ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.03.2026 м.Дніпро Справа № 904/5987/25

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Демчини Т.Ю. (суддя-доповідач),

суддів: Кошлі А.О., Кучеренко О.І.,

з участю секретаря судового засідання Старини А.С.,

представника позивача Гаврилюк С.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Центрального апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Приватного сільськогосподарського підприємства «ЖУРАВЛИНКА-М» на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 09.12.2025 (головуючий в першій інстанції Кеся Н.Б., повний текст складений та підписаний 19.12.2025)

у справі за позовом Державного підприємства «СІЛЬСЬКОГОСПОДАРСЬКЕ ПІДПРИЄМТВО ДЕРЖАНОЇ КРИМІНАЛЬНО-ВИКОНАВЧОЇ СЛУЖБИ УКРАЇНИ (№ 115)»

до Приватного сільськогосподарського підприємства «ЖУРАВЛИНКА-М»

про стягнення коштів,

в с т а н о в и в:

1. Короткий зміст позовних вимог і рішення суду першої інстанції

У жовтні 2025 року Державне підприємство «СІЛЬСЬКОГОСПОДАРСЬКЕ ПІДПРИЄМТВО ДЕРЖАНОЇ КРИМІНАЛЬНО-ВИКОНАВЧОЇ СЛУЖБИ УКРАЇНИ (№ 115)» (надалі ДП «СГП ДКВС України № 115») звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Приватного сільськогосподарського підприємства «ЖУРАВЛИНКА-М» (надалі ПСГП «Журавлинка-М») про стягнення заборгованості у розмірі 409281,04 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідач, в порушення умов договору поставки № 06/11/23 від 06.11.2023, своєчасно не здійснив оплату за видатковою накладною № 7 від 08.11.2023, у зв`язку з чим утворилась заборгованість у розмірі 458197,35 грн. Оскільки відповідач прострочив виконання грошового зобов`язання, позивач на підставі ст.625 ЦК України нарахував 91333,20 грн інфляційних втрат та 26198,86 грн 3% річних, а також просив суд зазначити в резолютивній частині рішення про подальше нарахування 3% річних до моменту повного виконання рішення суду відповідно до ч.10 ст.238 ГПК України.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 09.12.2025 позовні вимоги задоволено повністю, стягнуто з ПСГП «Журавлинка-М» на користь ДП «СГП ДКВС України № 115» 575729,41 грн, що складається з 458197,35 грн основного боргу, 91333,20 грн інфляційних втрат, 26198,86 грн процентів, а також судовий збір у розмірі 6908,75 грн. Цим же рішенням органу (особі), що здійснюватиме примусове виконання цього рішення, ухвалено нарахувати проценти за такою формулою: (СОБ х 3 х КДП): КДР: 100 = сума процентів, де: СОБ сума основного боргу, простроченого ПСГП «Журавлинка-М»; 3 розмір процентів; КДП кількість днів прострочення сплати ПСГП «Журавлинка-М» суми основного боргу за період: з 22.10.2025 року і до моменту виконання цього рішення в частині сплати основного боргу, КДР кількість днів у році, у якому нараховуються проценти, та ухвалено стягнути отриману суму процентів з ПСГП «Журавлинка-М» на користь ДП «СГП ДКВС України № 115».

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивач поставив товар за видатковою накладною № 7 на суму 458197,35 грн, тоді як відповідач отриманий товар не оплатив, чим порушив умови п.3.3 договору, відповідно до якого відповідач мав здійснити оплату 86% протягом 10 банківських днів після поставки та 14% протягом 5 днів після реєстрації податкової накладної. Перевіривши надані позивачем розрахунки інфляційних втрат та 3% річних, суд визнав їх арифметично правильними та такими, що відповідають періодам прострочення, встановленим згідно з умовами договору. Також суд задовольнив клопотання позивача про застосування положень ч.10 ст.238 ГПК України, та визначив про нарахування 3% річних на суму основного боргу з 22.10.2025 до моменту фактичного виконання рішення суду. При цьому суд врахував, що відповідач не надав жодних заперечень проти позову, не спростував наявність заборгованості належними доказами та не забезпечив явку свого представника в судові засідання, що не перешкоджало розгляду справи за наявними матеріалами.

2. Короткий зміст вимог та узагальнені доводи апеляційної скарги

Не погодившись із зазначеним рішенням, відповідач у справі - ПСГП «Журавлинка-М» звернулось до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, у якій заявлено вимоги скасувати оскаржуване рішення в частині стягнення 91333,20 грн інфляційних втрат та 26198,86 грн процентів та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позову в цій частині.

Апелянт вказує, що суд першої інстанції не врахував наявність форс-мажорних обставин, зумовлених воєнним станом, введеним 24 лютого 2022 року, які підтверджені листом Торгово-промислової палати України № 2024/02.0-7.1 від 28.02.2022 та які, на переконання апелянта, об`єктивно унеможливлювали своєчасне виконання грошових зобов`язань. Апелянт наголошує, що через військову агресію, тимчасову окупацію Київської області в період з лютого по травень 2022 року, постійні ракетні обстріли, відключення електроенергії та повне зупинення господарської діяльності, підприємство не мало змоги здійснити розрахунки, а тому відсутні підстави для застосування відповідальності у вигляді стягнення інфляційних втрат та 3% річних.

3. Короткий зміст вимог та узагальнені доводи відзиву на апеляційну скаргу

У відзиві на апеляційну скаргу позивач вважає рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 09.12.2025 законним, обґрунтованим, таким , що ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Позивач вказує, що відповідач не довів прямого причинно-наслідкового зв`язку між дією форс-мажорних обставин, на які він посилається у апеляційній скарзі, та неможливістю виконання грошового зобов`язання. Зазначає, що відповідач не надав сертифікат Торгово-промислової палати України на підтвердження форс-мажорних обставин для конкретного суб`єкта та не повідомляв позивача про настання таких обставин, не брав участі у розгляді справи в суді першої інстанції та не подавав жодних заперечень чи доказів. При цьому позивач звертає увагу, що, укладаючи договір, відповідач у п.7.11 договору гарантував наявність можливості виконати зобов`язання, незважаючи на воєнний стан, та прямо відмовився від права посилатися на офіційний лист ТПП України від 28.02.2022 як на підставу для звільнення від відповідальності за невиконання договору. Також позивач просить врахувати, що відповідач здійснив повну оплату за видатковою накладною № 6 від 07.11.2023, але не оплатив товар вже наступного дня - за накладною № 7 від 08.11.2023, що, на переконання позивача, спростовує вплив форс-мажору на господарську діяльність апелянта.

4. Процедура апеляційного провадження

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.01.2026, для розгляду даної апеляційної скарги визначено колегію суддів Центрального апеляційного господарського суду у складі: головуючого судді Демчини Т.Ю. (доповідач), суддів Кучеренко О.І., Кошлі А.О.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 26.01.2026 апеляційну скаргу залишено без руху та надано строк для усунення недоліків.

05.02.2026 апелянтом усунуті недоліки, зазначені в ухвалі Центрального апеляційного господарського суду від 26.01.2026.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 10.02.2026 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ПСГП «Журавлинка-М» на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 09.12.2025 у справі № 904/5987/25 за позовом ДП «СГП ДКВС України № 115» до ПСГП «Журавлинка-М» про стягнення коштів, призначено розгляд апеляційної скарги здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи та витребувано з Господарського суду Дніпропетровської області матеріали вказаної справи.

13.02.2026 матеріали справи № 904/5987/25 надійшли до Центрального апеляційного господарського суду.

26.02.2026 від ДП «СГП ДКВС України № 115» надійшов відзив на апеляційну скаргу.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 26.02.2026 призначено дану скаргу до розгляду в судовому засіданні на 31.03.2026 о 15:30 год.

26.03.2026 від ДП «СГП ДКВС України № 115» надійшла заява про участь у судових засіданнях в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду, яку ухвалою суду від 26.03.2026 задоволено.

В судове засідання представник апелянта, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце судового засідання, шляхом доставки до електронного кабінету ухвали суду від 26.02.2026, не з`явився. Від ПСГП «Журавлинка-М» надійшла заява про відкладення розгляду справи у зв`язку з неможливістю забезпечити участь представника в судовому засіданні через його участь в іншому судовому засіданні, а саме: у справі про адміністративне правопорушення № 465/1416/26 в якості захисника. У підтвердження вказаних обставин до клопотання наданий скріншот повідомлення «Sudpovistka» у месенджері «Viber», відповідно до якого судове засідання призначене на 31.03.2026 об 11:20 год.

В судовому засіданні представник ДП «СГП ДКВС України № 115» заперечив проти відкладення розгляду апеляційної скарги, просив у задоволенні апеляційної скарги відмовити.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право кожного на судовий розгляд його справи упродовж розумного строку.

У ч.3 ст.2 ГПК України також закріплено розумність строків розгляду справи судом як одну з основних засад ( принципів ) господарського судочинства.

Частинами 11, 12 ст.270 ГПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, стосовно якого немає відомостей щодо його повідомлення про дату, час і місце судового засідання, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки будуть визнані судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

За змістом п.2 ч.2 ст.202 ГПК України, суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку у разі першої неявки в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними.

Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною передумовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін учасників справи, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Розглянувши подане клопотання, враховуючи засади розумності строків тривалості апеляційного провадження, можливість у даному випадку надати правову оцінку аргументам сторін та вирішити апеляційну скаргу по суті у відсутності апелянта, виходячи з доводів апеляційної скарги та наявних у справі доказів, яких достатньо для ухвалення судового рішення судом апеляційної інстанції, беручи до уваги позицію представника позивача, апеляційний господарський суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви про відкладення розгляду апеляційної скарги та розгляд справи за відсутності представника апелянта.

В судовому засіданні 31.03.2026 проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

5. Встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини справи та визначені відповідно до них правовідносини

06.11.2023 між ДП «СГП ДКВС України № 115» (далі - постачальник) та ПСГП «Журавлинка-М» (далі - покупець) укладено договір поставки № 06/11/23, відповідно до п.1.1 якого продавець у визначений сторонами термін передає покупцю у власність насіння соняшнику врожаю 2023 року (далі - товар), а покупець зобов`язується прийняти товар та оплатити його.

Згідно з п.1.2 договору, кількість товару - 1000 (одна тисяча) тон +/- 10%.

Пунктами 2.1, 2.2 договору передбачено, що постачальник зобов`язується передати товар на умовах ЕХW (склад продавця), про що зазначається у рахунках та/або у видаткових накладних, які є невід`ємною частиною даного договору. Умови поставки визначаються відповідно до міжнародних правил «Інкотермс 2010». Продавець забезпечує передачу товару на базисі поставки у період з 06 листопада 2023 року по 15 листопада 2023 року. Поставка вважається здійсненою в момент підписання сторонами видаткової накладної на товар.

У пункті 3.2 договору сторони визначили ціну на товар у розмірі 10790 (десять тисяч сімсот дев`яносто) грн за одну тонну без врахування ПДВ. Загальна орієнтовна вартість товару становить 12300600,00 (дванадцять мільйонів триста тисяч шістсот гривень) грн, в тому числі ПДВ - 1510600,00 грн. Остаточна вартість визначається відповідно до поставленого товару згідно видаткових накладних.

За умовами п.3.3 договору, покупець сплачує за поставлений товар (партію товару) у безготівковій формі шляхом перерахування коштів на банківський рахунок постачальника у наступному порядку: частина вартості відповідної партії товару в розмірі 86% (вісімдесят шість відсотків) - згідно рахунку наданого постачальником протягом десяти банківських днів з моменту поставки товару; частина вартості відповідної партії товару у розмірі 14% (чотирнадцять відсотків) - протягом п`яти банківських днів з моменту реєстрації податкових накладних та надання постачальником документів, визначених в п.2.2, 2.3 цього договору.

Згідно з п.7.11 договору, підписанням даного договору покупець підтверджує, що незважаючи на те, що даний договір укладається сторонами під час введення (дії) в України воєнного стану, покупець гарантує наявність у нього можливості виконати свої зобов`язання на умовах, визначених договором та не буде посилатись на офіційний лист ТПП України щодо засвідчення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) від 28.02.2022 №20214/02.0-7.1 як на підтвердження форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), що звільняють його від відповідальності за часткове або повне невиконання своїх зобов`язань за договором.

Даний договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами і діє до 31.12.2023, але в будь-якому разі до повного виконання сторонами зобов`язань за даним договором. Закінчення строку дії або розірвання цього договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час його дії (п.9.1 договору).

Позивач поставив відповідачу товар за видатковими накладними № 7 від 08.11.2023 на суму 458197,35 грн та № 6 від 07.11.2023 на суму 12362103,00 грн.

04.12.2023 ДП «СГП ДКВС України № 115» зареєстровано податкові накладні № 17 від 07.11.2023 на суму 12362103,00 грн та № 21 від 08.11.2023 на суму 458197,35 грн.

ПСГП «Журавлинка-М» здійснені оплати на користь ДП «СГП ДКВС України № 115» згідно з платіжними інструкціями № 201 від 14.11.2023 на суму 1906103,00 грн, № 198 від 08.11.2023 на суму 2850000,00 грн, № 199 від 08.11.2023 на суму 2850000,00 грн, № 200 від 08.11.2023 на суму 1906000,00 грн, № 173 від 07.11.2023 на суму 2850000,00 грн. Всього сплачено - 12362103,00 грн.

Відповідно до оборотно-сальдової відомості по рахунку 361 за жовтень 2023 року грудень 2025 року, складеної головним бухгалтером ДП «СГП ДКВС України № 115», заборгованість ПСГП «Журавлинка-М» за договором поставки № 06/11/23 від 06.11.2023 складає 458197,35 грн.

За порушення строку виконання грошового зобов`язання позивач нарахував 3% річних за загальний період з 23.11.2023 по 21.10.2025 в розмірі 26198,86 грн та інфляційні втрати з грудня 2023 року по вересень 2025 року в розмірі 91333,20 грн.

Статтею 11 ЦК України встановлено, що підставою виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори. Відповідно до ст.629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

За приписами ч.ч.1, 2 ст.712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Частинами 1, 2 ст.692 ЦК України визначено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Статтями 525, 526 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від зобов`язання не допускається, а зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Згідно з ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст.599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд, приймаючи рішення про стягнення боргу, на який нараховуються відсотки або пеня, може зазначити в рішенні про нарахування відповідних відсотків або пені до моменту виконання рішення з урахуванням приписів законодавства України, що регулюють таке нарахування (ч.10 ст. 238 ГПК України).

6. Оцінка аргументів учасників справи і висновків суду першої інстанції

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлених місцевим господарським судом обставин справи та правильність їх юридичної оцінки, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Предметом апеляційного оскарження є перевірка законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції в частині висновків щодо наявності правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача 3 % річних та інфляційних втрат, нарахованих у зв`язку з неналежним виконанням грошового зобов`язання з оплати поставленого товару, з урахуванням періоду дії в Україні воєнного стану.

Апелянт в апеляційній скарзі стверджує, що суд першої інстанції не врахував наявність форс-мажорних обставин зумовлених воєнним станом, введеним 24 лютого 2022 року, що підтверджені листом Торгово-промислової палати України №2024/02.0-7.1 від 28.02.2022, які, на переконання апелянта, об`єктивно унеможливлювали своєчасне виконання грошових зобов`язань. Апелянт наголошує, що через військову агресію, тимчасову окупацію Київської області в період з лютого по травень 2022 року, постійні ракетні обстріли, відключення електроенергії та повне зупинення господарської діяльності, підприємство не мало змоги здійснити розрахунки, а тому відсутні підстави для застосування відповідальності у вигляді стягнення інфляційних втрат та 3% річних.

Позивач наголошує на безпідставності доводів відповідача про вплив форс-мажорних обставин, на які він посилається у апеляційній скарзі, та неможливість виконання грошового зобов`язання. Зазначає, що відповідач не надав сертифікату Торгово-промислової палати України на підтвердження форс-мажорних обставин для конкретного суб`єкта та не повідомляв позивача про настання таких обставин, не брав участі у розгляді справи в суді першої інстанції та не подавав жодних заперечень чи доказів. При цьому позивач звертає увагу, що, укладаючи договір, відповідач у його п.7.11 гарантував наявність можливості виконати зобов`язання, незважаючи на воєнний стан, та прямо відмовився від права посилатися на офіційний лист ТПП України від 28.02.2022 як на підставу для звільнення від відповідальності за невиконання договору. Також позивач просить врахувати, що відповідач здійснив повну оплату за видатковою накладною № 6 від 07.11.2023, але не оплатив товар за накладною № 7 від 08.11.2023, що, на переконання позивача, спростовує вплив форс-мажору на його господарську діяльність.

Відповідно до ст.617 ЦК України, особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності, якщо доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або дії обставин непереборної сили. При цьому обставини непереборної сили мають бути об`єктивно непереборними, неочікуваними та знаходитись у прямому причинно-наслідковому зв`язку з неможливістю виконання конкретного зобов`язання.

Сам по собі факт введення воєнного стану в Україні не є автоматичною підставою для звільнення від відповідальності за невиконання господарських зобов`язань. Для застосування форс-мажору необхідно підтвердити, що саме ці обставини унеможливили виконання зобов`язання саме у цьому конкретному випадку. Згідно з правовими позиціями, викладеними у постановах Верховного Суду (зокрема, від 09.09.2022 у справі № 904/4514/21, від 16.02.2023 у справі № 905/1145/21), обов`язковим у такому випадку є надання сертифіката Торгово-промислової палати України, який засвідчує саме форс-мажорні обставини для конкретного суб`єкта господарювання за конкретним договором.

Однак, всупереч вимогам ст.ст.73, 74, 76-79 ГПК України, апелянт не надав суду жодного такого сертифіката. Посилання на загальний лист ТПП України від 28.02.2022 не є належним та достатнім доказом наявності форс-мажорних обставин для ПСГП «Журавлинка-М» у період з листопада 2023 року (момент виникнення зобов`язання з оплати) по жовтень 2025 року (момент звернення до суду).

Матеріали справи не містять доказів повідомлення апелянтом постачальника про настання форс-мажорних обставин у порядку, передбаченому законом або договором, що є обов`язковою умовою для звільнення від відповідальності. Крім того, відповідач не скористався своїм правом на участь у розгляді справи в суді першої інстанції, не подавав жодних заперечень чи доказів на спростування позовних вимог, що, в силу приписів ч.1 ст.13 та ч.3 ст.165 ГПК України, розцінюється як визнання обставин, на які посилається позивач.

Колегія суддів апеляційного господарського суду звертає увагу на умови самого договору поставки № 06/11/23 від 06.11.2023, у п.7.11 якого відповідач (покупець), укладаючи цей договір під час дії воєнного стану, прямо гарантував наявність у нього можливості виконати свої зобов`язання та відмовився від права посилатися на офіційний лист ТПП України від 28.02.2022 як на підтвердження форс-мажорних обставин, що звільняють його від відповідальності. Вказане свідчить на врахування відповідачем у момент укладення договору дії воєнного стану та пов`язаних з ним обставин при оцінці його виконуваності, є явним волевиявленням сторони, що ґрунтується на принципі свободи договору, передбаченого ст.627 ЦК України та є обов`язковим для виконання.

Матеріали справи свідчать про те, що відповідач у повному обсязі здійснив оплату за іншою видатковою накладною № 6 від 07.11.2023 на суму понад 12 млн грн, однак вже наступного дня не сплатив кошти за накладною № 7 від 08.11.2023. Така вибірковість у виконанні зобов`язань, які виникли в один і той самий період та в межах одного договору, спростовує твердження апелянта про об`єктивну неможливість проведення розрахунків через обставини непереборної сили.

Таким чином, доводи апелянта про наявність підстав для звільнення від відповідальності за прострочення виконання грошового зобов`язання є недоведеними, необґрунтованими та спростовуються як нормами матеріального права, так і фактичними обставинами справи.

Крім того, колегія суддів апеляційного господарського суду звертає увагу, що в апеляційній скарзі апелянт, крім іншого, наголошує, що через військову агресію, тимчасову окупацію Київської області в період з лютого по травень 2022 року, постійні ракетні обстріли, відключення електроенергії та повне зупинення господарської діяльності, підприємство не мало змоги здійснити розрахунки, а тому відсутні підстави для застосування відповідальності у вигляді стягнення інфляційних втрат та 3% річних. При цьому апелянт не зазначає, яким чином вплинула на його господарську діяльність тимчасова окупація Київської області в період з лютого по травень 2022 року, у той час як місцем реєстрації ПСГП «Журавлинка-М» є с.Єлизаветівка Дніпровського району Дніпропетровської області, в спірні правовідносини виникли у листопаді 2023 року. Отже, вказані посилання апелента апеляційний господарський суд вважає безпідставними.

Щодо правильності нарахування інфляційних втрат та 3% річних, колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції, перевіривши наданий позивачем розрахунок, дійшов обґрунтованого висновку про його арифметичну правильність, відповідність періодам прострочення, визначеним умовами договору (п.3.3), та положенням ст.625 ЦК України. Відповідачем контррозрахунку ані до суду першої інстанції, ані до суду апеляційної інстанції не надано.

За таких обставин, місцевий господарський суд правомірно задовольнив позовні вимоги в частині стягнення 3% річних, інфляційних втрат, а також відповідно до ч.10 ст.238 ГПК України визначив порядок подальшого нарахування 3% річних до моменту виконання рішення суду.

Отже, аргументи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, ґрунтуються на невірному тлумаченні норм матеріального права та не підтверджені належними доказами, у зв`язку з чим підлягають відхиленню.

7. Висновки апеляційного господарського суду за результатами розгляду апеляційної скарги

За змістом ст.236 ГПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.275 ГПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Згідно зі ст.276 ГПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Підсумовуючи вищевикладене, апеляційний господарський суд вважає, що суд першої інстанції повно та всебічно з`ясував обставини справи, надав належну оцінку доказам у їх сукупності та ухвалив рішення з правильним застосуванням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апелянта знайшли свого підтвердження, не спростовують правильних по суті та законних висновків суду та не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного рішення.

За таких обставин та з урахуванням меж розгляду апеляційної скарги в порядку ст.269 ГПК України, апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а оскаржуване судове рішення підлягає залишенню без змін.

8. Розподіл судових витрат

Судовий збір за подання апеляційної скарги відповідно до ст.129 ГПК України слід покласти на апелянта.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.129, 269-270, 275-276, 281-284, 287 ГПК України, Центральний апеляційний господарський суд

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу Приватного сільськогосподарського підприємства «ЖУРАВЛИНКА-М» на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 09.12.2025 у справі № 904/5987/25 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 09.12.2025 у справі № 904/5987/25 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення. Право касаційного оскарження, строк на касаційне оскарження та порядок подання касаційної скарги передбачено ст.ст.286-289 ГПК України.

Повне судове рішення складене 09.04.2026.

Головуючий суддя Т.Ю.Демчина

Судді А.О.Кошля

О.І.Кучеренко