ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про забезпечення позову

02.04.2026м. ДніпроСправа № 904/1766/26
За заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Гранресурси" (ідентифікаційний код 37170646; вул. Залiзничників, б.22, с. Усатове, Біляївський район, Одеська область, 67665)

про вжиття заходів до забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти боржника

У справі

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Гранресурси" (ідентифікаційний код 37170646; вул. Залiзничників, б.22, с. Усатове, Біляївський район, Одеська область, 67665)

До Приватного акціонерного товариства "Сармат" (ідентифікаційний код 31037360; вулиця Соборна, будинок 114, селище міського типу Широке, Широківський район, Дніпропетровська область, 53700)

про стягнення заборгованості у розмірі 1333621,3грн

Суддя Євстигнеєва Н.М.

С У Т Ь С П О Р У :

Товариство з обмеженою відповідальністю "Гранресурси" звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області із позовом про стягнення з Приватного акціонерного товариства "Сармат" заборгованості у розмірі 1333621,3грн, з яких:

-основна заборгованість у розмірі 1290453,00грн,

-пеня у розмірі 39243,91грн,

-3% річних у розмірі 3924,39грн.

В обгрунтування заявлених вимог зазначає, що між позивачем та відповідачем укладено договір № 2912-01/2025/ГР про надання комплексу послуг з обробки вантажів, відповідно до умов якого та Додатку № 1 до нього, позивач зобов`язався надавати послуги з перевалки кам`яного вугілля на терміналі, розташованому за адресою: Одеська обл., Одеський район, с-ще Усатове, вул. Залізничників, буд. 22. У період з 06 січня 2026 року по 16 лютого 2026 року, позивач надав відповідачу послуги з обробки вантажів на загальну суму 4 740 453,00 грн, про що свідчать акти приймання-передачі наданих послуг. Надані послуги оплачені відповідачем частково, станом на 02.03.2026 заборгованість складає 1290453,00грн.

У зв`язку із простроченням виконання зобов`язання позивачем, відповідно до п.5.2. договору нараховано пеня в розмірі 0,10% від суми заборгованості на загальну суму 39243,91грн.

На підставі ч.2 статті 625 Цивільного кодексу України позивачем нараховано 3%річних у розмірі 3924,39грн.

Згідно Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 31.03.2026 справу №904/1766/26 передано на розгляд судді Євстигнеєвої Н.М.

Разом з позовною заявою позивачем подано до суду заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти Приватного акціонерного товариства "Сармат", які знаходяться на усіх його банківських рахунках у тому числі на рахунку 1ІА0013695 у АТ "ОТП БАНК" (відомий позивачу на момент останньої оплати) у розмірі основної суми боргу заявленої у позовній заяві - 1 290 453,00 гривень.

Позивач просить не застосовувати до Товариства з обмеженою відповідальністю "Гранресурси" зустрічне забезпечення у зв`язку з відсутністю підстав для його застосування.

Позивач вважає, що у такий спосіб буде забезпечено виконання рішення суду. Накладення арешту в межах ціни позову на кошти, що належать відповідачу, не призведе до невиправданого обмеження майнових прав відповідача.

Згідно з частиною 1 статті 140 Господарського процесуального кодексу України заява про забезпечення позову розглядається судом без повідомлення учасників справи.

Дослідивши заяву про забезпечення позову та додані матеріали, суд дійшов висновку про її задоволення з наступних підстав.

Відповідно до частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Частиною першою статті 2 ГПК України встановлено, що завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Згідно з частиною першою статті 11 ГПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

Правові висновки щодо застосування ст. 136, 137 ГПК України у контексті мети та сутності забезпечення позову є послідовними і сталими, викладені, зокрема, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 24.04.2024 у справі № 754/5683/22, а також у постановах Верховного Суду від 08.07.2024 у справі № 910/1686/24 та від 26.08.2024 у справі № 922/1454/24.

Метою заходу забезпечення є підтримання status quo та запобігання втраті активів або перешкоджання виконанню майбутнього судового рішення, поки суд розглядає справу по суті (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі "Кюблер проти Німеччини"). Тимчасовий захід спрямований на те, щоб протягом судового розгляду щодо суті спору суд залишався в змозі розглянути позов заявника за звичайною процедурою та забезпечити продовження існування стану, який є предметом спору.

Забезпечення позову є превентивним процесуальним заходом, що має на меті запобігання можливим порушенням прав або охоронюваних законом інтересів позивача, гарантування реального виконання рішення суду та уникнення труднощів при його виконанні у разі задоволення позову.

Так, відповідно до статті 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача з метою реалізації в майбутньому актів правосуддя й задоволених вимог позивача.

Під забезпеченням позову необхідно розуміти вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, прийнятого за його позовом. Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може приховати майно, розтратити його, продати, знецінити.

Вжиття заходів забезпечення позову відповідно до статті 136 Господарського процесуального кодексу України є правом суду, а за наявності відповідних виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку підстав для забезпечення позову.

За умовами ст. 137 ГПК України позов забезпечується, зокрема: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб (п.1 ч.1).

Забезпечення позову є засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи. Воно полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судового рішення або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Сторона, яка звертається з заявою про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення з такою заявою. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених ст. 74 ГПК України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками судового процесу.

Заходи до забезпечення позову повинні бути співмірними з заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Заходи щодо забезпечення позову можуть бути вжиті судом лише в межах предмета позову (аналогічний правовий висновок міститься в постанові Верховного Суду від 18.02.2022 у справі №910/12404/21).

Під час вирішення питання щодо забезпечення позову обґрунтованість позову не досліджується, адже питання про обґрунтованість заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду заяви про забезпечення позову (такий правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 17.12.2018 у справі №914/970/18, від 10.11.2020 у справі №910/1200/20).

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання (постанова Великої Палати Верховного Суду від 15.09.2020 у справі №753/22860/17).

Умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, що має бути підтверджено доказами наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову.

Аналогічний висновок викладений в постановах Верховного Суду від 21.02.2020 у справі №910/9498/19, від 17.09.2020 у справі №910/72/20, від 15.01.2021 у справі №914/1939/20, від 16.02.2021 у справі №910/16866/20, від 15.04.2021 у справі №910/16370/20, від 24.06.2022 у справі №904/3783/21, від 26.09.2022 у справі №911/3208/21).

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивачів, а також можливість реального виконання рішення суду у випадку задоволення позову. Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

З урахуванням вимог, передбачених статтями 73, 74, 76 ГПК, достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується вжиття певного виду забезпечення позову (постанови Верховного Суду від 05.07.2023 у справі №910/2795/20, від 17.12.2020 у справі №910/11857/20).

Отже, у кожному конкретному випадку, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суду належить встановити наявність обставин, які свідчать про те, що в разі невжиття таких заходів можуть виникнути перешкоди для виконання рішення суду у разі задоволення позову. При цьому обов`язок доказування наявності таких обставин покладається на заявника.

Предметом позову є матеріально-правові вимоги позивача до відповідача про стягнення коштів за договором № 2912-01/2025/ГР від 29.12.2025 у розмірі 1333621,3грн

Таким чином, виконання судового рішення в цій справі (за умови задоволення позовних вимог) безпосередньо залежить від того, чи матиме відповідач необхідну суму грошових коштів.

В обґрунтування заяви про забезпечення позову позивач зазначає таке:

- з аналізу публічної фінансової звітності відповідача вбачається, що показники господарської діяльності відповідача погіршуються, що викликає обґрунтовані сумніви у можливості виконання імовірного рішення у справі на користь позивача, у зв`язку із чим ним прийнято рішення звернутись із заявою про забезпечення позову;

- фінансові показники підприємства свідчать про його неспроможність оперативно розрахуватися за зобов`язаннями, а саме:

дефіцит оборотних коштів: показник поточної ліквідності станом на 2025 рік становить лише 77,9%, при рекомендованому значенні понад 100%. Це означає, що оборотних активів підприємства недостатньо для покриття поточних боргів;

критична нестача грошових коштів: коефіцієнт абсолютної ліквідності (Сазп Кагіо) становить лише 3,2% (при нормі > 20%), що вказує на майже повну відсутність вільних коштів для негайних розрахунків з кредиторами;

висока фінансова залежність: коефіцієнт автономії становить лише 10,0%, що значно нижче оптимальних 50%. Це свідчить про те, що підприємство на 90% фінансується за рахунок запозичених коштів і є критично залежним від кредиторів.

Аналіз балансу вказує на стрімке зменшення майнової бази підприємства, що може свідчити про виведення активів:

зменшення вартості основних засобів: протягом 2025 року вартість основних засобів ПП "Сармат" скоротилася майже вдвічі з 264 113 тис. грн до 150 310 тис. грн. Таке різке скорочення необоротних активів у поєднанні з наявністю судових спорів може бути ознакою підготовки до ухилення від виконання зобов`язань шляхом продажу майна;

різке зменшення вартості основних засобів на суму понад 113 мільйонів гривень за 2025 рік для підприємства, основним видом діяльності якого є вантажний транспорт, свідчить про ймовірне відчуження транспортних засобів, що є ключовим активом боржника;

- проти боржника останнім часом винесено низку рішень про стягнення коштів, які він не виконує добровільно:

судові рішення про стягнення: Господарським судом Дніпропетровської області вже винесені рішення про стягнення боргу на користь ТОВ "INTER CARS UKRAINE" - справа № 904/6204/25 (понад 280 тис. грн) та ТОВ "Екскаватор спецсервіс" - справа № 904/7200/25 (близько 46 тис. грн);

системне невиконання зобов`язань: дані з реєстру виконавчих проваджень свідчать про численні відкриті та завершені провадження щодо підприємства (статус "Боржник"), що підтверджує системну недобросовісну поведінку компанії у питаннях погашення заборгованості;

загальний обсяг поточної кредиторської заборгованості Відповідача станом на кінець 2025 року сягнув критичної позначки у 491,7 млн грн, що в умовах системного невиконання судових рішень створює реальну загрозу черговості стягнення, де Позивач може втратити можливість фактичного отримання коштів без вжиття заходів забезпечення.

- наявні негативні тенденції ділової активності:

від`ємний робочий капітал: оборотність робочого капіталу має від`ємне значення (- 4,3 у 2025 році), що підтверджує використання боргів для фінансування поточної діяльності замість власних коштів;

зростання кредиторської заборгованості: заборгованість за товари, роботи та послуги за останній рік зросла з 268 496 тис. грн до 298 982 тис. грн.

Враховуючи вищезазначене, фінансові показники та поведінка суб`єкта у господарських відносинах свідчать про ймовірність його банкрутства, що ставить під загрозу можливість виконання ним своїх зобов`язань.

У якості доказів позивачем долучено до заяви про забезпечення позову: роздруківка з системи YouСоntrol фінансовий скорінг; роздруківка з системи YouСоntrol фінансово-майновий стан 2024-2025 рр; роздруківка про наявність виконавчих проваджень; роздруківка щодо останніх судових рішень.

Беручи до уваги, що позивач звернувся до суду з майновою позовною вимогою, судове рішення у разі задоволення якого вимагатиме примусового виконання, то в цьому випадку має застосовуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити та унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду. При цьому має досліджуватися, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, оскільки позивач не зможе їх захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду Верховного Суду від 16.08.2018 у справі № 910/1040/18 та постановах Верховного Суду від 19.12.2018 у справі № 910/9254/18, від 22.01.2021 у справі № 910/5550/19.

У п.п. 47-48 постанови від 24.04.2024 у справі № 754/5683/22 Велика Палата Верховного Суду вказала, що при розгляді заяви про забезпечення позову ключовим є встановлення судом: 1) наявності спору між сторонами; 2) ризику незабезпечення ефективного захисту порушених прав позивача, який може проявлятися як через вплив на виконуваність рішення суду у конкретній справі, так і шляхом перешкоджання поновленню порушених чи оспорюваних прав позивача, за захистом яких він звернувся до суду; 3) співмірності обраного позивачем виду забезпечення позову з пред`явленими позовними вимогами та 4) дійсної мети звернення особи до суду з заявою про забезпечення позову, зокрема, чи не є таке звернення спрямованим на зловживання учасником справи своїми правами.

Наявність або відсутність підстав для забезпечення позову суд вирішує в кожній конкретній справі з урахуванням установлених фактичних обставин такої справи та загальних передумов для вчинення відповідної процесуальної дії.

Умовою застосування заходів забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом (ч. 3 ст. 13 ГПК України).

Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду звернув увагу на те, що у випадку подання позову про стягнення грошових коштів можливість відповідача в будь-який момент як розпорядитися коштами, які знаходяться на його рахунках, так і відчужити майно, яке знаходиться у його власності, є беззаперечною, що в майбутньому утруднить виконання судового рішення, якщо таке буде ухвалене на користь позивача. За таких умов вимога надання доказів щодо очевидних речей (доведення нічим не обмеженого права відповідача в будь-який момент розпорядитися своїм майном) свідчить про застосування судом завищеного або навіть заздалегідь недосяжного стандарту доказування, що порушує баланс інтересів сторін (п. 23 постанови від 03.03.2023 у cправі № 905/448/22).

Виконання в майбутньому судового рішення у справі про стягнення грошових коштів, у разі задоволення позовних вимог, безпосередньо пов`язане з обставинами наявності у боржника присудженої до стягнення суми заборгованості. Заборона відчуження або арешт майна, які накладаються судом для забезпечення позову про стягнення грошових коштів, мають на меті подальше звернення стягнення на таке майно у разі задоволення позову.

При цьому, обраний вид забезпечення позову не призведе до невиправданого обмеження майнових прав відповідача, оскільки арештоване майно (грошові кошти боржника) фактично перебуває у володінні власника, а обмежується лише можливість розпоряджатися ним.

Крім того, у разі задоволення позову у справі про стягнення грошових коштів боржник матиме безумовну можливість розрахуватися із позивачем, за умови наявності у нього грошових коштів у необхідних для цього розмірах, без застосування процедури звернення стягнення на майно боржника.

У вирішенні питання щодо забезпечення позову, обґрунтованість позову не досліджується, оскільки воно є предметом перевірки судом під час розгляду справи по суті. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 17.12.2018 у справі № 914/970/18, від 10.11.2020 у справі № 910/1200/20, від 09.06.2022 року у справі № 369/16176/20.

З огляду на викладене, врахувавши предмет і підстави позову у справі, дослідивши надані позивачем докази, суд дійшов висновку про доцільність арешту коштів у межах суми основного боргу 1290453,00грн, адже вони відповідають вимогам процесуального законодавства щодо розумності, обґрунтованості, адекватності, збалансованості інтересів сторін, наявності зв`язку з предметом позовних вимог та можуть забезпечити ефективний захист прав або інтересів позивача в разі ухвалення рішення про задоволення позову.

Частиною 6 статті 140 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову.

У частині 1 статті 141 Господарського процесуального кодексу України зазначено, що суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення).

У даному випадку суд не вбачає підстав задля застосовування зустрічного забезпечення з огляду на те, що відповідні заходи не призведуть до негативних наслідків для відповідача чи інших осіб, та спрямовані на те, щоб не допустити перехід права власності до третіх осіб, що унеможливить виконання можливого рішення у даній справі та призведе до необхідності звернення до суду з іншими позовами, більше того, такі заходи носять тимчасовий характер, що є адекватною мірою та балансом інтересів сторін у такій ситуації.

Аналогічні позиції щодо такого питання викладені у постановах Верховного Суду у справі № 916/870/18 від 15.01.2019 та № 916/73/19 від 27.06.2019.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає заявлені позивачем заходи забезпечення позову обґрунтованими, адекватними та співмірними із позовними вимогами та такими, що забезпечують збалансованість інтересів сторін.

Таким чином, заява про забезпечення позову підлягає задоволенню у повному обсязі.

Керуючись статтями 73, 74, 136 - 144, 232 - 235 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

У Х В А Л И В:

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Гранресурси" про вжиття заходів до забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти боржника у межах основної суми боргу 1 290 453,00 гривень задовольнити.

Накласти арешт на грошові кошти Приватного акціонерного товариства "Сармат" (ідентифікаційний код 31037360; вулиця Соборна, будинок 114, селище міського типу Широке, Широківський район, Дніпропетровська область, 53700), які знаходяться на усіх його банківських рахунках, у тому числі на рахунку 1ІА0013695 у АТ "ОТП БАНК" (відомий позивачу на момент останньої оплати) у межах основної суми боргу - 1 290 453,00 грн (один мільйон двісті дев`яносто тисяч чотириста п`ятдесят три гривні 00 копійок).

Стягувачем за даною ухвалою є: Товариство з обмеженою відповідальністю "Гранресурси" (ідентифікаційний код 37170646; вул. Залiзничників, б.22, с. Усатове, Біляївський район, Одеська область, 67665)

Боржником за даною ухвалою є: Приватне акціонерне товариство "Сармат" (ідентифікаційний код 31037360; вулиця Соборна, будинок 114, селище міського типу Широке, Широківський район, Дніпропетровська область, 53700)

Ухвала про забезпечення позову є виконавчим документом, набирає законної сили з дати її прийняття та підлягає негайному виконанню в порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження".

Дата набрання ухвалою законної сили 02.04.2026.

Строк пред`явлення ухвали до виконання становить три роки - до 03.04.2029.

Учасники судового процесу мають право звернутися до суду з клопотанням про скасування заходів забезпечення позову повністю чи частково. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

Ухвала може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені статтями 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Н.М. Євстигнеєва