ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
У Х В А Л А

30 березня 2026 рокум. ОдесаСправа № 916/3317/23
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Л.В. Поліщук,

суддів: К.В. Богатиря, С.В. Таран,

розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Тальберт» про ухвалення додаткового рішення за результатами розгляду

апеляційних скарг Державного підприємства «Морський торговельний порт «Чорноморськ», Державної казначейської служби України та Регіонального відділення Фонду державного майна України по Одеській та Миколаївській областях

на рішення Господарського суду Одеської області від 11.09.2024 (суддя Т.Г. Д`яченко, м.Одеса, повний текст складено та підписано 12.09.2024)

у справі №916/3317/23

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Тальберт»

до відповідачів:

1)Регіонального відділення Фонду державного майна України по Одеській та Миколаївській областях;

2)Державного підприємства «Морський торговельний порт «Чорноморськ»

за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачів:

1)Державної казначейської служби України;

2)Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська енергетична біржа»

про визнання недійсним результату електронного аукціону, визнання недійсним договору оренди та стягнення 19 878 669,40 грн,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Тальберт» звернулося до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до Регіонального відділення Фонду державного майна України по Одеській та Миколаївській областях (надалі також Регіональне відділення), а також Державного підприємства «Морський торговельний порт «Чорноморськ», у якій просило:

-визнати недійсним результат електронного аукціону №LLЕ001-UA-244 про передачу в оренду через електронний аукціон такого майна: складський майданчик з будівлями та спорудами, площею 44 165 кв.м, за адресою: Одеська обл., м.Чорноморськ, вул.Центральна, 8Б, що пропонується для передачі в оренду в період воєнного стану та один рік після його припинення та скасування, і оформлений протоколом про результати електронного аукціону, що затверджений наказом Регіонального відділення Фонду державного майна України по Одеській та Миколаївській областях №318 від 28.11.2022;

-визнати недійсним договір оренди №07 від 19.12.2022, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Тальберт», Державним підприємством Морський торговельний порт «Чорноморськ» та Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Одеській та Миколаївській областях;

-стягнути з Державного бюджету України через Державну казначейську службу України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Тальберт» 19 878 669,40 грн.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 11.09.2024 у справі №916/3317/23 позовну позов задоволено.

Додатковим рішенням Господарського суду Одеської області від 30.09.2024 заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Тальберт» задоволено частково. Стягнуто з Регіонального відділення Фонду державного майна України по Одеській та Миколаївській областях на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Тальберт» витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 38 320,00 грн. Стягнуто з Державного підприємства «Морський торговельний порт «Чорноморськ» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Тальберт» витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 19 160,00 грн. В іншій частині заяви відмовлено.

Постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 26.03.2025 рішення Господарського суду Одеської області від 11.09.2024 скасовано, у задоволенні позову відмовлено.

Іншою постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 26.03.2025 апеляційну скаргу Державного підприємства «Морський торговельний порт «Чорноморськ» на додаткове рішення Господарського суду Одеської області від 30.09.2024 по справі №916/3317/23 задоволено. Додаткове рішення Господарського суду Одеської області від 30.09.2024 у справі №916/3317/23 скасовано. Відмовлено у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Тальберт» про стягнення судових (витрат на професійну правничу допомогу).

Додатковою постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 21.04.2025 у справі № 916/3317/23 стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Тальберт»: на користь Державного підприємства «Морський торговельний порт «Чорноморськ» судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 364 257,64 грн; на користь Регіонального відділення Фонду державного майна України по Одеській та Миколаївській областях судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 105 057,62 грн; на користь Державної казначейської служби України судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 107 988,29 грн.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 05.08.2025 касаційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Тальберт» задоволено частково. Скасовано постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 26.03.2025 у справі №916/3317/23 в частині відмови у задоволенні вимог про визнання недійсним договору оренди від 19.12.2022 №07, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Тальберт», Державним підприємством Морський торговельний порт «Чорноморськ» та Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Одеській та Миколаївській областях, і стягнення з Державного бюджету України через Державну казначейську службу України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Тальберт» 19 878 669,40 грн, справу в цій частині передано на новий розгляд до Південно-західного апеляційного господарського суду. В решті постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 26.03.2025 у справі №916/3317/23 залишено без змін. Скасовано додаткову постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 21.04.2025 у справі №916/3317/23.

Постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 18.03.2026:

-апеляційні скарги Державного підприємства «Морський торговельний порт «Чорноморськ», Державної казначейської служби України та Регіонального відділення Фонду державного майна України по Одеській та Миколаївській областях залишено без задоволення;

-викладено пункт перший резолютивної частини рішення Господарського суду Одеської області від 11.09.2024 у справі №916/3317/23 в наступній редакції: «Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Тальберт» задовольнити частково»;

-рішення Господарського суду Одеської області від 11.09.2024 у справі №916/3317/23 в частині задоволення позовних вимог про визнання недійсним договору оренди №07 від 19.12.2022, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Тальберт», Державним підприємством «Морський торговельний порт «Чорноморськ» та Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Одеській та Миколаївській областях змінено з мотивів, викладених у даній постанові; пункт 3 резолютивної частини рішення щодо вказаної позовної вимоги залишено без змін;

-рішення Господарського суду Одеської області від 11.09.2024 у справі №916/3317/23 в частині позовної вимоги про стягнення з Державного бюджету України через Державну казначейську службу України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Тальберт» 19 878 669,40 грн змінено та викладено пункт 4 резолютивної частини рішення у наступній редакції: «Стягнути з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Тальберт» (65098, м. Одеса, вул. Привозна, буд. 1; ) 19 878 669 (дев`ятнадцять мільйонів вісімсот сімдесят вісім тисяч шістсот шістдесят дев`ять) грн 40 коп».

-в частині розподілу судових витрат рішення змінено, викладено пункти 5, 6 резолютивної частини рішення Господарського суду Одеської області від 11.09.2024 у справі №916/3317/23 у наступній редакції:

« 5.Стягнути з Регіонального відділення Фонду державного майна України по Одеській та Миколаївській областях (65048, м. Одеса, вул. Велика Арнаутська, 15; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Тальберт» (65098, м. Одеса, вул. Привозна, буд. 1; ) судові витрати: по сплаті судового збору у розмірі 299 522 (двісті дев`яносто дев`ять тисяч п`ятсот двадцять дві) грн 04 коп. та витрати за проведення експертного дослідження у справі у розмірі 25 809 (двадцять п`ять тисяч вісімсот дев`ять) грн 84 коп.

6.Стягнути з Державного підприємства «Морський торговельний порт «Чорноморськ» (68001, Одеська обл., м. Чорноморськ, вул. Праці, буд. 6; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Тальберт» (65098, м.Одеса, вул. Привозна, буд. 1; ) судові витрати: по сплаті судового збору у розмірі 1342 (одна тисяча триста сорок дві) грн 00 коп. та витрати за проведення експертного дослідження у справі у розмірі 25 809 (двадцять п`ять тисяч вісімсот дев`ять) грн 84 коп»;

-стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Тальберт» (65098, м. Одеса, вул. Привозна, буд. 1; ) на користь Регіонального відділення Фонду державного майна України по Одеській та Миколаївській областях (65048, м.Одеса, вул. Велика Арнаутська, 15; ) 1 610,40 грн витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги;

-стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Тальберт» (65098, м. Одеса, вул. Привозна, буд. 1; ) на користь Державного підприємства «Морський торговельний порт «Чорноморськ» (68001, Одеська обл., м. Чорноморськ, вул.Праці, буд. 6; ) 1 610,40 грн витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги;

-стягнуто з Регіонального відділення Фонду державного майна України по Одеській та Миколаївській областях (65048, м. Одеса, вул. Велика Арнаутська, 15; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Тальберт» (65098, м. Одеса, вул. Привозна, буд. 1; ) 479 235,26 грн витрат по сплаті судового збору за подання касаційної скарги;

-стягнуто з Державного підприємства «Морський торговельний порт «Чорноморськ» (68001, Одеська обл., м. Чорноморськ, вул. Праці, буд. 6; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Тальберт» (65098, м.Одеса, вул. Привозна, буд. 1; ) 2 147,20 грн витрат по сплаті судового збору за подання касаційної скарги.

Доручено Господарському суду Одеської області видати відповідні накази із зазначенням всіх необхідних реквізитів.

23.03.2026 Товариство з обмеженою відповідальністю «Тальберт» через систему «Електронний суд» подало до Південно-західного апеляційного господарського суду заяву, в якій просило ухвалити додаткове рішення у справі №916/3317/23, яким відшкодувати за рахунок відповідачів судові витрати на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Тальберт», а саме:

-витрати на правничу допомогу у розмірі 30000,00 грн;

-витрати, пов`язані із залученням позивачем спеціалістів-геологів для проведення дослідження та складення звіту №43753619-ГЛ-2212/2022-ЦІВ-00.01 у розмірі 1 500 000,00 грн.

Крім того, 23.03.2026 Товариство з обмеженою відповідальністю «Тальберт» через систему «Електронний суд» подало до Південно-західного апеляційного господарського суду ще одну заяву, до якої долучило докази витрат на правничу допомогу у розмірі 30000,00 грн, понесених у суді апеляційної інстанції при новому апеляційному перегляді справи у скасованій частині, а також витрат, пов`язаних із залученням спеціалістів-геологів для проведення дослідження та складення звіту №43753619-ГЛ-2212/2022-ЦІВ-00.01 у розмірі 1 500 000,00 грн.

Розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Тальберт» про ухвалення додаткового рішення стосовно розподілу судових витрат у справі, Південно-західний апеляційний господарський суд дійшов висновку про відмову у її задоволенні з таких підстав.

Статтею 221 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

У випадку, визначеному частиною першою цієї статті, суд вирішує питання про судові витрати без повідомлення учасників справи. Якщо суд вважатиме за необхідне, для вирішення питання про судові витрати він може призначити судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог.

У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 244 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати.

Пунктом 12 частини третьої статті 2 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що до основних засад (принципів) господарського судочинства належить, зокрема, відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Статтею 123 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Частиною першою статті 124 Господарського процесуального кодексу України унормовано, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

Відповідно до частини восьмої статті 129 Господарського процесуального кодексу України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Південно-західний апеляційний господарський суд враховує, що за положенням частини другої статті 2 Господарського процесуального кодексу України суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Суб`єкти (учасники спору) завжди повинні мати можливість орієнтувати свою поведінку таким чином, щоб вона відповідала вимогам норми на момент вчинення дії.

Для приватного права апріорі властивою є така засада, як розумність. Розумність характерна як для оцінки/врахування поведінки учасників цивільного обороту, тлумачення матеріальних приватноправових норм, що здійснюється під час вирішення спорів, так і для тлумачення процесуальних норм (див., зокрема, постанову Верховного Суду від 16.06.2021 у справі №554/4741/19, постанову Верховного Суду у складі об`єднаної палати касаційного цивільного суду від 18.04.2022 у справі №520/1185/16-ц, постанову Великої Палати Верховного Суду від 08.02.2022 у справі № 209/3085/20).

За змістом статті 7 Господарського процесуального кодексу України суд зобов`язаний здійснювати правосуддя на засадах рівності учасників цивільного процесу перед законом і судом незалежно від будь-яких ознак.

Відповідно до статті 14 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 236 Господарського процесуального кодексу України).

Верховний Суд, вирішуючи питання про витрати, пов`язані з розглядом справи, зокрема, на професійну правничу допомогу та своєчасне подання доказів понесення додаткових витрат на професійну правничу допомогу, послідовно зробив такі висновки щодо застосування норм процесуального права у подібних правовідносинах:

-право сторони, яка має намір отримати за результатами розгляду спору по суті відшкодування витрат на професійну правничу допомогу за рахунок іншої сторони, керуючись положеннями статей 124, 129 Господарського процесуального кодексу України, кореспондується з її обов`язками: по-перше, зазначити попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла або очікує понести у зв`язку із розглядом справи у першій заяві по суті спору; по-друге, заявити про це до закінчення судових дебатів у справі; по-третє, подати до суду докази на підтвердження розміру таких витрат протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду (пункт 1.20. додаткової постанови Верховного Суду від 19.07.2021 у справі №910/16803/19);

-у разі неподання учасником справи попереднього розрахунку у суду є право, а не обов`язок відмовити у відшкодуванні відповідних судових витрат. Тобто сам по собі факт неподання стороною попереднього розрахунку судових витрат разом з першою заявою по суті спору не є безумовною та абсолютною підставою для відмови у відшкодуванні відповідних судових витрат (постанови Верховного Суду від 10.11.2022 у справі №910/9024/21, від 11.01.2024 у справі №924/423/23). З огляду на викладене, відмова у відшкодуванні витрат на правову допомогу є правом суду, а не обов`язком, реалізація якого є наслідком доведення стороною обставин того, що неподання іншою стороною попереднього (орієнтовного) розрахунку сум судових витрат, які ця особа понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи, порушило принцип змагальності та завадило стороні спору належним чином висловити свої міркування щодо їх обґрунтованості та співмірності заявлених до стягнення витрат. Вказане узгоджується з позицією, викладеною у постановах Верховного Суду від 29.09.2022 у справі №910/3055/20, від 14.12.2021 у справі №922/676/21, від 18.01.2022 у справі №910/2679/21, від 21.06.2022 у справі №908/574/20, від 13.06.2023 у справі №923/515/21, від 08.02.2024 у справі №295/3068/20);

-застосування відповідних положень статті 124 Господарського процесуального кодексу України вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням обставин кожної справи (постанови Верховного Суду від 08.02.2024 у справі №295/3068/20, від 18.01.2024 у справі №927/885/17);

-додаткове судове рішення є похідним від первісного судового акта, є його невід`ємною складовою, ухвалюється в тому самому складі та порядку, що й первісне судове рішення. Додаткове судове рішення є засобом усунення неповноти судового рішення, внаслідок якої, зокрема, залишилося невирішеним питання про судові витрати, складовою частиною яких є компенсація стороні витрат правничої допомоги. Також додаткове судове рішення може бути процесуальним засобом реалізації прав учасника справи, якщо воно ухвалюється за спеціальною заявою такого учасника, поданою з дотриманням відповідної процедури. Так, якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог (частина перша статті 246 Цивільного процесуального кодексу України). Подібне право має сторона в господарському судочинстві згідно з частиною першою статті 221 Господарського процесуального кодексу України (пункт 7.24 постанови Великої Палати Верховного Суду від 05.07.2023 у справі №911/3312/21);

-щодо заяви про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу та/чи подання доказів, то процесуальний закон не визначає конкретних вимог щодо змісту та форми такої заяви, зокрема не вказує на те, що вона повинна бути зроблена лише у письмовій формі, а також, що така заява має бути зроблена на певній процесуальній стадії. Закон лише встановлює граничний строк звернення із заявою - до закінчення судових дебатів (пункт 3.6. постанови Верховного Суду від 27.01.2022 у справі №921/221/21, пункт 20 постанови Верховного Суду від 31.05.2022 у справі №917/304/21);

-правила подання до закінчення судових дебатів у справі доказів на підтвердження понесених сторонами судових витрат встановлюються у випадку, коли справа слухається у відкритому судовому засіданні. В іншому випадку, коли справа призначається до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін для вирішення судом питання розподілу судових витрат у справі достатнім буде зазначити про ці докази у прохальній частині позовної заяви або ж надати їх протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови попередження про це до прийняття рішення по суті (постанова Верховного Суду від 21.10.2021 у справі №620/2936/20);

-потрібно розрізняти наслідки своєчасного неподання заяви про відшкодування судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, та доказів на підтвердження їх розміру, та загальні правила розподілу судових витрат за результатами розгляду справи. Неподання чи незаявлення стороною до закінчення судових дебатів у справі про необхідність розподілу судових витрат, пов`язаних із розглядом справи, крім судового збору, є підставою для відмови у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення щодо таких судових витрат. Неподання стороною доказів у підтвердження розміру витрат, пов`язаних із розглядом справи, до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву, має своїм процесуальним наслідком залишення такої заяви без розгляду (постанова Верховного Суду від 29.06.2022 у справі №161/5317/18);

Під час розгляду заяви Південно-західний апеляційний господарський суд також звертається до таких правових позицій:

-відшкодування судових витрат, у тому числі на професійну правничу допомогу, здійснюється за наявності відповідної заяви (клопотання) сторони, яку вона зробила до закінчення судових дебатів, а в суді касаційної інстанції - до прийняття постанови у справі (додаткова постанова Верховного Суду від 22.03.2018 у справі №910/9111/17 );

-відповідно, якщо учасник справи до закінчення судових дебатів (у суді касаційної інстанції - до прийняття постанови у справі) не заявив клопотання про компенсацію витрат на професійну правничу допомогу, суд не має підстав для розгляду питання про розподіл здійснених учасником витрат на професійну правничу допомогу (див. постанову Верховного Суду від 14.01.2019 у справі №927/26/18);

Разом із тим, Верховний Суд неодноразово та послідовно вказував, що:

-практична реалізація принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу (пункт 12 частини третьої статті 2 Господарського процесуального кодексу України) відбувається в такі етапи:

1)попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (стаття 124 Господарського процесуального кодексу України);

2)визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 126 Господарського процесуального кодексу України): подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу;

3)розподіл судових витрат (стаття 129 Господарського процесуального кодексу України).

Отже, право сторони, яка має намір отримати за результатами розгляду спору по суті відшкодування витрат на професійну правничу допомогу за рахунок іншої сторони, виходячи з положень статей 124, 129 Господарського процесуального кодексу України, кореспондується з її обов`язками: по-перше, зазначити попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла або очікує понести у зв`язку із розглядом справи у першій заяві по суті спору; по-друге, (1) заявити про розподіл судових витрат до закінчення судових дебатів у справі та (2) повідомити про надання відповідних доказів у визначені Господарським процесуальним кодексом України строки; по-третє, подати до суду докази на підтвердження розміру таких витрат з дотриманням вимог частини восьмої статті 129, статті 221 Господарського процесуального кодексу України (постанова Верховного Суду від 24.04.2025 у справі №906/145/24).

У контексті виконання Товариством з обмеженою відповідальністю «Тальберт» зазначених вище обов`язків апеляційний суд зазначає таке.

З матеріалів справи вбачається, що ні у відзивах на апеляційні скарги у цій справі, ані у судових засіданнях апеляційної інстанції, Товариство з обмеженою відповідальністю «Тальберт» не зазначило попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат, не просило апеляційний суд стягнути з відповідачів витрати на професійну правничу допомогу, та не зазначило, що у порядку частини восьмої статті 129 Господарського процесуального кодексу України відповідні докази будуть подані протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

Як вже зазначено вище, відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, здійснюється за наявності відповідної заяви (клопотання) сторони, яку вона зробила до закінчення судових дебатів у порядку частини восьмої статті 129 Господарського процесуального кодексу України, а в суді касаційної інстанції - до прийняття постанови (ухвали) у справі.

Південно-західний апеляційний суд виходить із того, що відповідно до послідовної та сталої правової позиції Верховного Суду певної форми відповідної заяви та вимог до її змісту законом не передбачено, отже, така заява може бути письмовою або усною (під час фіксування судового засідання технічними засобами).

Заява про подання доказів у порядку частини восьмої статті 129 Господарського процесуального кодексу України по своїй суті не є тотожним попередньому визначенню учасником справи суми судових витрат на професійну правничу допомогу, а також заяві про ухвалення додаткового судового рішення про розподіл судових витрат. Схожий висновок щодо заяв надано у постанові Верховного Суду від 30.05.2024 у справі №910/5316/21.

Втім, ні у відзивах на апеляційні скарги у цій справі, ані у судових засіданнях апеляційної інстанції, Товариством з обмеженою відповідальністю «Тальберт» у порядку частини восьмої статті 129 Господарського процесуального кодексу України не повідомлено апеляційний суд про намір надати докази, які підтверджують розмір витрат, які позивач сплатив або має сплатити у зв`язку з розглядом цієї справи у суді апеляційної інстанції, у визначені Господарським процесуальним кодексом України строки.

Південно-західний апеляційний господарський, досліджуючи та оцінюючи дотримання вимог 124, 129, 221 Господарського процесуального кодексу України, дійшов висновку, що підстави для розподілу витрат на професійну правничу допомогу мають існувати до того, як справа буде розглянута з ухваленням відповідного судового рішення, і з цим пов`язується ухвалення додаткового судового рішення в цій частині. Водночас, у цій справі, як вбачається з її матеріалів, представник позивача ані у відзивах на апеляційні скарги, ані під час усного виступу не зазначав (усно чи письмово) про намір/бажання тощо подати докази на відшкодування витрат на правничу допомогу у порядку частини восьмої статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

З огляду на викладене, встановивши, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Тальберт» не вказувало/не заявляло заяви/клопотання про намір подати докази на підтвердження судових витрат після ухвалення судового рішення, ураховуючи сталу та послідовну практику правових позицій у застосуванні статей 124, 129, 221, 244 Господарського процесуального кодексу України, адже, зокрема, неподання чи незаявлення стороною до закінчення судових дебатів у справі про намір подати докази на підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу, є підставою для відмови у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення щодо таких судових витрат, зважаючи, що це питання є ключове і вагоме у процесуальному аспекті вирішення розподілу витрат на правничу допомогу, апеляційний суд дійшов висновку про наявність підстав для відмови у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Тальберт» в частині стягнення витрат на правничу допомогу.

Стосовно заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Тальберт» в частині стягнення витрат, пов`язаних із залученням спеціалістів-геологів для проведення дослідження та складення звіту №43753619-ГЛ-2212/2022-ЦІВ-00.01 у розмірі 1 500 000,00 грн, колегія суддів зазначає, що додаткове судове рішення є засобом усунення неповноти судового рішення, внаслідок якої, зокрема, залишилося невирішеним питання про судові витрати, складовою частиною яких є компенсація стороні витрат, пов`язаних із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи. Натомість порушене заявником питання було вирішено Південно-західним апеляційним господарським судом у постанові від 18.03.2026 у даній справі, зокрема, зазначено, що оскільки у цій постанові апеляційний суд дійшов висновку, що технічний звіт інженерно-геологічних вишукувань №43753616-ГЛ-2212/2022-ЦІВ-00.01 не може підтверджувати обставини щодо невідповідності інформації, викладеної в оголошенні про оренду майна, та бути підставою для визнання договору оренди недійсним, тобто не враховано відповідний висновок як доказ, витрати щодо його складання у розмірі 1 500 000,00 грн покладаються на позивача.

Керуючись статтями 124, 129, 234, 235, 244 Господарського процесуального кодексу України, Південно-західний апеляційний господарський суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Тальберт» про ухвалення додаткового рішення у справі №916/3317/23 відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями.

Головуючий суддя Л.В. Поліщук

Суддя К.В. Богатир

Суддя С.В. Таран