктом 1 ч.1 ст. 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору.

Відповідно до ч.1 ст. 615 ЦК України, у разі порушення зобов`язання однією стороною, друга сторона має право частково або в повному обсязі відмовитися від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом.

За приписами ст. 651 ЦК України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

5. Правова позиція апеляційного суду стосовно обставин справи і доводів апеляційної скарги.

Проаналізувавши доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність юридичної оцінки встановлених фактичних обставин справи, застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при винесені рішення, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Щодо підстав для представництва прокурором інтересів держави в особі позивач.

Згідно із ст.131-1 Конституції України, на органи прокуратури покладено представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

За приписами ст.23 Закону України "Про прокуратуру", прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Під час здійснення представництва інтересів держави у суді прокурор має право в порядку, передбаченому процесуальним законом звертатися до суду з позовом (заявою, поданням).

Згідно із ч.ч. 3-4 ст. 53 ГПК України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.

Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

Слід наголосити, що надмірна формалізація "інтересів держави", особливо у сфері публічних правовідносин, може призвести до необґрунтованого обмеження повноважень прокурора на захист суспільно значущих інтересів там, де це дійсно потрібно (аналогічна позиція викладена у Постанові Верховного Суду від 25.04.2018 зі справи №806/1000/17).

У даному випадку порушення інтересів держави полягає в тому, що тимчасовим користувачем, всупереч ст. 20 ЛК України розміщено будівлі та споруди на наданій у користування лісовій ділянці за відсутності дозволу власника лісів.

У зв`язку з цим, звертаючись до суду із заявою про розірвання договору довгострокового тимчасового користування лісами та повернення лісової ділянки прокурор реалізує свої представницькі повноваження у сфері охорони лісів, які є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави.

Статтею 13 Закону України "Про місцеві державні адміністрації" визначено, що до відання місцевих державних адміністрацій у межах і формах, визначених Конституцією і законами України, належить вирішення питань, зокрема, використання землі, природних ресурсів, охорони довкілля.

Частиною 1 ст. 56 ЗК України закріплено, що землі лісогосподарського призначення можуть перебувати у державній, комунальній та приватній власності.

Згідно ст. 7 Лісового кодексу України від імені Українського народу права власника на ліси здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених Конституцією України.

У державній власності перебувають усі ліси України, крім лісів, що перебувають у комунальній або приватній власності. Право державної власності на ліси набувається і реалізується державою в особі Кабінету Міністрів України, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій відповідно до закону (ч.ч. 1, 2 ст. 8 ЛК України).

Держава відповідно до ст. 170 ЦК України набуває і здійснює цивільні права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом.

Згідно із ч.2 ст. 84 ЗК України право державної власності на землю набувається і реалізується державою через органи виконавчої влади відповідно до повноважень, визначених цим Кодексом.

Відповідно до ч.5 ст. 122 ЗК України (у редакції, чинній на момент укладення договору від 21.11.2022), обласні державні адміністрації на їхній території передають земельні ділянки із земель державної власності, крім випадків, визначених частинами третьою, четвертою і восьмою цієї статті, у власність або у користування у межах міст обласного значення та за межами населених пунктів, а також земельні ділянки, що не входять до складу певного району, або у випадках, коли районна державна адміністрація не утворена, для всіх потреб.

Пунктом 6 ч.1 ст. 31 ЛК України визначено, що обласні державні адміністрації приймають рішення про виділення в установленому порядку для довгострокового тимчасового користування лісами лісових ділянок, що перебувають у державній власності, на відповідній території.

Пунктом 1.5 Правил використання корисних властивостей лісів, затверджених наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 14.08.2012 №502, передбачено, що використання корисних властивостей лісів на умовах довгострокового тимчасового користування здійснюється на підставі договору довгострокового тимчасового користування лісами, який укладається між постійним лісокористувачем або власником лісів, з одного боку, та тимчасовим лісокористувачем, з іншого боку, після прийняття рішення відповідними органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування.

Наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 07.09.2012 №551 затверджено Примірний договір довгострокового тимчасового користування лісами, за умовами якого стороною, яка може передавати у довгострокове тимчасове користування лісову ділянку, є як постійний лісокористувач, так і власник лісів.

Системний аналіз наведеного законодавства дає підстави для висновку, що обласні державні адміністрації є органами, уповноваженим здійснювати від імені держави повноваження власника лісової ділянки, вчиняти дії щодо прийняття рішень про передачу лісової ділянки у постійне та тимчасове користування, а також є органами, уповноваженими на здійснення контролю за додержанням законодавства у сфері лісових відносин.

Тож обласні державні адміністрації є суб`єктами, які реалізують правомочності власника у правовідносинах тимчасового користування лісами, які перебувають у державній власності, в тому числі, у правовідносинах, які виникають із договорів довгострокового тимчасового користування лісами.

Саме до повноважень обласних державних адміністрацій відноситься прийняття рішення про передачу лісової ділянки у користування, визначення інших умов, які є істотними, зокрема, строку, на який така ділянка передається у тимчасове користування, її розміру, а також ставки рентної плати за використання корисних властивостей лісів.

Водночас, постійний лісокористувач обсягом таких повноважень не наділений, і його повноваження у процесі виділення земельної ділянки у тимчасове користування зводяться до надання згоди на таке виділення, підписання договору довгострокового тимчасового користування на умовах, визначених розпорядником лісової ділянки, та її передачі тимчасовому лісокористувачу за актом приймання-передачі.

Так, у даному випадку передумовою виникнення правовідносин довгострокового користування лісовою ділянкою, які виникають із договору від 21.11.2022, є реалізація уповноваженим органом державної влади - Рівненською обласною військовою (державною) адміністрацією своїх повноважень щодо передачі лісової ділянки тимчасовому лісокористувачу, і такі правовідносини зумовлені волевиявленням розпорядника лісової ділянки.

Особливістю відносин з реалізації державою правомочностей власника лісових земельних ділянок є те, що держава реалізує своє право власності шляхом передання у постійне користування спеціалізованих державних лісогосподарських підприємств, а право розпорядження - наділення відповідних суб`єктів владних повноважень, які діють від імені держави, правом на розпорядження цими ділянками, шляхом прийняття розпорядчих актів.

Отже, Рівненська ОДА є суб`єктом правовідносин тимчасового користування лісами державної власності, у тому числі правовідносин, які виникли із договору від 21.11.2022, укладеного на виконання розпорядження від 02.11.2022 №359, а також є органом, уповноваженим на здійснення контролю за додержанням законодавства у сфері лісових відносин, які виникли на підставі такого договору.

Указом Президента України від 24.02.2022 №68/2022 "Про утворення військових адміністрацій" на виконання Закону України "Про правовий режим воєнного стану" для здійснення керівництва у сфері забезпечення оборони, громадської безпеки і порядку постановлено утворити, зокрема, Рівненську обласну військову адміністрацію.

У ст.1 зазначеного Указу постановлено, що у зв`язку з утворенням військових адміністрацій обласні, Київська міська державні адміністрації та голови цих адміністрацій набувають статусу відповідних військових адміністрацій та начальників цих військових адміністрацій.

Отже, Рівненська ОДА набула тимчасового спеціального статусу військової адміністрації, що здійснює свої повноваження з урахуванням особливостей, встановлених Законом України "Про правовий режим воєнного стану".

Рівненська ОДА (нині - ОВА) є суб`єктом правовідносин тимчасового довгострокового користування лісами, які виникли на підставі договору від 21.11.2022, що свідчить про те, що у тимчасового користувача був обов`язок належним чином використовувати лісову ділянку та дотримуватися інших положень договору і законодавства.

Варто зауважити, що на обласні державні (під час воєнного стану - військові) адміністрації покладено обов`язок здійснювати контроль за додержанням законодавства у сфері лісових відносин у межах своїх повноважень та на їх території.

Тож, у спірних правовідносинах держава є учасником правовідносин, оскільки саме вона є власником лісової ділянки, переданої у довгострокове тимчасове користування, і саме її повноваження як власника здійснювала Рівненська ОДА, видавши розпорядження про виділення спірної ділянки у користування ФОП Губені В.М. та доручивши ДП "Рокитнівський лісгосп" укласти договір довгострокового тимчасового користування лісами, фактично від імені держави.

Питання про розірвання договору довгострокового тимчасового користування лісовою ділянкою безпосередньо стосуються прав та інтересів обласної державної (військової) адміністрації як розпорядника лісових земель державної форми власності, адже невиконання умов договору порушує права держави як власника.

Отже, Рівненська ОВА має повноваження вимагати усунення будь-яких порушень прав на землю, які виникли із договору тимчасового довгострокового користування лісами, у тому числі вимагати припинення права тимчасового користування лісовою ділянкою шляхом розірвання договору в судовому порядку.

Вищевикладене узгоджується з висновками, викладеними Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 07.05.2025 у справі №902/111/24.

Водночас, колегія суддів наголошує на тому, що аналіз положень ст. 53 ГПК України у взаємозв`язку зі змістом ч.3 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" дає підстави вважати, що прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох випадках: якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесено відповідні повноваження; у разі відсутності такого органу.

В даному випадку уповноваженим органом за наявності факту порушення інтересів держави, маючи відповідні повноваження для їх захисту, всупереч цим інтересам, своєчасних заходів щодо розірвання договору довгострокового тимчасового користування лісами, повернення лісової ділянки та стягнення заборгованості не вжито, що вказує про неналежність захисту інтересів держави в даному випадку.

Велика Палата Верховного Суду зробила свій висновок щодо поняття "нездійснення або неналежного здійснення суб`єктом владних повноважень своїх функцій" (справа №912/2385/18 від 26.05.2020), відповідно до якого бездіяльність компетентного органу (нездійснення захисту інтересів держави) означає, що компетентний орган знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, мав повноваження для захисту, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк.

Прокурор, звертаючись до суду з позовом, повинен обґрунтувати та довести бездіяльність компетентного органу.

Звертаючись до компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому ст. 23 Закону України "Про прокуратуру", прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення.

Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню тощо.

Таким чином, прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого ст. 23 Закону України "Про прокуратуру", і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження судом підстав для представництва. Якщо прокурору відомі причини такого незвернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові. Але якщо з відповіді зазначеного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необгрунтованим.

Так, Сарненською окружною прокуратурою на виконання вимог ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" листом від 14.07.2025 №53/2-995вщ-25 повідомлено Рівненську ОВА про невиконання тимчасовим лісокористувачем умов Договору.

Відповідно до листа Рівненської обласної військової (державної) адміністрації від 14.08.2025, заходів претензійно-позовного характеру щодо розірвання договору довгострокового тимчасового користування лісами від 21.11.2022, укладеного з ФОП Губенею В.М. та повернення лісової ділянки адміністрацією не вживалося. Разом з тим, Рівненська ОВА не заперечує щодо захисту інтересів держави шляхом звернення прокуратури з відповідним позовом про розірвання договору довгострокового тимчасового користування лісами та повернення лісової ділянки ФОП Губенею В.М.

Таким чином, єдиним ефективним засобом захисту інтересів держави є представництво прокурором її інтересів в суді шляхом подання відповідного позову.

Доводи апелянта про те, що суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні не зазначив жодних об`єктивних обставин, які б свідчили, що Рівненська обласна військова адміністрація (Рівненська обласна державна адміністрація) не здійснює або неналежним чином здійснює захист інтересів держави, а тому всупереч ст.23 Закону України «Про прокуратуру» та ч.ч.3, 4 ст. 53 Господарського процесуального кодексу України допустив прокурора до участі у цій справі, суд апеляційної інстанції оцінює критично, оскільки сам факт не звернення Рівненською обласною військовою адміністрацією (Рівненською обласною державною адміністрацією) до суду з відповідним позовом, свідчить про неналежне виконання останньою своїх повноважень та нездійснення захисту інтересів держави у спірних правовідносинах.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що у спірних правовідносинах прокурором належним чином обґрунтовано наявність підстав для представництва інтересів держави у спірних правовідносинах, а отже, і для звернення до суду з позовом в особі Рівненської обласної військової адміністрації (Рівненської обласної державної адміністрації).

Щодо суті позовних вимог, колегія суддів зазначає наступне.

Як встановлено з матеріалів справи, на підставі Розпорядженням голови Рівненської обласної державної адміністрації №359 від 02.11.2022 "Про виділення лісових ділянок у довгострокове тимчасове користування суб`єктам господарювання", 21.11.2022 між ДП "Рокитнівське лісове господарство" (Сторона 1) та ФОП Губенею В.М. (Сторона 2) укладено договір №1 довгострокового тимчасового користування лісами (далі - Договір), згідно умов якого Стороні 2 виділено лісову ділянка загальною площею 1 га, яка розташована в Рокитнівському лісництві, квартал 60 (виділ 55) та квартал 61 (виділ 14) на території Рокитнівської селищної ради в адміністративних межах Сарненського району Рівненської області згідно з план-схемою.

Частинами 5, 7 ст. 78 ЛК України передбачено, що право використання лісових ресурсів припиняється в разі використання лісових ресурсів способами, які негативно впливають на стан і відтворення лісів, призводять до погіршення навколишнього природного середовища та в разі використання лісової ділянки не за цільовим призначенням.

Крім того, ч.2 ст. 22 ЛК України визначено, що підставою припинення права користування лісами, є, зокрема, використання лісових ресурсів способами, які завдають шкоду навколишньому природному середовищу, не забезпечують збереження оздоровчих, захисних та інших корисних властивостей лісів, негативно впливають на їх стан і відтворення та використання лісової ділянки не за цільовим призначенням.

Зазначена норма також кореспондується з Правилами використання корисних властивостей лісів, які затверджено наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України №502 від 14.08.2012.

Так, п.п.5.6, 6.4. Правил визначено, що при використанні корисних властивостей лісів не допускається пошкодження лісових насаджень, рослинного покриву та ґрунтів, засмічення та забруднення виділеної лісової ділянки та прилеглої до неї території. Спорудження тимчасових будівель і споруд, у тому числі лінійного типу, необхідних для ведення господарської діяльності, здійснюється за погодженням з постійними лісокористувачами (власниками лісів).

Предметом спору у цій справі є, зокрема, вимога про розірвання договору від 21.11.2022, укладеного між ДП «Рокитнівське лісове господарство» (Сторона 1) і ФОП Губеня Віталій Миколайович (Сторона 2).

Підставами заявленого позову визначено порушення ФОП Губенею Віталієм Миколайовичем умов договору від 21.11.2025 шляхом самовільного будівництво на лісовій ділянці відповідачем ФОП Губенею В.М. одноповерхового будинку, піднавісу із столиком і лавками, технічної споруди, дровітні, асфальтованої доріжки, біотехнічної споруди без дозволу власника лісів (Рівненської ОВА).

Як встановлено з умов Договору, його дія припиняється, зокрема, у випадку: використання Стороною 2 відповідної лісової ділянки не за цільовим призначенням; проведення Стороною 2 будь-якого будівництва, встановлення парканів, інших споруд лінійного типу без згоди Сторони 1; з інших підстав, визначених законодавством.

Матеріалами справи підтверджується (акт від 19.08.2024, складений відділом №2 (сектор 1) Управління безпеки Департаменту безпеки ДСГП "Ліси України" за результатами проведення контрольного заходу у філії "Рокитнівське лісове господарство" Поліського лісового офісу), що при натурному огляді переданій ФОП Губені В.М. земельної ділянки, на ній знаходились: - одноповерховий будинок на фундаментній основі, площею орієнтовно 70 кв.м.; - піднавіс із столиком і лавками орієнтовною довжиною 8 м; - технічна споруда; - дровітня; - асфальтована доріжка; - біотехнічна споруда.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів акцентує увагу на тому, що одноповерховий будинок, в кварталі 61 виділі 12 Рокитнівського лісництва був збудований ПАТ "Рокитнівський скляний завод" (в 1995-97 роках), відтак відсутні підстави вважати, що саме відповідач самовільно збудував одноповерховий будинок на фундаментній основі площею 70 кв.м..

В той же час відповідачем не спростовано факту зведення на спірній земельній ділянці інших будівель у к-ті 5 шт: - піднавіс із столиком і лавками орієнтовною довжиною 8 м; - технічна споруда; - дровітня; - асфальтована доріжка; - біотехнічна споруда.

При цьому, згідно п.3 Договору, лісова ділянка передається в довгострокове тимчасове користування без будь-яких об`єктів інфраструктури.

Враховуючи вище викладене, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що в даному випадку, Губенею В.М. порушено вимоги ст. ст. 20, 74 Лісового кодексу України та п.п.5.6, 6.4 Правил використання корисних властивостей лісів, затверджених наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 14.08.2012 за №502, зокрема зведення без дозволу власника лісів споруд і будівель на лісовій ділянці, що може призвести до зміни цільового призначення земельної ділянки в межах забудови та призвело до пошкодження лісових насаджень, рослинного покриву і ґрунтів, що, в свою чергу, призводить до порушення інтересів держави, які полягають в забезпеченні реалізації в Україні принципів регулювання земельних відносин.

Щодо визначальності встановлення факту будівництва, встановлення парканів чи інших споруд лінійного типу Губенею В.М. без згоди ДСГП "Ліси України" в особі філії "Поліський лісовий офіс" ДСГП "Ліси України", а також того, що відповідач не здійснював самовільного будівництва будь-яких об`єктів, а відтак не порушував умови спірного договору, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Так, відповідно до листа Рівненської обласної військової (державної) адміністрації від 04.06.2025, ФОП Губеня В.М. звертався до облдержадміністрації з листом, який зареєстрований 19.04.2023 №вх-5634/0/01-56/23 щодо погодження встановлення тимчасових будівель з елементами благоустрою та тимчасової огорожі на лісовій ділянці виділеній відповідно до розпорядження голови облдержадміністрації від 02.11.2022 №356 "Про виділення лісових ділянок у довгострокове тимчасове користування суб`єктам господарювання".

До вказаного вище листа додавався лист філії "Рокитнівське лісове господарство" ДСГП "Ліси України" від 12.04.2023 №304" в якому зазначалось, що філія не заперечує щодо зведення 5 тимчасових будівель з елементами благоустрою та тимчасової огорожі на території Рокитнівського лісництва, кв. 60 вид. 55 та кв. 61 вид. 14 загальною площею 1,0 га. Також у даному листі філії зазначалося, що для встановлення зазначених будівель та огорожі тимчасовому лісокористувачу потрібно отримати погодження від власника лісів - держави в особі Рівненської обласної військової адміністрації.

Однак, рішення адміністрацією за наслідками розгляду листа ФОП Губені В.М. прийнято не було.

Таким чином, можна дійти висновку, що ФОП Губенею В.М. вчинялись дії для отримання дозволу на спорудження спірних будівель.

За приписами ст. 651 ЦК України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Тобто, йдеться про таке порушення договору однією зі сторін, яке тягне для другої сторони неможливість досягнення нею цілей договору.

Також, колегія суддів наголошує на тому, що оцінка порушення договору як істотного здійснюється судом відповідно до критеріїв, що встановлені вказаною нормою. Оціночне поняття істотності порушення договору законодавець розкриває за допомогою іншого оціночного поняття - "значної міри" позбавлення сторони того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Це (друге) оціночне поняття значно звужує сферу огляду суду. Істотність порушення визначається виключно за об`єктивними обставинами, що склалися у сторони, яка вимагає розірвання договору. В такому випадку вина (як суб`єктивний чинник) сторони, що припустилася порушення договору, не має будь-якого значення і для оцінки порушення як істотного, і для виникнення права вимагати розірвання договору на підставі ч.2 ст. 651 ЦК України.

Іншим критерієм істотного порушення договору закон визнає розмір завданої порушенням шкоди, який не дозволяє потерпілій стороні отримати очікуване при укладенні договору. При цьому йдеться не лише про грошовий вираз завданої шкоди, прямі збитки, а й випадки, коли потерпіла сторона не зможе використати результати договору.

Вирішальне значення для застосування зазначеного положення закону має співвідношення шкоди з тим, що могла очікувати від виконання договору сторона. Вказана правова позиція закріплена у постанові Верховного Суду України від 11.10.2017 №6-1449цс 17, постанові Верховного Суду від 03.07.2018 у справі№908/109/17.

Відповідно до ст.ст. 598, 653 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом, зокрема в разі розірвання договору; припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.

Як вбачається з матеріалів справи, підставою для розірвання договору довгострокового тимчасового користування лісами від 21.11.2022 є самовільне будівництво на лісовій ділянці відповідачем ФОП Губенею В.М. піднавісу із столиком і лавками, технічної споруди, дровітні, асфальтованої доріжки, біотехнічної споруди без дозволу власника лісів (Рівненської ОВА), що передбачено ст. 20 ЛК України та призвело до пошкодження лісових насаджень, рослинного покриву, ґрунтів та погіршення навколишнього природного середовища.

Крім того, підставою для розірвання договору також є невиконання зобов`язань іншою стороною - ДП "Рокитнівське лісове господарство" (на даний час - філія "Поліський лісовий офіс" Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України"), визначених п. 21 Договору від 21.11.2022.

Колегія суддів приймає до уваги, що забудова лісової ділянки призводить до занедбання та захаращення лісової ділянки, що може призвести до значних збитків державі, невиконання заходів щодо забезпечення охорони, захисту лісових насаджень, посилення корисних властивостей лісів, невиконання заходів щодо збереження об`єктів користуванні від пожеж та явищ, які можуть вплинути на екологічний стан лісової ділянки, не підтримані санітарного стану лісової ділянки тощо та головне не проведенням рекреаційних заходів з метою забезпечення масового та індивідуального відпочинку людей, що не дозволяє власнику лісу отримати очікуване в майбутньому, після розірвання договору.

Як зазначалося вище, пунктом 29 Договору визначено, що його дія припиняється у випадку проведення Стороною 2 будь-якого будівництва, встановлення парканів, інших споруд лінійного типу без згоди Сторони 1; з інших підстав, визначених законодавством.

Крім того, після припинення дії Договору Сторона 2 повертає лісову ділянку Стороні 1 протягом 10 днів (п. 14 Договору).

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції погоджується із висновком суду першої інстанції, стосовно того, що в даному випадку Договір №1 довгострокового тимчасового користування лісами від 21.11.2022, укладений між ДП "Рокитнівське лісове господарство" та ФОП Губенею В.М., підлягає розірванню, а лісова ділянка - поверненню.

Отже, зазначені в апеляційній скарзі доводи не знайшли свого підтвердження під час перегляду оскаржуваного рішення судом апеляційної інстанції, апелянт не подав жодних належних та допустимих доказів на підтвердження власних доводів, які могли б бути прийняті та досліджені судом апеляційної інстанції в розумінні ст.73, 76-79, 86 ГПК України.

Відтак, судова колегія вважає, що місцевий господарський суд з достатньою повнотою дослідив усі обставини справи, надав належну оцінку представленим доказам, висновки суду не суперечать матеріалам справи, обставини, які мають значення по справі, судом установлені вірно. Порушень норм матеріального та процесуального права не установлено.

У Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, серед іншого (пункти 32-41), звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; для цього потрібно логічно структурувати рішення і викласти його в чіткому стилі, доступному для кожного; судові рішення повинні, у принципі, бути обґрунтованим; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на аргументи сторін та доречні доводи, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

Отже, судом першої інстанції за результатами розгляду справи було прийнято законне, обґрунтоване та вмотивоване рішення, а скаржником в апеляційній скарзі вищенаведені висновки суду першої інстанції не спростовано.

6.Висновки за результатами апеляційного розгляду.

Таким чином, у апеляційній скарзі Губені Віталія Миколайовича на рішення Господарського суду Рівненської області від 18.11.25р. у справі №918/814/25 не наведено достатніх та переконливих доводів, на підставі яких колегія суддів могла б прийти до висновку про помилковість рішення суду першої інстанції.

Виходячи з положень статті 11 ГПК України, апеляційний суд виходить з того, що як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід сторін.

Відтак, застосовуючи наведену практику європейського суду, апеляційний суд вважає що, враховуючи зміст статті 269 ГПК України, надавши оцінку основним доводам апеляційної скарги, а також не встановивши у рішенні суду першої інстанції неправильного застосування норм матеріального права в сукупності з відсутніми порушеннями норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, прийшла до висновку про відсутність таких доводів, які б були оцінені як переконливі і достатні для скасування рішення суду першої інстанції.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів за наслідком апеляційного перегляду приходить до висновку, що доводами апеляційної скарги висновків господарського суду не спростовано, підстав скасування чи зміни рішення, передбачених ст.277-279 Господарського процесуального кодексу України не встановлено, а відтак апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, рішення господарського суду - без змін.

Судові витрати зі сплати судового збору за розгляд апеляційної скарги покладаються на апелянта згідно ст.129 ГПК.

Керуючись ст.ст.269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Губені Віталія Миколайовича на рішення Господарського суду Рівненської області від 18.11.25р. у справі №918/814/25 - залишити без задоволення, рішення Господарського суду Рівненської області - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції в порядку ст.284 Господарського процесуального кодексу України набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у строк та в порядку встановленому статтями 287-289 ГПК України.

Справу №918/814/25 повернути Господарському суду Рівненської області.

Повна постанова складена "31" березня 2026 р.

Головуючий суддя Філіпова Т.Л.

Суддя Бучинська Г.Б.

Суддя Маціщук А.В.