ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2026 рокум. ОдесаСправа № 916/3547/24
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Богатиря К.В.

суддів: Поліщук Л.В., Таран С.В.

секретар судового засідання Фещук В.М.

за участю представників сторін у справі:

Від Акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» адвокат Уманець С.Г., адвокат Перевозник П.М.

Від Товариства з обмеженою відповідальністю «ОССОЙО ЮГ» адвокат Гудименко О.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу: Товариства з обмеженою відповідальністю «ОССОЙО ЮГ»

на ухвалу Господарського суду Одеської області від 19.01.2026 про зміну способу виконання рішення, суддя суду першої інстанції Невінгловська Ю.М., м. Одеса, повний текст ухвали складено та підписано 26.01.2026

по справі №916/3547/24

за позовом: Акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України»

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «ОССОЙО ЮГ»

про зобов`язання вчинити певні дії

та за зустрічним позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «ОССОЙО ЮГ»

до відповідача: Акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України»

про стягнення 1 799 916,89 грн, -

ВСТАНОВИВ:

Описова частина.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 27.01.2025, первісну позовну заяву Акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» задоволено повністю; зобов`язано Товариство з обмеженою відповідальністю «ОССОЙО ЮГ» повернути Акціонерному товариству «Державна продовольчо-зернова корпорація України» 1 194 562 кг кукурудзи 3 класу вартістю 14 735 736,19 грн. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «ОССОЙО ЮГ» на користь Акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» витрати по сплаті судового збору у розмірі 3 028,00 грн; зустрічну позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ОССОЙО ЮГ» задоволено повністю. Стягнуто з Акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОССОЙО ЮГ» плату за фактичний час зберігання зернових (з 07.05.2024 по 30.09.2024 обидві дати включно) у розмірі 1 799 916,89 грн та витрати по сплаті судового збору у розмірі 21 599,01 грн.

Постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 23.07.2025 у справі №916/3547/24 рішення Господарського суду Одеської області від 27.01.2025 по справі №916/3547/24 залишено без змін.

26 лютого 2025 року на виконання рішення Господарського суду Одеської області від 27.01.2025 року було видано наказ про примусове виконання, за яким постановою приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Баталіна С.С. від 14.03.2025 року було відкрито виконавче провадження ВП №77523898.

Постановою Касаційного господарського суду Верховного Суду від 24.09.2025 касаційну скаргу Акціонерне товариство «Державна продовольчо-зернова корпорація України» задоволено частково. Постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 23.07.2025 та рішення Господарського суду Одеської області від 21.01.2025 у частині задоволення зустрічного позову в справі №916/3547/24 скасовано. Справу №916/3547/24 у частині зустрічних позовних вимог передано на новий розгляд до Господарського суду Одеської області.

24.12.2025 до Господарського суду Одеської області надійшла заява приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Баталіна С.С. про зміну способу виконання судового рішення у даній справі (вх.№2-2025/25), в якій виконавець просив змінити спосіб та порядок виконання рішення Господарського суду Одеської області від 20.05.2024 та постанови Південно-західного апеляційного господарського суду від 27.01.2025 у справі №916/3547/24 шляхом стягнення з відповідача суми вартості неповернутого товару.

Короткий зміст оскаржуваної ухвали суду першої інстанції.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 19.01.2026 заяву приватного виконавця Баталіна С.С. (вх.№2-2025/25 від 24.12.2025) про зміну способу виконання рішення по справі №916/3547/24 задоволено; змінено спосіб та порядок виконання рішення Господарського суду Одеської області від 20.05.2024 у справі №916/3547/24 шляхом стягнення з відповідача суми вартості неповернутого товару та визначити його виконання наступним чином:

«Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ОССОЙО ЮГ» (вул. Одеський шлях, 16-А, м. Білгород-Дністровський, Білгород-Дністровський район, Одеська обл., 67701; ) на користь Акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» (вул. Саксаганського, 1, м. Київ, 01033; ) вартість 197 888/ста дев`яноста семи тисяч вісімсот вісімдесяти восьми/кілограмів кукурудзи 3 класу що становить суму 2 439 959/два мільйони чотириста тридцять дев`ять тисяч дев`ятсот п`ятдесят дев`ять/грн 04 коп.»

Приймаючи дане рішення, суд першої інстанції вказав, що враховуючи наявність обставин, за яких виконання рішення у даній справі є неможливим, то наявні підстави для зміни способу виконання такого судового рішення шляхом задоволення вимог Акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» за рахунок стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «ОССОЙО ЮГ» вартості решти кукурудзи 3 класу, яка залишилася неповернутою, а саме 197 888 кг, що становить суму 2 439 959,04 грн.

Аргументи учасників справи.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів.

До Південно-західного апеляційного господарського суду надійшла апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «ОССОЙО ЮГ» на ухвалу Господарського суду Одеської області від 19.01.2026 про зміну способу виконання рішення по справі №916/3547/24.

Апелянт вказав, що оскаржувана ухвала фактично змінює рішення суду по суті спору, підміняючи обраний Позивачем спосіб захисту примусове виконання обов`язку в натурі на інший, майновий спосіб захисту, що прямо заборонено нормами процесуального права та усталеною практикою Верховного Суду. Така зміна була здійснена без встановлення передбачених законом підстав, за відсутності неможливості виконання рішення в натурі та з ігноруванням поведінки самого Стягувача.

Апелянт зазначив, що суд першої інстанції не з`ясував обставини, через які від дати відкриття виконавчого провадження пройшло більше 2-х місяців, не дослідив поведінку стягувача, яка полягала у затягуванні (перешкоджанні) вчиненню виконавчих дій, що є прямим виключенням для застосування абз. 2 ч. 3 ст. 331 ГПК України.

Крім того, апелянт вказав, що Суд першої інстанції не надав належної правової оцінки фактичним діям боржника, направленим на продовження виконання рішення суду та прийшов до помилкового висновку про наявність обставин, за яких виконання рішення у даній справі є неможливим. Наявність тимчасових, об`єктивних, незалежних від волі боржника та усувних труднощів у виконанні рішення суду не тотожна його неможливості.

Апелянт зазначив, шо суд першої інстанції без проведення оцінки, без залучення суб`єкта оціночної діяльності та без дослідження доказів визначив вартість майна, чим вийшов за межі предмета розгляду заяви про зміну способу виконання рішення та підмінив собою як суд розгляду спору по суті, так і суб`єкта оціночної діяльності. Суд першої інстанції фактично створив новий предмет спору, що є неприпустимим у межах розгляду заяви про зміну способу виконання рішення.

Керуючись викладеним вище, апелянт просить скасувати ухвалу Господарського суду Одеської області від 19.01.2026 у справі №916/3547/24 та прийняти нове рішення, яким у задоволенні заяви приватного виконавця Баталіна С.С. про зміну способу та порядку виконання судового рішення у справі №916/3547/24 відмовити.

Короткий зміст відзиву на апеляційну скаргу.

До Південно-західного апеляційного господарського суду від Акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» надійшов відзив на апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ОССОЙО ЮГ» на ухвалу Господарського суду Одеської області від 19.01.2026 про зміну способу виконання рішення по справі №916/3547/24.

Позивач вказав, що безпідставними є твердження ТОВ «ОССОЙО ЮГ» про те, що суд першої інстанції змінив первісне рішення та первісно обраний позивачем спосіб судового захисту, оскільки можливість зміни способу виконання судового рішення, яке боржник не виконав протягом двох місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, прямо передбачена нормами ч. 3 ст. 331 ГПК України.

Позивач також зазначив, що обставини, які істотно ускладнюють та роблять неможливим виконання судового рішення з боку ТОВ «ОССОЙО ЮГ», є додатковою самостійною підставою для зміни способу виконання вказаного судового рішення в порядку абз. 1 ч. 3 ст. 331 ГПК України шляхом стягнення з ТОВ «ОССОЙО ЮГ» вартості неповернутого залишку зерна.

Позивач зазначив, що оскільки вартість спірного зерна (14 735 736,19 грн) вже визначена судовим рішенням, яке набрало законної сили, то відсутні підстави для повторного визначення такої вартості, що свідчить про безпідставність та необґрунтованість тверджень ТОВ «ОССОЙО ЮГ» про зворотне.

Керуючись викладеним вище, позивач просить ухвалу Господарського суду Одеської області від 19.01.2026 про зміну способу та порядку виконання рішення у справі № 916/3547/24 залишити без змін, а апеляційну скаргу ТОВ «ОССОЙО ЮГ» - без задоволення.

Рух справи у суді апеляційної інстанції.

Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи №916/3547/24 було визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя Богатир К.В., судді Поліщук Л.В., Таран С.В., що підтверджується витягом з протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 02.02.2026.

На момент надходження апеляційної скарги, матеріали справи №916/3547/24 на адресу Південно-західного апеляційного господарського суду не надходили.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 09.02.2026 відкладено вирішення питання про можливість відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «ОССОЙО ЮГ» на ухвалу Господарського суду Одеської області від 19.01.2026 про зміну способу виконання рішення по справі №916/3547/24 до надходження матеріалів справи на адресу Південно-західного апеляційного господарського суду; доручено Господарському суду Одеської області невідкладно надіслати матеріали оскарження ухвали Господарського суду Одеської області від 19.01.2026 про зміну способу виконання рішення по справі №916/3547/24 на адресу Південно-західного апеляційного господарського суду.

До Південно-західного апеляційного господарського суду надійшли матеріали оскарження ухвали Господарського суду Одеської області від 19.01.2026 про зміну способу виконання рішення по справі №916/3547/24.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 03.03.2026 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «ОССОЙО ЮГ» на ухвалу Господарського суду Одеської області від 19.01.2026 про зміну способу виконання рішення по справі №916/3547/24; встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу, а також будь-яких заяв чи клопотань з процесуальних питань до 20.03.2026; призначено справу №916/3547/24 до розгляду на 26.03.2026 о 10:30; встановлено, що засідання відбудеться у приміщенні Південно-західного апеляційного господарського суду за адресою: м. Одеса, пр. Шевченка, 29, зал судових засідань № 7, 3-ій поверх; явка представників учасників справи не визнавалася обов`язковою; роз`яснено учасникам судового провадження їх право подавати до суду заяви про розгляд справ у їхній відсутності за наявними в справі матеріалами; роз`яснено учасникам судового провадження їх право брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду у тому числі із застосуванням власних технічних засобів; відмовлено у задоволенні клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «ОССОЙО ЮГ» про зупинення дії ухвали Господарського суду Одеської області від 19.01.2026 про зміну способу виконання рішення по справі №916/3547/24.

26.03.2026 у судовому засіданні прийняли участь представник Акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» адвокат Перевозник П.М. та адвокат Уманець С.Г., та представник Товариства з обмеженою відповідальністю «ОССОЙО ЮГ» адвокат Гудименко Ю.О.

Щодо клопотань сторін про долучення доказів, колегія суддів зазначає наступне.

Разом з апеляційною скаргою було подано клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «ОССОЙО ЮГ» про долучення доказів, а саме:

- лист АТ «ДТЕК Одеські електромережі» від 21.01.2026 №101/26/03-895;

- товарно-транспортні накладні №67 від 16.12.2025 та №68 від 15.12.2025.

Апелянт вказав, що не міг подати дані докази до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежать від нього.

Лист ДТЕК Одеські Тепломережі від 21.01.2026 № 101/26/03-895 було отримало вже після ухвалення оскаржуваної ухвали.

Товарно-транспортні накладні № 67 та 68 - після масованої атаки по Білгород-Дністровській територіальній громаді 18.12.2025 та 19.12.2025 та наявності повідомлень про продовження атак по об`єктах критичної інфраструктури, а Зерновий склад ТОВ «ОССОЙО» є таким, з метою захисту життя та здоров`я працівників Товариства перевели на віддалений режим роботи, господарські документи евакуйовано до безпечного місця. Після оголошення «енергетичного перемир`я» 29.01.2026 виявилося за можливе повернути документи та зробити їх скан-копії для долучення до матеріалів справи.

Розглянувши дане клопотання, колегія суддів відмовила у його задоволенні та залишила додані до нього докази без розгляду з огляду на наступне.

Відповідно до частин першої-третьої статті 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Відповідно до правових позицій ВС КГС, викладених у постановах від 13.04.2021 у справі №909/722/14 та від 1 липня 2021 року по справі 46/603, положення ч. 3 ст. 269 ГПК України передбачають наявність таких критеріїв для вирішення питання про прийняття судом апеляційної інстанції додаткових доказів, як "винятковість випадку" та "причини, що об`єктивно не залежать від особи" і тягар доведення покладений на учасника справи, який звертається з відповідним клопотанням (заявою). Недоведеність таких обставин виключає процесуальні підстави для дослідження апеляційним судом таких додаткових доказів. Положення статті 269 ГПК України є універсальними і застосовуються судом апеляційної інстанції у всіх категоріях спорів.

У висновку щодо застосування приписів статей 80, 269 ГПК України, викладеного Верховним Судом, зокрема, у постановах від 06.02.2019 зі справи 916/3130/17 та від 18.06.2020 зі справи 909/965/16, від 26.02.2019 зі справи 913/632/17 єдиний винятковий випадок, коли можливим є прийняття судом, у тому числі апеляційної інстанції, доказів з порушеннями встановленого процесуальним законом порядку, - це наявність об`єктивних обставин, які унеможливлюють своєчасне вчинення такої процесуальної дії з причин, що не залежали від нього, тягар доведення яких покладений на учасника справи.

При цьому за імперативним приписом частини четвертої статті 13 названого Кодексу кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних, зокрема, з невчиненням нею процесуальних дій.

Прийняття судом апеляційної інстанції додатково поданих доказів без урахування наведених вище критеріїв у вирішенні питання про прийняття судом апеляційної інстанції таких доказів матиме наслідком порушення приписів статті 269 ГПК України, а також принципу правової визначеності, ключовим елементом якого є однозначність та передбачуваність.

Отже, така обставина, як відсутність існування доказів на момент прийняття рішення суду першої інстанції, взагалі виключає можливість прийняття судом апеляційної інстанції додаткових доказів у порядку статті 269 ГПК України незалежно від причин неподання сторонами таких доказів. Навпаки, саме допущення такої можливості судом апеляційної інстанції матиме наслідком порушення вищенаведених норм процесуального права, а також принципу правової визначеності, ключовим елементом якого є однозначність та передбачуваність правозастосування, а отже системність та послідовність у діяльності відповідних органів, насамперед судів.

Правова позиція з цього питання викладена у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 25.04.2018 у справі №911/3250/16, від 06.02.2019 у справі №916/3130/17, від 26.02.2019 у справі №913/632/17 та від 06.03.2019 у справі №916/4692/15, від 11.09.2019 у справі № 922/393/18, від 16.12.2020 у справі № 908/1908/19.

Враховуючи те, що лист АТ «ДТЕК Одеські електромережі» №101/26/03-895 датується 21.01.2026, то він не може бути прийнятий до уваги, оскільки такий лист не існував на момент винесення оскаржуваної ухвали.

Крім того, посилання апелянта на те, що товарно-транспортні накладні №67 від 16.12.2025 та №68 від 15.12.2025 були евакуйовані до безпечного місця та не могли бути подані до суду першої інстанції, не приймається колегією суддів до уваги, адже евакуація таких доказів поза межі місцезнаходження апелянта жодним чином не перешкоджало подачі відповідних доказів до суду першої інстанції у період до винесення Господарським судом Одеської області оскаржуваної ухвали.

З огляду на викладене вище, апелянт не навів виняткові обставини, у зв`язку з якими він не міг подати до суду першої інстанції товарно-транспортні накладні №67 від 16.12.2025 та №68 від 15.12.2025, тому такі докази не приймаються колегією суддів до уваги.

Крім того, разом з відзивом на апеляційну скаргу було подано клопотання Акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» про долучення доказів, а саме:

1. Копії листа АТ «ДПЗКУ» від 04.09.2025 № 130-5-19/1855;

2. Копії листа АТ «ДПЗКУ» від 05.09.2025 № 130-5-19/1866;

3. Копії листа АТ «ДПЗКУ» від 11.09.2025 № 130-2-2027/2-19/1923;

4. Копії листа АТ «ДПЗКУ» від 25.09.2025 № 130-2-19/2075;

5. Копії листа АТ «ДПЗКУ» від 23.10.2025 № 130-2-2360/2-19/2281;

6. Аналітичного звіту ТОВ «КОТЕКНА УКРАЇНА ЛІМІТЕД» №UA-ODS-2500623-1.2 від 08.09.2025;

7. Копії листа ТОВ «ОССОЙО ЮГ» від 05.09.2025 № 68;

8. Копії листа ТОВ «ОССОЙО ЮГ» від 07.11.2025 № 99;

9. Посвідчення про якість зерна від 03.09.2025 № 92;

10. Посвідчення про якість зерна від 03.09.2025 № 96.

Обґрунтовуючи неможливість подання такого доказу раніше, позивач вказав, що до подання ТОВ «ОССОЙО ЮГ» апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції від 19.01.2026 про зміну способу виконання судового рішення у даній справі, у АТ «ДПЗКУ» не було потреби та підстав для долучення вищевказаного листування сторін до матеріалів справи.

В той же час, на переконання колегії суддів, АТ не навело жодних поважних причин неможливості подання відповідних доказів до суду першої інстанції.

Саме лише посилання на те, що необхідність подання таких доказів виникла вже після подання апеляційної скарги, не може вважатися винятковим випадком неможливості подання доказів до суду першої інстанції, а свідчить лише про суб`єктивну поведінку позивача, який вважав, що відсутні підстави для подання доказів.

Розглянувши дане клопотання, колегія суддів відмовляє у його задоволенні та залишає додані до нього докази без розгляду.

Фактичні обставини, встановлені судом.

У серпні 2024 року Акціонерне товариство «Державна продовольчо-зернова корпорація України» звернулося до Господарського суду Одеської області із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ОССОЙО ЮГ», у якій просить суд зобов`язати відповідача повернути 1194562 кг. кукурудзи 3 класу вартістю 14735736,19 грн.

02.09.2024 до Господарського суду Одеської області Товариством з обмеженою відповідальністю «ОССОЙО ЮГ» було подано зустрічну позовну заяву до Акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» про стягнення плати за фактичний час зберігання зернових (з 07.05.2024р. по 31.07.2024р. обидві дати включно) у розмірі 1052288,32 грн.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 27.01.2025 первісну позовну заяву Акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» задоволено повністю; зобов`язано Товариство з обмеженою відповідальністю «ОССОЙО ЮГ» повернути Акціонерному товариству «Державна продовольчо-зернова корпорація України» 1 194 562 кг кукурудзи 3 класу вартістю 14 735 736,19 грн; стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «ОССОЙО ЮГ» на користь Акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» витрати по сплаті судового збору у розмірі 3028,00 грн; зустрічну позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ОССОЙО ЮГ» задоволено повністю; стягнуто з Акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОССОЙО ЮГ» плату за фактичний час зберігання зернових (з 07.05.2024 по 30.09.2024 обидві дати включно) у розмірі 1 799 916,89 грн та витрати по сплаті судового збору у розмірі 21 599,01 грн.

26 лютого 2025 року на виконання рішення Господарського суду Одеської області від 27.01.2025 року було видано наказ про примусове виконання, за яким постановою приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Баталіна С.С. від 14.03.2025 було відкрито виконавче провадження ВП №77523898.

Постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 23.07.2025 апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» - залишено без задоволення; рішення Господарського суду Одеської області від 27.01.2025 у справі №916/3547/24 залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 24.09.2025 касаційну скаргу Акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» задоволено частково; постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 23.07.2025 та рішення Господарського суду Одеської області від 21.01.2025 у частині задоволення зустрічного позову в справі №916/3547/24 скасовано; справу №916/3547/24 у частині зустрічних позовних вимог передано на новий розгляд до Господарського суду Одеської області.

24.12.2025 до Господарського суду Одеської області надійшла заява приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Баталіна С.С. про зміну способу виконання судового рішення у даній справі (вх.№2-2025/25), в якій виконавець просив змінити спосіб та порядок виконання рішення Господарського суду Одеської області від 20.05.2024 у справі №916/3547/24 на стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «ОССОЙО ЮГ» на користь Акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова компанія» вартість 197 888,00 кілограмів кукурудзи 3 класу в розмірі 2 439 959,04 грн.

Дана заява була обґрунтована тим, що виконання рішення Господарського суду Одеської області від 27.01.2025 у справі №916/3547/24 та наказу Господарського суду Одеської області від 19 лютого 2025 року про примусове виконання є неможливим, тому наявні підстави для зміни способу та порядку виконання рішення Господарського суду Одеської області від 27.01.2025 в справі № 916/3547/24 шляхом задоволення вимог АТ «Державна продовольчо-зернова корпорація України» за рахунок стягнення з ТОВ «ОССОЙО ЮГ» вартості 197 888 кілограмів кукурудзи 3 класу в розмірі 2 439 959,04 грн.

До Господарського суду Одеської області від Товариства з обмеженою відповідальністю «ОССОЙО ЮГ» надійшли заперечення на заяву про зміну способу виконання судового рішення у даній справі (вх.№2-2025/25).

Позивач вказав, що він сприяє виконанню судового рішення, а обставини, які фактично впливають на швидкість виконання судового рішення є об`єктивними, надзвичайними та такими, що не залежать від волі боржника , а відтак не можуть розцінюватися як ухилення від виконання рішення суду або як підстава для зміни способу його виконання.

Позивач зазначив, що відсутність у матеріалах справи належних та допустимих доказів, які б підтверджували неможливість або істотне ускладнення виконання рішення суду в натурі, є самостійною та достатньою підставою для відмови у задоволенні заяви про зміну способу та порядку виконання рішення суду.

Крім того, позивач вказав, що відсутність визначеної у встановленому законом порядку вартості майна є самостійною та достатньою підставою для відмови у задоволенні заяви приватного виконавця Баталіна С.С. про зміну способу та порядку виконання рішення суду шляхом стягнення грошових коштів.

Мотивувальна частина.

Відповідно до ч. 1 ст. 269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Частиною 2 ст. 269 ГПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Розглянувши матеріали господарської справи, доводи та вимоги апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а ухвала суду першої інстанції не підлягає скасуванню, виходячи з таких підстав.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Статтею 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» встановлено, що судові рішення, які набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.

Статтею 326 ГПК України передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Згідно з мотивувальною частиною рішення Конституційного Суду України №16-рп/2009 від 30.06.2009 виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової держави.

Право на судовий розгляд, гарантоване статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, захищає також виконання остаточних та обов`язкових судових рішень, які в країні, що поважає верховенство права, не можуть залишатися невиконаними, завдаючи при цьому шкоди одній зі сторін (пункт 35 рішення Європейського суду з прав людини від 20.06.2004 в справі "Півень проти України").

Судом враховано, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (п. 2 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 13 грудня 2012 року № 18 - рп/2012).

Невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (п. 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 25 квітня 2012 року №11 -рп/2012).

Згідно зі ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду» з прав людини суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У ч. І ст. 6 Конвенції закріплено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 20 липня 2004 року по справі Шмалько проти України зазначено, що для цілей ст. 6 виконання рішення, ухваленого будь - яким судом, має розцінюватися як невід`ємна частина судового розгляду.

У рішенні від 17 травня 2005 року по справі «Чіжов проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що позитивним обов`язком держави є організація системи виконання рішень таким чином, щоб переконатися, що неналежне зволікання відсутнє та що система ефективна і законодавчо, і практично, а нездатність державних органів ужити необхідних заходів для виконання рішення позбавляє гарантії параграф 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Відповідно до усталеної практики Європейського Суду з прав людини право на суд, захищене ст. 6 Конвенції, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін. Було б незрозуміло, якби стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо тлумачити ст. 6 як таку, що стосується виключно доступу до судового органу та судового провадження, то це могло б призводити до ситуацій, що суперечать принципу верховенства права, який договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Для цілей ст. 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду (рішення від 19.03.1997 зі справи Горнсбі проти Греції (Hornsby v. Greece); рішення від 20.07.2004 зі справи Шмалько проти України).

Держава зобов`язана організувати систему виконання судових рішень, яка буде ефективною як за законодавством, так і на практиці (рішення від 07 червня 2005 року у справі Фуклев проти України).

Саме на державу покладається обов`язок вжиття у межах її компетенції усіх необхідних кроків для того, щоб виконати остаточне рішення суду та, діючи таким чином, забезпечити ефективне залучення усього її апарату. Не зробивши цього, вона не виконає вимоги, що містяться у п. 1 ст. 6 Конвенції.

Відповідно до частини 1 статті 18 ГПК України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Відповідно до вимог частин 1 статті 331 ГПК України суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), може встановити чи змінити спосіб або порядок виконання рішення. Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 ГПК України, невиконання боржником судового рішення про зобов`язання вчинити певні дії щодо майна стягувача або майна, присудженого на користь стягувача, протягом двох місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження за заявою стягувача є самостійною підставою для зміни способу і порядку виконання такого судового рішення шляхом стягнення з боржника суми вартості відповідного майна, крім випадків, коли стягувач перешкоджає провадженню виконавчих дій, вартість майна неможливо визначити або майно відповідно до закону не може оцінюватися.

Поняття "спосіб і порядок" виконання судового рішення мають спеціальне значення, яке розраховане на виконавче провадження. Вони означають визначену рішенням суду послідовність і зміст вчинення виконавчих дій державним/приватним виконавцем. Спосіб виконання судового рішення - це спосіб реалізації та здійснення способу захисту. Під зміною способу виконання рішення суду слід розуміти прийняття судом нових заходів для реалізації рішення в разі об`єктивної (безумовної) неможливості його виконання у спосіб, раніше встановлений судом (схожі за змістом усталені висновки викладено в постановах Касаційного адміністративного суду в складі Верховного Суду від 07.03.2018 у справі №456/953/15-а, від 17.07.2019 у справі №748/2827/16-а, від 16.07.2020 у справі №130/2176/17, від 11.11.2020 у справі №817/628/15, від 17.02.2021 у справі №295/16238/14-а, від 24.07.2023 у справі №420/6671/18 та в постановах Касаційного цивільного суду в складі Верховного Суду від 12.12.2018 у справі №179/1341/15-ц, від 01.08.2019 у справі №759/10301/15-ц, від 09.12.2020 у справі №464/6966/16-ц).

Задоволення позову про повернення майна, у випадку встановлення його фактичної відсутності або невиконання відповідачем обов`язку з повернення, надає право змінити спосіб виконання судового рішення.

Згідно з частиною 1 статті 63 Закону України «Про виконавче провадження», за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

Згідно частини 6 статті 26 Закону України «Про виконавче провадження», за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною).

Згідно частини 2 статті 63 Закону України «Про виконавче провадження» у разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Згідно частини 3 статті 63 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.

У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.

У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Як вбачається з матеріалів справи, на примусовому виконанні приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Баталіна С.С. перебуває виконавче провадження №77523898, відкрите постановою від 14.03.2025, щодо примусового виконання наказу Господарського суду Одеської області від 26.02.2025, виданого на виконання рішення від 27.01.2025, про зобов`язання ТОВ «ОССОЙО ЮГ» повернути АТ «ДПЗК» 1 194 562 кг кукурудзи 3 класу вартістю 14 735 736,19 грн.

20.03.2025 приватним виконавцем було винесено постанову про зупинення виконавчих дій у зв`язку з поновленням Акціонерному товариству «Державна продовольчо-зернова корпорація України» пропущеного процесуального строку на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Одеської області від 27.01.2025 по справі №916/3547/24, та відкриттям апеляційного провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» на рішення Господарського суду Одеської області від 27.01.2025 по справі №916/3547/24.

01.08.2025 приватним виконавцем винесено постанову про поновлення виконавчих дій.

23.09.2025 на адресу боржника направлено вимогу, якою ТОВ «ОССОЙО ЮГ» зобов`язано, зокрема протягом десяти робочих днів з моменту отримання цієї вимоги забезпечити передачу стягувачу майна, визначеного рішенням суду, а саме: 1 194 562 кг кукурудзи 3 класу вартістю 14 735 736,19 грн.

Як зазначає приватний виконавець, 13.10.2025 на його адресу надійшов лист стягувача, у якому зазначено, що стягувач готовий поставити автомобільні транспортні засоби під завантаження, починаючи з 20.10.2025. А також на адресу виконавця надійшов лист боржника, у якому боржник зазначає, що готовий продовжити відвантаження зерна кукурудзи 3 класу, на виконання рішення суду та готовий завантажувати транспортні засоби стягувача, з дати, зазначеної у листі АТ «ДПЗКУ», тобто з 20.10.2025.

У зв`язку з цим приватним виконавцем 14.10.2025 року винесено постанову про відкладення проведення виконавчих дій до 20.10.2025 року.

Також, як вказує приватний виконавець, строк в десять робочих днів для самостійного виконання боржником рішенням суду, встановлений вимогою виконавця від 23.09.2025, з урахуванням постанов про відкладення виконавчих дій від 14.10.2025, сплив 04.11.2025.

04.11.2025 на адресу приватного виконавця надійшов лист ТОВ «ОССОЙО ЮГ», в якому зазначено, що на виконання наказу суду від 26.02.2025, боржником повернуто стягувачу майна в загальному обсязі 996 671 кг.

05.11.2025 приватним виконавцем винесено постанову про накладення штрафу на боржника у розмірі 5 100,00 грн, за невиконання рішення суду.

У зв`язку з тим, що ТОВ «ОССОЙО ЮГ» станом на 11.12.2025 не було надано приватному виконавцю доказів повернення стягувачу 197 888 кілограмів кукурудзи 3 класу, 11.12.2025 приватним виконавцем винесено постанову про накладення штрафу на боржника у розмірі 10 200,00 грн, за повторне невиконання рішення суду.

Таким чином приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Баталін С.С. звернувся до Господарського суду Одеської області із заявою про зміну способу виконання рішення суду від 27.01.2025 на стягнення з ТОВ «ОССОЙО ЮГ» на користь АТ «ДПЗК» вартість 197 888 кілограмів кукурудзи 3 класу в розмірі 2 439 959,04 грн.

Крім того, АТ «ДПЗКУ», у своїх поясненнях щодо заяви приватного виконавця, зазначило, що ТОВ «ОССОЙО ЮГ» не в повному обсязі виконало рішення Господарського суду Одеської області від 27.01.2025 у справі №916/3547/25, та стягувачу не було повернуто зерно в кількості 197 888,00 кг.

Відповідно до частини третьої статті 331 ГПК України, невиконання боржником судового рішення про зобов`язання вчинити певні дії щодо майна стягувача або майна, присудженого на користь стягувача, протягом двох місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження за заявою стягувача є самостійною підставою для зміни способу і порядку виконання такого судового рішення шляхом стягнення з боржника суми вартості відповідного майна.

Колегією суддів встановлено, що з моменту відкриття виконавчого провадження (14.03.2025) по момент звернення до суду першої інстанції із заявою про зміну способу виконання рішення суду (24.12.2025), з урахуванням періоду, на який було зупинено вчинення виконавчих дій (20.03.2025 - 01.08.2025), минуло понад два місяці, між тим ТОВ «ОССОЙО ЮГ» рішення Господарського суду Одеської області від 27.01.2025 у справі №916/3547/24 не виконало в повному обсязі.

Дані обставини також підтверджуються з пояснень та заперечень самого боржника щодо зміни способу виконання, та що є самостійною підставою для зміни способу і порядку виконання судового рішення шляхом стягнення з боржника суми вартості відповідного майна.

Більше того, боржник у даній справі звертався з заявою про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню з підстав того, що на його думку, він виконав рішення Господарського суду Одеської області від 27.01.2025 у справі №916/3547/24 у повному обсязі. В даній заяві апелянт зазначив, що він повернув 996 671 кг кукурудзи 3-го класу у фізичній масі, в той же час фактичного повернення 197 891 кілограм кукурудзи 3-го класу за рахунок убутку в масі від зменшення вологості та сміттєвої домішки, та природного убутку відповідач не здійснив.

Тобто вказаною заявою ТОВ «ОССОЙО ЮГ» підтвердив, що фактичного повернення 197 891 кілограм кукурудзи 3-го класу не відбулося.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 08.12.2025, яка була залишена без змін постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 12.02.2026, відмовлено у задоволенні заяви ТОВ «ОССОЙО ЮГ» про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню.

В той же час, суди першої та апеляційної інстанції встановили, що повернення 197 891 кілограм кукурудзи 3-го класу за рахунок убутку в масі від зменшення вологості та сміттєвої домішки, та природного убутку не є належним виконанням рішення Господарського суду Одеської області від 27.01.2025 у справі №916/3547/24 та у відповідача залишилось зобов`язання з повернення даного об`єму кукурудзи.

Колегія суддів вважає безпідставними посилання апелянта на те, що самі виконавчі дії не тривають понад два місяці, та що строк, визначений ч. 3 ст. 331 ГПК України, ще не минув, у зв`язку з чим відсутні підстави для зміни способу і порядку виконання судового рішення шляхом стягнення з боржника суми вартості відповідного майна.

В свою чергу, положеннями ч. 3 ст. 331 ГПК України визначається строк понад два місяці саме з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, а не сумарної тривалості вчинення виконавчих дій.

З огляду на викладене вище, враховуючи строк, який минув з моменту відкриття виконавчого провадження, та враховуючи невиконання боржником рішення суду в повному обсязі, що підтверджується самим боржником, обставини та причини такого невиконання, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що вказане в сукупності свідчить про необхідність здійснення заміни способу та порядку виконання рішення Господарського суду Одеської області від 27.01.2025 у справі №916/3547/24, шляхом заміни зобов`язання ТОВ «ОССОЙО ЮГ» повернути АТ «ДПЗКУ» решту кукурудзи на стягнення з ТОВ «ОССОЙО ЮГ» на користь АТ «ДПЗКУ» вартості решти кукурудзи 3 класу, яка залишилася неповернутою.

Крім того, саме апелянт підтверджує факт відсутності у нього кукурудзи 3-го класу у кількості, достатній для виконання рішення Господарського суду Одеської області від 27.01.2025 у справі №916/3547/24 та посилається на необхідність проведення закупівлі такої кукурудзи.

Посилання апелянта на те, що він вже вчинив дії по частковій закупівлі кукурудзи 3-го класу з метою виконання рішення Господарського суду Одеської області від 27.01.2025 у справі №916/3547/24 не приймається до уваги колегією суддів, адже це жодним чином не спростовує обставини не виконання апелянтом рішення суду в частині повернення 197 891 кілограм кукурудзи 3-го класу.

Таким чином, апелянт не надав жодних доказів того, що він здійснював дії з метою виконання рішення Господарського суду Одеської області від 27.01.2025 у справі №916/3547/24, сама лише закупівлі кукурудзи без її передачі позивачеві не свідчить про те, що апелянт вживає дії з метою виконання рішення у даній справі.

Окремої уваги заслуговують обставини визначення вартості майна, яке не було передано відповідачем позивачеві з метою виконання рішення Господарського суду Одеської області від 27.01.2025 у справі №916/3547/24, а саме 197 891 кілограм кукурудзи 3-го класу.

Як було встановлено вище, вартість такої кукурудзи була встановлено безпосередньо у рішенні Господарського суду Одеської області від 27.01.2025 у справі №916/3547/24, яким зобов`язано Товариство з обмеженою відповідальністю «ОССОЙО ЮГ» повернути Акціонерному товариству «Державна продовольчо-зернова корпорація України» 1 194 562 кг кукурудзи 3 класу вартістю 14 735 736,19 грн.

В той же час, апелянт жодним чином не оскаржував рішення в частині визначення вартості спірного майна.

У зв`язку з цим колегія суддів не погоджується з твердженнями боржника стосовно відсутності оцінки майна та зазначає, що судом під час розгляду справи встановлено вартість кукурудзи, яка підлягає поверненню з огляду на конкретні обставини справи, які встановлені та досліджені судом під час задоволення позовних вимог Акціонерного «Державна продовольчо-зернова корпорація України».

З огляду на вищевикладене та враховуючи наявність обставин, за яких виконання рішення у даній справі є неможливим, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність підстав для зміни способу виконання такого судового рішення шляхом задоволення вимог Акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» за рахунок стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «ОССОЙО ЮГ» вартості решти кукурудзи 3 класу, яка залишилася неповернутою, а саме 197 888 кг, що становить суму 2 439 959,04 грн.

Доводи апеляційної скарги також жодним чином не спростовують висновків, до яких дійшла колегія суддів та не доводять неправильність чи незаконність рішення, прийнятого судом першої інстанції.

Згідно зі статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 09.12.1994р., серія A, №303-A, п.29).

Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Трофимчук проти України").

Висновки апеляційного господарського суду.

Згідно статті 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Будь-яких підстав для скасування ухвали Господарського суду Одеської області від 19.01.2026 про зміну способу виконання рішення по справі №916/3547/24, за результатами її апеляційного перегляду, колегією суддів не встановлено.

За вказаних обставин оскаржувана ухвала Господарського суду Одеської області від 19.01.2026 про зміну способу виконання рішення по справі №916/3547/24 підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга залишенню без задоволення із віднесенням витрат на оплату судового збору за подачу апеляційної скарги на апелянта.

Керуючись статтями 269-271, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Південно-західний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю ОССОЙО ЮГ на ухвалу Господарського суду Одеської області від 19.01.2026 про зміну способу виконання рішення по справі №916/3547/24 залишити без задоволення.

Ухвалу Господарського суду Одеської області від 19.01.2026 про зміну способу виконання рішення по справі №916/3547/24 залишити без змін.

Витрати зі сплати судового збору за подачу апеляційної скарги покласти на апелянта.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, не підлягає оскарженню до Верховного Суду відповідно до вимог п. 24 ч. 1 ст. 255 та п. 2 ч. 1 ст. 287 ГПК України.

Повний текст постанови складено та підписано 06.04.2026.

Головуючий суддя К.В. Богатир

Судді: Л.В. Поліщук

С.В. Таран