РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

09.04.2026Справа №910/13806/25

Суддя Господарського суду міста Києва Бойко Р.В. розглянувши у порядку письмового провадження справу за позовом Управління з питань реклами виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Баролді"

про стягнення заборгованості у розмірі 56 856,03 грн,

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2025 року Управління з питань реклами виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) звернулось до Господарського суду міста Києва із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Баролді" про стягнення заборгованості у розмірі 56 856,03 грн.

В обґрунтування позовних вимог Управління з питань реклами виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) стверджує, що Товариством з обмеженою відповідальністю "Баролді" не було виконано своїх грошових зобов`язань за Договором №791/19 тимчасового користування місцем, що перебуває у комунальній власності територіальної громади м. Києва, для розміщення рекламного засобу від 23.10.2019 з оплати тимчасового користування місцями у період з 01.10.2024 по 30.09.2025, у зв`язку з чим у відповідача виник борг у розмірі 44 024,12 грн.

Крім того, посилаючись на неналежне виконанням відповідачем своїх грошових зобов`язань за Договором №791/19 від 23.10.2019, позивач стверджує про наявність правових підстав для стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Баролді" нарахованої за період з 21.10.2024 по 01.10.2025 пені у розмірі 4 863,56 грн, нарахованих за період з 20.10.2024 по 01.10.2025 інфляційних втрат у розмірі 1 315,59 грн та 3% річних у розмірі 623,12 грн, а також штрафу у розмірі 6 029,64 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.11.2025 відкрито провадження у справі №910/13806/25; вирішено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін; встановлено сторонам строки для подання заяв по суті спору.

Частиною 5 статті 176 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої статті 120 цього Кодексу..

Згідно приписів ч. 7 ст. 120 Господарського процесуального кодексу України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають електронного кабінету та яких неможливо сповістити за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає чи не перебуває.

Оскільки відповідачем не було виконано свого обов`язку з реєстрації свого електронного кабінету у Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), то ухвала суду від 11.11.2025 була надіслана відповідачу 12.11.2025 на адресу, яка вказана у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (02005, м. Київ, вул. Маланюка Євгена, буд. 101), рекомендованим листом з повідомленням про вручення, що підтверджується відтиском печатки про відправлення на зворотному боці ухвали.

Однак поштове відправлення №R04 не було вручене відповідачу та було повернуте до суду 04.12.2025 у зв`язку з відсутністю адресата за вказаною адресою, що підтверджується довідкою відділення поштового зв`язку від 21.11.2025 на відповідному конверті.

Згідно пункту 5 частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Таким чином, керуючись приписами п. 5 ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України, суд приходить до висновку, що ухвала суду від 11.11.2025 є такою, що вручена Товариству з обмеженою відповідальністю "Баролді" 21.11.2025.

Статтею 113 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом.

За приписами ч. 8 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Суд має встановити такий строк подання відзиву, який дозволить відповідачу підготувати його та відповідні докази, а іншим учасникам справи - отримати відзив не пізніше першого підготовчого засідання у справі.

Пунктом 4 резолютивної частини ухвали Господарського суду міста Києва від 11.11.2025 у справі №910/13806/25 встановлено Товариству з обмеженою відповідальністю "Баролді" строк на подання відзиву з долученими до нього доказами та з доказами його направлення позивачу - протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення даної ухвали.

Перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок (ч. 1 ст. 116 Господарського процесуального кодексу України).

Отже Товариство з обмеженою відповідальністю "Баролді" вправі було подати відзив на позов у строк до 08.12.2025 включно (згідно ч. 4 ст. 116 Господарського процесуального кодексу України, оскільки останній день 15-денного строку на подання відзиву припадав на вихідний день - 06.12.2025 - суботу).

Відповідач своїм правом на подання відзиву на позов у визначений судом у відповідності до положень Господарського процесуального кодексу України строк не скористався, відтак справа підлягає вирішенню за наявними матеріалами з огляду на приписи ч. 9 ст. 165 та ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва встановив наступне.

23.10.2019 між Управлінням з питань реклами виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (робочий орган) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Баролді" (рекламорозповсюджувач) укладено Договір №791/19 тимчасового користування місцем, що перебуває у комунальній власності територіальної громади міста Києва, для розміщення рекламного засобу (надалі - Договір), у відповідності до п. 1.1 якого за цим договором на підставі відповідного наказу робочого органу про встановлення пріоритету на місце для розміщення рекламного засобу, дозволу на розміщення зовнішньої реклами, наданого на підставі розпорядження виконавчого органу Київської міської рада (Київської міської державної адміністрації), рекламорозповсюджувачеві надається право тимчасового платного користування місцем, що перебуває у комунальній власності територіальної громади м. Києва, виключно для розміщення та експлуатації рекламного засобу.

Відповідно до пункту 1.2 Договору рекламорозповсюджувач зобов`язується прийняти в платне користування місце та користуватись наданим йому місцем добросовісно та розумно відповідно до загальних вимог законодавства України, правил щодо благоустрою населених пунктів, умов цього договору та Порядку розміщення зовнішньої реклами в місті Києві, затвердженого розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 05.02.2019 №207, зареєстрованого в Головному територіальному управлінні юстиції у місті Києві 25.02.2019 за №34/2211 (надалі - Порядок), своєчасно та у повному обсязі відповідно до договору здійснювати оплату за тимчасове користування місцем, сумлінно виконувати усі свої обов`язки за цим договором, самостійно нести відповідальність за технічний стан рекламного засобу (далі - РЗ), порушення вимог техніки безпеки під час розташування та експлуатації РЗ, утримання місця у належному санітарному стані відповідно до законодавства.

Пунктом 1.3 Договору визначено, що надання права тимчасового користування місцем за цим договором є правом користування чужим майном і не передбачає надання будь-якого майна у володіння чи розпорядження, не підлягає відчуженню, та може бути припинене за рішенням суду на вимогу власника чи уповноваженої ним особи (балансоутримувача) місця за наявності обставин, які мають істотне значення, в тому числі якщо право користування перешкоджає використанню майна за його цільовим призначенням.

Згідно з пунктом 5.2.3 Договору рекламорозповсюджувач зобов`язаний не пізніше 20 числа поточного місяця, отримувати та сплачувати рахунки за право тимчасового користування, у тому числі у разі встановлення/продовження пріоритету.

У пунктах 6.1 та 6.2 Договору сторони домовились, що ціною цього договору є плата за тимчасове користування, розмір якої відповідно до статті 632 Цивільного кодексу України визначається та розраховується на підставі рішень Київської міської ради або розпоряджень її виконавчого органу залежно від встановлених за рекламорозповсюджувачем пріоритетів та наданих дозволів, вказаних у відповідних адресних переліках. Плата за тимчасове користування місцем нараховується, зараховується та використовується робочим органом в порядку визначеному рішеннями Київської міської ради або її виконавчого органу.

Підставою для нарахування плати за тимчасове користування місцями та внесення рекламорозповсюджувачем відповідної плати є рішення робочого органу про встановлення/продовження пріоритету, рішення виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про надання/продовження дозволу, інші юридичні факти відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України (п. 6.3 Договору).

У пункті 6.4 Договору зазначено, що плата щомісячно перераховується рекламорозповсюджувачем то бюджету міста Києва відповідно до умов договору. У разі прострочення термінів сплат, визначених договором, розмір несплаченої суми плат коригується з урахуванням штрафів, пені та індексу інфляції відповідно до умов договору та законодавства.

Пункті 6.5. Договору передбачено, що рекламорозповсюджувач не звільняється від плати при відсутності РЗ на місці щодо якого виконавчим органом Київської міської рані (Київською міською державною адміністрацією) прийнято рішення про надання/продовження дозволу.

За змістом пункту 6.6 Договору плата нараховується з дати прийняття рішення про встановлення пріоритету, надання дозволу. При продовженні строку дії пріоритету, продовженні строку дії дозволу плата нараховується з дати, з якої продовжено строк дії пріоритету або дозволу.

Плата за тимчасове користування місцем нараховується: до дати закінчення строку дії дозволу; до дати прийняття розпорядження виконавчим органом Київської міської ради (Київською міською державною адміністрацією) про анулювання дозволу - у разі звернення рекламорозповсюджувача із заявою про анулювання дозволу; до дати прийняття розпорядження виконавчим органом Київської міської ради (Київською міською державною адміністрацією) про відмову у продовженні строку дії дозволу (у випадку коли таке розпорядження прийняте після закінчення строку дії дозволу) - у разі звернення рекламорозповсюджувача із заявою про продовження дозволу. У разі нездійснення рекламорозповсюджувачем демонтажу РЗ відповідно до п. 5.2.7 Договору після закінчення строку дії дозволу плата нараховується за весь час фактичного користування рекламорозповсюджувачем місцем до моменту здійснення демонтажу та складання відповідного акту обстеження місця розташування РЗ робочим органом або КП "Київреклама" (п. 6.8 Договору).

Згідно з пунктами 6.13, 6.14 (в редакції Додаткової угоди №791/19-1 від 06.07.2020) Договору розрахунковим періодом надання місця у тимчасове користування та нарахування плати за тимчасове користування місцем є календарний місяць. Плата за тимчасове користування місцем, штрафні санкції за прострочення здійснення платежів нараховуються робочим органом щомісячно та переказуються рекламорозповсюджувачем не пізніше 20-го числа поточного місяця, виключно на казначейський рахунок для зарахування до цільового фонду спеціального фонду бюджету міста Києва в розмірах, зазначених у рахунках. Номер казначейського рахунку для переказу плати визначається органами Державної казначейської служби відповідно до плану рахунків бухгалтерського обліку в державному секторі та вказується у рахунку. Сплата заборгованості та штрафних санкцій за прострочення здійснення платежів за періоди попередніх років переказується на рахунки у Головному управлінні Державної казначейської служби України у м. Києві, що є дійсними на момент проведення переказів. Факт неотримання рахунку не звільняє рекламорозповсюджувача від здійснення плати.

У пункті 6.15 Договору зазначено, що акт користування місцем, що перебуває у комунальній власності територіальної громади м. Києва, для розміщення рекламного засобу до договору із наведеним в ньому розрахунком плати за тимчасове користування місцем підтверджує факт тимчасового користування місцем у відповідному розрахунковому періоді.

Пунктом 7.2 Договору визначено право робочого органу застосовувати до рекламорозповсюджувача за несвоєчасне або неповне внесення платежів штрафні санкції у вигляді пені за несвоєчасне або неповне внесення платежів у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діяла у період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми.

У пункті 7.3 Договору сторонами погоджено, що робочий орган має право додатково нарахувати боржнику за прострочення внесення платежів за тимчасове користування, що складає більше 1 місяця - штраф у розмірі 15 відсотків простроченої суми.

Цей договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами та скріплення печатками та діє щодо кожного місця розміщення РЗ протягом строку дії встановленого пріоритету та/або дозволу, а також протягом строку фактичного користування місцем. Припинення пріоритету або дозволу щодо окремого місця для розміщення РЗ у разі наявності у рекламорозповсюджувача інших чинних пріоритетів та/або дозволів не тягне за собою припинення цього договору в цілому. Цей договір припиняється внаслідок: анулювання (припинення) усіх дозволів, наданих рекламорозповсюджувачу, втрати (скасування) пріоритету на місце розміщення РЗ, у разі, якщо на інші місця пріоритет надано не було; не переоформлення дозволу у встановлених законодавством випадках та порядку; в інших випадках, передбачених цим Договором та чинним законодавством. Закінчення строку дії Договору, його припинення, розірвання, відмова від Договору не звільняє рекламорозповсюджувача від виконання обов`язків, що залишилися невиконані ним протягом строку дії договору, в тому числі зобов`язання зі сплати заборгованості та заходів відповідальності, визначених договором. Відповідно до статті 631 Цивільного кодексу України умови договору застосовуються до відносин між сторонами, які виникли до його укладення або настання змін правовідносин під час його дії (пункти 8.1-8.4 Договору).

Відповідно до адресного переліку №1 від 23.10.2019 (Додаток №1 до Договору) відповідачу було надано право тимчасового користування з 22.05.2018 по 21.05.2023 трьома місцями, що перебувають у комунальній власності територіальної громади м. Києва, для розміщення спеціальних рекламних конструкцій на фасаді будинку (будівлі) (розміром 1 000 х 1 000) та право тимчасового користування з 17.07.2018 по 16.07.2023 одним місцем, що перебуває у комунальній власності територіальної громади м. Києва, для розміщення спеціальної рекламної конструкції на фасаді будинку (будівлі) (розміром 0,800 х 0,800) на будинку №48 по вул. Велика Васильківська (до перейменування - вул. Червоноармійська) у м. Києві. Загальний розмір плати за користування місцями за місяць - 2 193,50 грн.

Згідно адресного переліку №2 від 23.10.2019 (Додаток №2 до Договору) відповідачу було надано право тимчасового користування з 21.10.2019 по 20.01.2020 одним місцем, що перебуває у комунальній власності територіальної громади м. Києва, для розміщення спеціальної рекламної конструкції на фасаді будинку (будівлі) (розміром 2 000 х 0,850) на будинку №48 по вул. Велика Васильківська (до перейменування - вул. Червоноармійська) у м. Києві. Розмір плати за користування місцем за місяць - 871,25 грн.

Згідно адресного переліку №3 від 21.11.2019 (Додаток №3 до Договору) відповідачу було надано право тимчасового користування з 18.11.2019 по 17.02.2020 одним місцем, що перебуває у комунальній власності територіальної громади м. Києва, для розміщення спеціальної рекламної конструкції на фасаді будинку (будівлі) (розміром 1 750 х 0,930) на будинку №48 по вул. Велика Васильківська (до перейменування - вул. Червоноармійська) у м. Києві. Розмір плати за користування місцем за місяць - 834,09 грн.

Згідно адресного переліку №4 від 27.11.2019 (Додаток №4 до Договору) відповідачу було надано право тимчасового користування з 21.11.2019 по 20.02.2020 одним місцем, що перебуває у комунальній власності територіальної громади м. Києва, для розміщення спеціальної рекламної конструкції на фасаді будинку (будівлі) (розміром 1 600 х 0,850) на будинку №48 по вул. Велика Васильківська (до перейменування - вул. Червоноармійська) у м. Києві. Розмір плати за користування місцем за місяць - 697,00 грн.

Згідно адресного переліку №5 від 06.07.2020 (Додаток №5 до Договору) відповідачу було надано право тимчасового користування з 27.05.2020 по 26.08.2020 трьома місцями, що перебувають у комунальній власності територіальної громади м. Києва, для розміщення спеціальних рекламних конструкцій на фасаді будинку (будівлі) (розмірами 2 000 х 0,850 та 1 750 х 0,930) на будинку №48 по вул. Велика Васильківська (до перейменування - вул. Червоноармійська) у м. Києві. Загальний розмір плати за користування місцями за місяць - 2 539,43 грн.

Згідно адресного переліку №6 від 27.07.2020 (Додаток №7 до Договору) відповідачу було надано право тимчасового користування з 09.07.2020 по 08.07.2025 двома місцями, що перебувають у комунальній власності територіальної громади м. Києва, для розміщення спеціальних рекламних конструкцій на фасаді будинку (будівлі) (розміром 1 750 х 0,930) на будинку №48 по вул. Велика Васильківська (до перейменування - вул. Червоноармійська) у м. Києві. Загальний розмір плати за користування місцями за місяць - 1 668,18 грн.

Згідно адресного переліку №7 від 21.12.2020 (Додаток №8 до Договору) відповідачу було надано право тимчасового користування з 10.08.2020 по 09.08.2025 одним місцем, що перебуває у комунальній власності територіальної громади м. Києва, для розміщення спеціальної рекламної конструкції на фасаді будинку (будівлі) (розміром 2 000 х 0,850) на будинку №48 по вул. Велика Васильківська (до перейменування - вул. Червоноармійська) у м. Києві. Розмір плати за користування місцем за місяць - 871,25 грн.

Згідно адресного переліку №9 від 26.11.2021 (Додаток №9 до Договору) відповідачу було надано право тимчасового користування з 08.11.2021 по 07.02.2022 двома місцями, що перебувають у комунальній власності територіальної громади м. Києва, для розміщення спеціальних рекламних конструкцій на фасаді будинку (будівлі) (розміром 1 220 х 0,410) на будинку №48 по вул. Велика Васильківська (до перейменування - вул. Червоноармійська) у м. Києві. Загальний розмір плати за користування місцями за місяць - 1 025,00 грн.

Згідно адресного переліку №10 від 17.06.2022 (Додаток №10 до Договору) відповідачу було надано право тимчасового користування з 21.01.2022 по 20.01.2027 двома місцями, що перебувають у комунальній власності територіальної громади м. Києва, для розміщення спеціальних рекламних конструкцій на фасаді будинку (будівлі) (розміром 1 220 х 0,410) на будинку №48 по вул. Велика Васильківська (до перейменування - вул. Червоноармійська) у м. Києві. Загальний розмір плати за користування місцями за місяць - 1 025,00 грн.

У зв`язку з набранням чинності постановою Кабінету Міністрів України від 18.03.2022 №314 "Деякі питання забезпечення провадження господарської діяльності в умовах воєнного стану", відповідно до підпункту 5 пункту 1 якої строки дії діючих строкових документів дозвільного характеру автоматично продовжуються на період воєнного стану та три місяці з дня його припинення чи скасування, сторони уклали Додаткову угоду №791/19-2 від 01.08.2024, в якій погодили, що датою закінчення строку дії дозволу(ів), яка(і) зазначена(і) в адресному(их) переліках) до Договору є календарна дата, на яку припадає закінчення тримісячного строку з дня припинення чи скасування воєнного стану.

У пункті 1.2 Додаткової угоди №791/19-2 від 01.08.2024 вказано, що положення цієї угоди застосовується виключно до дозволів, наданих рекламорозповсюджувачу на підставі відповідних розпоряджень виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), які зазначені в адресному(их) переліку(ах) до Договору та строк дії яких закінчується у період дії воєнного стану в Україні, введеного згідно з Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24,02.2022 №2102-ІХ, а саме: трьох дозволів (№№ 66316-18, 66317-18, 66318-18) на право тимчасового користування трьома місцями, що перебувають у комунальній власності територіальної громади м. Києва, для розміщення спеціальних рекламних конструкцій на фасаді будинку (будівлі) (прощею проекції 1.0000) на будинку №48 по вул. Велика Васильківська (до перейменування - вул. Червоноармійська) у м. Києві та одного дозволу (№67067-18) на право тимчасового користування трьома місцями, що перебувають у комунальній власності територіальної громади м. Києва, для розміщення спеціальної рекламної конструкції, що розміщується під кутом до фасаду будинку (будівлі), (прощею проекції 1.2800) на будинку №48 по вул. Велика Васильківська (до перейменування - вул. Червоноармійська) у м. Києві. Загальний розмір плати за користування місцями за місяць - 2 193,50 грн.

У пункті 1.3 Додаткової угоди №791/19-2 від 01.08.2024 рекламорозповсюджувач зобов`язався оплачувати виставлені робочим органом рахунки за право тимчасового користування місцем(-ями) для розміщення рекламного(-их) засобу(-ів) щодо дозволів, строки дії яких є такими, що автоматично продовжені.

Положення цієї Угоди, застосовуються до відносин між сторонами, які виникли до її укладення, починаючи з дати введення воєнного стану в Україні, відповідно до ч. 3 ст. 631 ЦК України (п. 2 Додаткової угоди №791/19-2 від 01.08.2024).

Згідно адресного переліку №11 від 21.08.2024 (Додаток №12 до Договору) відповідачу було надано право тимчасового користування з 10.02.2025 по 09.02.2030 трьома місцями, що перебувають у комунальній власності територіальної громади м. Києва, для розміщення спеціальних рекламних конструкцій на фасаді будинку (будівлі) (прощею проекції 1.0000) на будинку №48 по вул. Велика Васильківська (до перейменування - вул. Червоноармійська) у м. Києві. Загальний розмір плати за користування місцями за місяць - 1 537,50 грн.

Також до матеріалів справи долучено Дозволи на розміщення рекламних засобів №92793-21, №92794-21, №66316-18, №66317-18, №77042-20, №77037-20, №77022-20, №67067-18.

Спір у справі виник у зв`язку з твердженнями позивача, що відповідач у період з 01.10.2024 по 30.09.2025 не сплачував за право тимчасового користування місцями для розміщення рекламних засобів, у зв`язку з чим наявні правові підстави для стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Баролді" боргу у розмірі 44 024,12 грн, а також пені у розмірі 4 863,56 грн, штрафу у розмірі 6 029,64 грн, інфляційних втрат у розмірі 1 315,59 грн та 3% річних у розмірі 623,12 грн.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Аналізуючи спірний правочин, судом враховано, що специфіка користування майном за Договором - розміщення на фасаді будинку рекламних засобів унеможливлює користування таким майном як власником, так і іншими особами, зокрема власник чи інші особи не можуть розмістити на відповідному місці свої рекламні засоби.

Відтак, дослідивши зміст укладеного між позивачем та відповідачем Договору, суд дійшов висновку, що Договір є договором оренди, а відтак між сторонами виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання Глави 58 Цивільного кодексу України.

Вказаний Договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов`язань, а саме майново-господарських зобов`язань згідно ст. ст. 11, 202, 509, 759, 793, 797 Цивільного кодексу України, і згідно ст. 629 Цивільного кодексу України є обов`язковим для виконання сторонами.

Зважаючи на закріплену в ст. 204 Цивільного кодексу України презумпцію правомірності правочину та відсутність жодних доказів оспорення дійсності Договору, у суду відсутні підстави для надання правової оцінки правомірності укладеного сторонами правочину.

Відповідно до статті 16 Закону України "Про рекламу" розміщення зовнішньої реклами у населених пунктах проводиться на підставі дозволів, що надаються виконавчими органами сільських, селищних, міських рад, а поза межами населених пунктів - на підставі дозволів, що надаються обласними державними адміністраціями, а на території Автономної Республіки Крим - Радою міністрів Автономної Республіки Крим, в порядку, встановленому цими органами на підставі типових правил, що затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 32 Типових правил розміщення зовнішньої реклами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №2067 від 29.12.2003, визначено, що плата за тимчасове користування місцем розташування рекламних засобів, що перебуває у комунальній власності, встановлюється у порядку, визначеному органами місцевого самоврядування, а місцем, що перебуває у державній або приватній власності, - на договірних засадах з його власником або уповноваженим ним органом (особою). При цьому площа місця розташування рекламного засобу визначається як сума площі горизонтальної проекції рекламного засобу на це місце та прилеглої ділянки завширшки 0,5 метра за периметром горизонтальної проекції цього засобу. Для неназемного та недахового рекламного засобу площа місця дорівнює площі вертикальної проекції цього засобу на уявну паралельну їй площину.

У частині 1 статті 759 Цивільного кодексу України вказано, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Частиною 1 статті 795 Цивільного кодексу України передбачено, що передання наймачеві будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) оформляється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору. З цього моменту починається обчислення строку договору найму, якщо інше не встановлено договором.

Підписаним представниками та скріпленим печатками сторін адресними переліками, які за своєю суттю є актами приймання-передачі у користування майна, підтверджується передання позивачем відповідачу у тимчасове користування місць, що перебувають у комунальній власності територіальної громади м. Києва, для розміщення спеціальних рекламних конструкцій на фасаді будинку (будівлі) на будинку №48 по вул. Велика Васильківська (до перейменування - вул. Червоноармійська) у м. Києві.

За приписами частини 2 статті 795 Цивільного кодексу України повернення наймачем предмета договору найму оформляється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору. З цього моменту договір найму припиняється.

Матеріали справи не містять доказів повернення (відповідного акту) відповідачем позивачу спірного майна з користування. Натомість Додатковою угодою №791/19-2 від 01.08.2024 сторони погодили продовжити строк користування місцем до календарної дати, на яку припадає закінчення тримісячного строку з дня припинення чи скасування воєнного стану.

З огляду на наведене суд приходить до висновку, що матеріали справи свідчать про здійснення користування Товариством з обмеженою відповідальністю "Баролді" місцями, що перебувають у комунальній власності територіальної громади м. Києва, для розміщення спеціальних рекламних конструкцій на фасаді будинку (будівлі) на будинку №48 по вул. Велика Васильківська (до перейменування - вул. Червоноармійська) у м. Києві у період з 01.10.2024 по 30.09.2025.

Приписами ч. 1 ст. 762 Цивільного кодексу України визначено, що за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

У адресних переліках сторонами погоджено розміри плати за користування кожним місцем.

Позивачем до позовної заяви долучено виставлені відповідачу помісячно рахунки на оплату за спірний період, а також розрахунки коригування до зазначених рахунків.

За розрахунками Управління з питань реклами виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) Товариство з обмеженою відповідальністю "Баролді" повинне сплатити за користування місцями для розміщення реклами у період з 01.10.2024 по 30.09.2025 плату у загальному розмірі 44 024,12 грн.

У матеріалах справи відсутні докази наявності у Товариства з обмеженою відповідальністю "Баролді" заперечень з приводу здійсненого позивачем розрахунку плати за користування місцем за спірний період.

Таким чином, матеріалами справи підтверджується наявність у Товариства з обмеженою відповідальністю "Баролді" обов`язку оплатити за користування у період з 01.10.2024 по 30.09.2025 орендованими згідно Договору місцями плату у загальному розмірі 44 024,12 грн.

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з пунктом 5.2.3 Договору рекламорозповсюджувач зобов`язаний не пізніше 20 числа поточного місяця, отримувати та сплачувати рахунки за право тимчасового користування, у тому числі у разі встановлення/продовження пріоритету.

Статтею 253 Цивільного кодексу України передбачено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

При цьому, у даному випадку суд не застосовує приписи частини 5 статті 254 Цивільного кодексу України, у відповідності до якої якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день, оскільки дана норма визначає порядок обрахунку строку, який визначений у календарних днях, а не терміну, який визначений певним числом місяця.

Наведене тлумачення законодавства суд обґрунтовує тим, що сторони, погоджуючи строк (у календарних днях від певної події), не мають можливості перебачити, на який саме день припаде закінчення такого строку. В той же час, погоджуючи термін (число місяця), сторони не позбавлені можливості визначити за допомогою календаря на який саме день припаде настання строку виконання зобов`язання, а відтак у відповідності ст.ст. 6, 627, 628 Цивільного кодексу України не позбавлені можливості визначити, що сторона договору має виконати своє зобов`язання до відповідного числа місяця.

Із стилістики викладення положень ст.ст. 251, 252, 253, 254, 530 Цивільного кодексу України вбачається, що законодавець не передбачав можливість застосування приписів ст. 254 Цивільного кодексу України при визначенні закінчення терміну, оскільки норми ст.ст. 253, 254 цього Кодексу чітко визначають, що мова йде про строк та не містять жодного посилання на термін, на противагу нормі ст. 530 Кодексу, де законодавець посилається і на строк, і на термін.

Так, відповідач як добросовісний суб`єкт господарських правовідносин, маючи на меті належним чином виконати своє зобов`язання з внесення плати за користування місцями для розміщення рекламних засобів до 20 числа поточного місяця, міг завчасно встановити останній робочий (банківський) день, у який таке зобов`язання підлягало виконанню.

Тобто станом на дату укладення Договору, враховуючи погодження сторонами терміну оплати (а не строку), сторони мали можливість достеменно встановити відповідні числа місяця, в які підлягали виконанню зобов`язання з оплати права тимчасового користування місцями для розміщення рекламних засобів за кожен місяць протягом всього терміну дії договору.

Оскільки відповідач міг завчасно визначити останній день виконання зобов`язання з внесення плати за користування місцями для розміщення рекламних засобів у кожному місяці для його виконання до 20 числа поточного місяця, то відповідно підстави для застування частини 5 статті 254 Цивільного кодексу України та перенесення термінів оплати (у разі їх припадання на вихідний / святковий / неробочий день) відсутні.

Таким чином, Товариство з обмеженою відповідальністю "Баролді" повинне було щомісячно оплачувати надання йому за Договором права користування місцями для розміщення рекламних засобів до 20 числа поточного місяця.

Позивач стверджує, а відповідач не скористався своїм правом на спростування таких тверджень, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Баролді" не сплатило за надані йому права у період з 01.10.2024 по 30.09.2025.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом (ч. 3 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України).

Аналогічні приписи закріплені у ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно ч. 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідач належними та допустимими доказами факту та обсягів невиконання своїх зобов`язань за спірним договором не спростовано, а матеріали справи їх не містять, відтак суд приходить до висновку, що Товариством з обмеженою відповідальністю "Баролді" не виконано належним чином своїх зобов`язань за Договором зі сплати плати на користь Управління з питань реклами виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) у період з 01.10.2024 по 30.09.2025.

Відповідно до частини 1 статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

За приписами статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Враховуючи визначений у пункті 5.2.3 Договору термін сплати плати за користування місцями для розміщення рекламних засобів, суд приходить до висновку, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Баролді" є таким, що прострочило виконання своїх грошових зобов`язань за Договором.

Відтак, вимога Управління з питань реклами виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Баролді" боргу за користування місцями у період з 01.10.2024 по 30.09.2025 у розмірі 44 024,12 грн підлягає задоволенню.

Крім того, посилаючись на неналежне виконанням відповідачем своїх грошових зобов`язань за Договором, позивач стверджує про наявність правових підстав для стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Баролді" нарахованої за період з 21.10.2024 по 01.10.2025 пені у розмірі 4 863,56 грн, нарахованих за період з 20.10.2024 по 01.10.2025 інфляційних втрат у розмірі 1 315,59 грн та 3% річних у розмірі 623,12 грн, а також штрафу у розмірі 6 029,64 грн.

Судом встановлено, що відповідач у встановлений Договором строк свого обов`язку зі сплати коштів позивачу не виконав, допустивши прострочення виконання зобов`язань, тому дії відповідача є порушенням договірних зобов`язань (ст. 610 Цивільного кодексу України), і він вважається таким, що прострочив (ст. 612 Цивільного кодексу України), відповідно є підстави для застосування встановленої законом відповідальності.

Пунктом 3 частини 1 статті 611 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Баролді" не навело обставин, з якими законодавство пов`язує можливість звільнення його від відповідальності за порушення зобов`язання.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд зауважує, що передбачене законом право кредитора вимагати стягнення боргу враховуючи індекс інфляції та відсотків річних є способом захисту майнових прав та інтересів кредитора, сутність яких складається з відшкодування матеріальних втрат кредитора та знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів, а також отримання компенсації (плати) від боржника за користування ним грошовими коштами, які належать до сплати кредитору.

Здійснивши перерахунок заявлених до стягнення 3% річних та інфляційних втрат у інформаційно-пошуковій системі "Ліга:Закон" з врахуванням визначеного позивачем періоду їх нарахування, та встановлених судом дат, з яких відповідач є таким, що прострочив виконання своїх зобов`язань, суд приходить до висновку, що правомірним є стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Баролді" 3% річних у розмірі 619,51 грн та інфляційних втрат у розмірі 1 315,59 грн.

Відмінність між заявленою позивачем до стягнення сумою 3% річних та сумою 3% річних, стягнення яких є правомірним, полягає у тому, що Управління з питань реклами виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) не було враховано приписів ст. 253 Цивільного кодексу України (щодо того, що перебіг строку прострочення починається з наступного дня після визначеного терміну виконання зобов`язання), у зв`язку з чим невірно визначено дати, з яких відповідач є таким, що прострочив виконання своїх зобов`язань зі сплати коштів за користування місцями, фактично нараховуючи 3% річних на останній день терміну оплати, в який Товариство з обмеженою відповідальністю "Баролді" ще не прострочило свого зобов`язання (наприклад, якби відповідач 20.08.2025 оплатив за право користування місцем у серпні 2025 року, то він би не вважався б таким, що прострочив).

Штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання (частина 1 статті 230 Господарському кодексі України).

У відповідності до норм частини 1 статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України).

Відповідно до частини 2 статті 551 Цивільного кодексу України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі. Сторони можуть домовитися про зменшення розміру неустойки, встановленого актом цивільного законодавства, крім випадків, передбачених законом.

Пунктом 7.2 Договору визначено право робочого органу застосовувати до рекламорозповсюджувача за несвоєчасне або неповне внесення платежів штрафні санкції у вигляді пені за несвоєчасне або неповне внесення платежів у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діяла у період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми.

Відповідно до частини 6 статті 232 Господарського кодексу України (положення якої були чинними до 28.08.2025) нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Даним приписом передбачено не позовну давність, а період часу, за який нараховується пеня і який не повинен перевищувати шести місяців від дня, коли відповідне зобов`язання мало бути виконане; законом або укладеним сторонами договором може бути передбачено більшу або меншу тривалість цього періоду. Його перебіг починається з дня, наступного за останнім днем, у який зобов`язання мало бути виконане, і початок такого перебігу не може бути змінений за згодою сторін. Необхідно також мати на увазі, що умова договору про сплату пені за кожний день прострочення виконання зобов`язання не може розцінюватися як установлення цим договором іншого, ніж передбачений частиною шостою статті 232 Господарського кодексу України, строку, за який нараховуються штрафні санкції.

З пункту 7.2 Договору вбачається, що сторонами було визначено розмір пені (подвійна облікова ставка НБУ, яка діяла у період, за який сплачується пеня), порядок нарахування пені (від суми простроченого платежу за кожен день прострочення), однак не визначено строк нарахування пені строк такого нарахування (за весь строк прострочення), а відтак згідно ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування пені обмежується піврічним терміном.

Здійснивши перерахунок заявленої до стягнення пені у інформаційно-пошуковій системі "Ліга:Закон" встановлених судом дат, з яких відповідач є таким, що прострочив виконання своїх зобов`язань, та дат, до яких є правомірним нарахування пені, суд приходить до висновку, що правомірним є стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Баролді" пені у розмірі 4 863,56 грн.

Згідно ч. 2 ст. 549 Цивільного кодексу України штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Пунктом 7.3 Договору визначено, що робочий орган має право додатково нарахувати боржнику за прострочення внесення платежів за тимчасове користування, що складає більше 1 місяця - штраф у розмірі 15 відсотків простроченої суми.

Позивач нараховує відповідачу штраф лише за борг у розмірі 40 197,64 грн, що виник внаслідок несплати користування місцями у період з 01.10.2024 по 31.08.2025.

Зважаючи, що відповідачем було прострочено оплату користування у період 01.10.2024 по 31.08.2025 місцями більше ніж на місяць, то в Управління з питань реклами виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) наявні підстави для застосування штрафу, передбаченого п. 7.3 Договору.

Здійснивши перерахунок 15% від визначеної позивачем суми простроченої заборгованості (40 197,64 грн) відповідача, суд приходить до висновку, що вимога позивача про стягнення штрафу у розмірі 6 029,64 грн підлягає задоволенню.

За таких обставин позовні вимоги Управління з питань реклами виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) підлягають частковому задоволенню, а з Товариства з обмеженою відповідальністю "Баролді" підлягають стягненню борг у розмірі 44 024,12 грн, штраф у розмірі 6 029,64 грн, пеня у розмірі 4 863,56 грн, 3% річних у розмірі 619,51 грн та інфляційні втрати у розмірі 1 315,59 грн.

Витрати позивача по сплаті судового збору відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 13, 74, 79, 86, 129, 233, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов Управління з питань реклами виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Баролді" (02005, м. Київ, вул. Маланюка Євгена, буд. 101; ідентифікаційний код 37460036) на користь Управління з питань реклами виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (01044, м. Київ, вул. Хрещатик, буд. 36; ідентифікаційний код 41348526) борг у розмірі 44 024 (сорок чотири тисячі двадцять чотири) грн 12 коп., штраф у розмірі 6 029 (шість тисяч двадцять дев`ять) грн 64 коп., пеню у розмірі 4 863 (чотири тисячі вісімсот шістдесят три) грн 56 коп., інфляційні втрати у розмірі 1 315 (одна тисяча триста п`ятнадцять) грн 59 коп., 3% річних у розмірі 619 (шістсот дев`ятнадцять) грн 51 коп. та судовий збір у розмірі 3 027 (три тисячі двадцять сім) грн 81 коп. Видати наказ.

3. В іншій частині в задоволенні позову відмовити.

4. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. У відповідності до положень ст.ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення безпосередньо до Північного апеляційного господарського суду.

Повний текст рішення складено 09.04.2026.

Суддя Роман БОЙКО