ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.04.2026 м. Дніпро Справа № 908/1977/23

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Фещенко Ю.В. (доповідач),

суддів: Мартинюка С.В., Соп`яненко О.Ю.,

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Дочірнього підприємства "Запорізький облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України"

на рішення Господарського суду Запорізької області від 12.09.2023 (ухваленого суддею Азізбекян Т.А. у м. Запоріжжі, повний текст рішення складений 18.09.2023) у справі №908/1977/23

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Запоріжжяелектропостачання" (м.Запоріжжя)

до Дочірнього підприємства "Запорізький облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" (м. Запоріжжя) в особі філії "Мелітопольська дорожньо-експлуатаційна дільниця" (с. Семенівка, Мелітопольський район, Запорізька область)

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: Публічне акціонерне товариство "Запоріжжяобленерго" (м. Запоріжжя)

про стягнення 187 592 грн 07 коп.,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Запоріжжяелектропостачання" (далі по тексту - позивач) звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою, в якій просило суд стягнути з Дочірнього підприємства "Запорізький облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" в особі філії "Мелітопольська дорожньо-експлуатаційна дільниця" (далі по тексту - відповідач) заборгованість в загальному розмірі 187 592 грн 07 коп.

Ціна позову складається з наступних сум:

- 165 903 грн 20 коп. - основний борг (заборгованості за електричну енергію, спожиту в період з березня по грудень 2022 року);

- 18 319 грн 38 коп. - інфляційні втрати;

- 3 369 грн 49 коп. - 3% річних.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем зобов`язань за договором № 50 про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг в частині повної та своєчасної оплати спожитої у період з березня 2022 року по грудень 2022 року електричної енергії на загальну суму 165 903 грн 20 коп., внаслідок чого у відповідача перед позивачем утворилась заборгованість в сумі 165 903 грн 20 коп. У зв`язку з простроченням оплати, на підставі статті 625 Цивільного кодексу України позивач нарахував та просив суд стягнути з відповідача інфляційні втрати за загальний період з травня 2022 року по березень 2023 року в сумі 18 319 грн 38 коп., а також 3% річних за загальний період прострочення з 20.04.2022 по 31.03.2023 у сумі 3 369 грн 49 коп.

Рішенням Господарського суду Запорізької області від 12.09.2023 у справі №908/1977/23 позовні вимоги задоволено; стягнуто з Дочірнього підприємства "Запорізький облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" в особі філії "Мелітопольська дорожньо-експлуатаційна дільниця" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Запоріжжяелектропостачання" 165 903 грн 20 коп. заборгованості за спожиту електричну енергію, 3 369 грн 49 коп. 3% річних, 18 319 грн 38 коп. інфляційних втрат та 2 813 грн 88 коп. судового збору.

Рішення обґрунтовано наступним:

- спожитий відповідачем обсяг електричної енергії за період з березня по грудень 2022 року підтверджується повідомленнями/листами за № 007-66/251 від 12.01.2023 та № 007-66/1860 від 23.03.2023 адміністратора комерційного обліку, функції якого в Запорізькій області виконує ПАТ "Запоріжжяобленерго", також відповідачем отримані рахунки за постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг за цей період, у відповідності до яких обсяг використаної електричної енергії відповідачем складає 37 437 кВт/год на суму 165 903 грн 20 коп.;

- у справі відсутні докази сплати відповідачем заборгованості за отриману електричну енергію, тому є обґрунтованими, правомірними та доведеними позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача основного боргу, 3% річних та інфляційних втрат у визначених позивачем сумах;

- посилання відповідача на введення на території України воєнного стану, як на підставу для звільнення боржника від відповідальності за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання, є необґрунтованим та безпідставним.

Не погодившись з вказаним рішенням, Дочірнє підприємство "Запорізький облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" звернулось до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою (вх. № суду 35429 від 17.10.2023), в якій просить рішення Господарського суду Запорізької області від 12.09.2023 у справі № 908/1977/23 скасувати, ухвалити нове рішення по справі, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована наступним:

- з березня 2022 року призупинена та не здійснюється виробнича діяльність структурними підрозділами ДП "Запорізький облавтодор", що знаходяться на тимчасово окупованій території; під окупацією знаходяться 6 структурних підрозділів ДП "Запорізький облавтодор", у тому числі відокремлений підрозділ філія "Мелітопольська дорожньо-експлуатаційна дільниця", що унеможливлює споживання нею електричної енергії;

- у зв`язку з неможливістю ведення господарської діяльності на тимчасово окупованій території та, відповідно, відсутністю фактичного споживання електричної енергії за період з березня 2022 року по грудень 2022 року, позовна заява є необґрунтованою;

- суд не врахував інформацію, викладену у листі від 28.02.2022 № 2024/02.0-7.1 Торгово-промислової палати України та Наказ Мінреінтеграції від 25.04.2022 № 75 (зі змінами у редакції наказу від 17.10.2022 № 233), яким затверджено Перелік територіальних громад, що розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають у тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), під тимчасовою окупацією у Запорізькій області знаходиться більше 56 громад, у тому числі території, де знаходяться виробничі структурні підрозділи ДП "Запорізький облавтодор", філія "Мелітопольська дорожньо-експлуатаційна дільниця";

- суд першої інстанції не врахував доводів відповідача, викладених у відзиві на позовну заяву та клопотанні про відкладення розгляду справи, щодо настання форс-мажорних обставин і ухвалив помилкове рішення.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.10.2023 для розгляду справи визначена колегія суддів у складі: головуючого судді Коваль Л.А (доповідач), суддів - Мороза В.Ф., Чередка А.Є.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 21.12.2023 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Дочірнього підприємства "Запорізький облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" на рішення Господарського суду Запорізької області від 12.09.2023 у справі № 908/1977/23 у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Від позивача за допомогою системи "Електронний суд" надійшов відзив на апеляційну скаргу (вх. № суду 12855/23 від 28.12.2023), в якому він просить апеляційний господарський суд залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення Господарського суду Запорізької області від 10.12.2025 - без змін.

Відзив на апеляційну скаргу обґрунтований такими обставинами:

- не є достатнім формальне посилання відповідача на лист Торгово-промислової палати, оскільки суд має досліджувати докази у сукупності; відповідно до умов договору, сторони зобов`язані негайно повідомити про форс-мажорні обставини та протягом чотирнадцяти днів з дати їх виникнення надати підтверджуючі документи щодо їх настання відповідно до чинного законодавства, крім того відповідно до пункту 12.4. договору, виникнення форс-мажорних обставин не є підставою для відмови споживача (відповідача) від оплати постачальнику послуг, які були надані до їх виникнення;

- відповідно до Наказу № 148 від 13.04.2022 Міністерства енергетики України "Про врегулювання питань щодо постачання електричної енергії споживачам та розрахунків між учасниками роздрібного ринку електричної енергії у період дії в Україні воєнного стану" затверджено Положення про особливості постачання електричної енергії споживачам та розрахунків між учасниками роздрібного ринку електричної енергії у період дії в Україні воєнного стану, в якому передбачено як саме визначаються обсяги споживання електричної енергії на територіях, на яких ведуться бойові дії, або на тимчасово окупованих територіях;

- стосовно наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 25.04.2022 № 75 "Про затвердження Переліку територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні) станом на 10 грудня 2022 року", то, за доводами позивача, фактично він є цільовим та визначає перелік територій для надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам - фізичним особам та, відповідно, не може бути застосований до юридичних осіб; перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих збройними формуваннями Російської Федерації, повинен визначати безпосередньо Кабінет Міністрів України;

- ТОВ "Запоріжжяелектропостачання" є постачальником електричної енергії та постачальником універсальної послуги на території Запорізької області, діє на підставі ліцензії з постачання електричної енергії споживачу, виданої постановою НКРЕКП від 31.07.2018 № 807, та постановою НКРЕКП № 1268 від 26.10.2018 і першочергово, але не виключно, використовує спеціальні закони та підзаконні акти, що регламентують обмежену (спеціальну) сферу суспільних відносин;

- судом першої інстанції повно та детально вивчені надані сторонами докази, всебічно та неупереджено з`ясовані обставини справи, ухвалено обґрунтоване та законне рішення.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 20.06.2024 зупинено апеляційне провадження за апеляційною скаргою Дочірнього підприємства "Запорізький облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" у справі № 908/1977/23 до закінчення перегляду у касаційному порядку Верховним Судом у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду справи № 908/1162/23.

У подальшому, 26.01.2026, відповідно до пункту 2.3.43 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого Рішенням Ради суддів України від 11.11.2024 №39, зі змінами, внесеними згідно з Рішеннями Ради суддів України, відповідно до пункту 2.7.1 Засад використання автоматизованої системи документообігу суду у Центральному апеляційному господарському суді, затверджених Рішенням зборів суддів Центрального апеляційного господарського суду від 01.04.2025 № 1, призначено повторний автоматизований розподіл судової справи № 908/1977/23.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.01.2026 для розгляду справи визначена колегія суддів у складі: головуючого судді - Фещенко Ю.В. (доповідач), суддів - Мартинюка С.В., Соп'яненко О.Ю.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 02.02.2026 колегією суддів у визначеному складі апеляційну скаргу Дочірнього підприємства "Запорізький облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" на рішення Господарського суду Запорізької області від 12.09.2023 у справі № 908/1977/23 прийнято до свого провадження та поновлено апеляційне провадження.

Приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивної господарського процесу, закріплені у статті 129 Конституції України та статтях 13, 14, 74 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає, що апеляційним господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених Господарським процесуальним кодексом України.

Під час розгляду апеляційної скарги судом досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

Відповідно до частин 1, 2, 4 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, перевіривши дотримання судом першої інстанції норм процесуального права, а також правильність застосування норм матеріального права, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний господарський суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції та судом апеляційної інстанції встановлені наступні неоспорені обставини справи.

Між Товариством з обмеженою відповідальністю "Запоріжжяелектропостачання" (постачальником) та Дочірнім підприємством "Запорізький облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" в особі філії "Мелітопольська дорожньо-експлуатаційна дільниця" (споживачем) було укладено публічний договір № 50 про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг шляхом підписання заяви-приєднання, оплати виставленого рахунку, споживання будь-якого обсягу електричної енергії, за адресою розташування електроустановок.

Згідно з розділом 2 "Предмет договору" позивач продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок відповідача, а споживач оплачує постачальнику вартість спожитої (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору.

У відповідності до розділу 3 договору, умови надання послуг споживачу визначаються комерційною пропозицією, яка є додатком 3 до договору.

Згідно з пунктом 5.1. договору "Ціна, порядок обліку і оплата електричної енергії", споживач розраховується з позивачем за спожиту електричну енергію за цінами (тарифами), що визначаються відповідно до методики (порядку), затвердженої Регулятором, згідно з обраною відповідачем комерційною пропозицією, яка є додатком 3 до договору. Спосіб визначення ціни за електричну енергію зазначається в комерційній пропозиції позивача.

Згідно з пунктом 4 додатку 3 до договору "Спосіб та термін оплати", розрахунковий період для обсягу спожитої електричної енергії становить один місяць, а саме: з 01 числа розрахункового місяця по останній день розрахункового місяця. 100% попередня оплата здійснюється не пізніше ніж за 5 календарних днів до дати початку розрахункового періоду з наступним перерахунком (остаточним розрахунком), що проводиться за фактично відпущену електричну енергію.

Остаточний розрахунок має здійснюватися не пізніше 5 робочих днів після закінчення розрахункового періоду на підставі самостійно отриманого споживачем у постачальника рахунку.

Обсяги попередньої оплати визначаються шляхом множення замовленого обсягу постачання електричної енергії на ціну універсальної послуги у відповідному розрахунковому періоді та підлягають оплаті незалежно від отримання рахунку постачальника.

У разі неодержання рахунку, споживач самостійно оформлює платіжні документи та здійснює оплату на їх підставі у строки, передбачені умовами даного розділу.

Відповідно до пункту 5.10. договору оплата рахунка постачальника за цим договором має бути здійснена споживачем у строки, визначені в рахунку, який не може перевищувати 5 робочих днів з моменту отримання його споживачем, або протягом 5 робочих днів від дати, зазначеної у комерційній пропозиції, щодо оплати рахунку, оформленого споживачем.

За змістом розділу "Персоніфіковані дані Споживача" заяви приєднання (додаток 1 до договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг), яка є додатком № 5 до договору:

- вид об`єкта: адмінбудівля;

- адреса об`єкта, ЕІС-код точки комерційного обліку: 72305 м. Мелітополь, вул.Ломоносова, 337/1, 62Z785, 62Z569, 62Z028, 62Z312, 62Z593, 62Z304, 62Z135, 62Z388, 62Z331" (арк. с. 14).

Отже, продаж електричної енергії здійснювався позивачем на об`єкти відповідача - адмінбудівля, ЕІС-код точок комерційного обліку якого розташовано за адресою: 72305 м.Мелітополь, вул. Ломоносова, 337/1.

Суд першої інстанції врахував, що відповідно до пункту 4.3. Правил роздрібного ринку електричної енергії дані, необхідні для формування платіжних документів, у тому числі щодо обсягів електричної енергії, надаються учасникам роздрібного ринку адміністратором комерційного обліку в порядку, встановленому Кодексом комерційного обліку.

Згідно з пунктом 4.12. Правил роздрібного ринку електричної енергії розрахунки між споживачем та електропостачальником (іншими учасниками роздрібного ринку, якщо вони беруть участь у розрахунках) здійснюються згідно з даними, отриманими від адміністратора комерційного обліку в порядку, передбаченому Кодексом комерційного обліку, про обсяги поставленої, розподіленої (переданої) та купленої електричної енергії.

Відповідно до пункту 4.13. Правил роздрібного ринку електричної енергії для здійснення розрахунків за фактично спожиту електричну енергію електропостачальник має сформувати та виставити споживачу платіжний документ у паперовій або електронній формі (у випадку згоди споживача на отримання електронного платіжного документа), на підставі даних комерційного обліку, отриманих у порядку, передбаченому Кодексом комерційного обліку.

Також суд першої інстанції зазначив, що відповідачу на електронну пошту були надіслані рахунки за постачання електричної енергії постачальником за період з березня 2022 року по грудень 2022 року, у відповідності до яких обсяг використаної електричної енергії відповідачем складає 37 437 кВт/год на суму 165 903 грн 20 коп.

На підтвердження спожитого відповідачем обсягу електричної енергії у спірний період позивачем також надані повідомлення/листи № 007-66/251 від 12.01.2023 та №007-66/1860 від 23.03.2023 адміністратора комерційного обліку, функції якого в Запорізькій області виконує ПАТ "Запоріжжяобленерго", щодо фактичного обсягу спожитої електричної енергії з щомісячною розбивкою за ЕІС-кодом точки комерційного обліку.

Позовні вимоги у даній справі обґрунтовані порушенням відповідачем зобов`язань за договором № 50 про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг та пункту 4.12 Правил роздрібного ринку електричної енергії в частині повної та своєчасної оплати спожитої у період з березня 2022 року по грудень 2022 року електричної енергії на загальну суму 165 903 грн 20 коп., внаслідок чого у відповідача перед позивачем утворилась заборгованість в сумі 165 903 грн 20 коп. У зв`язку з простроченням оплати, на підставі статті 625 Цивільного кодексу України позивач нарахував та просив суд стягнути з відповідача інфляційні втрати за загальний період з травня 2022 року по березень 2023 року в сумі 18 319 грн 38 коп., а також 3% річних за загальний період прострочення з 20.04.2022 по 31.03.2023 у сумі 3 369 грн 49 коп. Вказане і є причиною виникнення спору.

Як було зазначено вище, суд першої інстанції дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

Колегія суддів апеляційного господарського суду не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Згідно з частиною 3 статті 75 Господарського процесуального кодексу України обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування.

Загальновідомі факти, коли вони визнані такими судом, не потребують доказування. Загальновідомість того чи іншого факту може мати різні межі. Він може бути відомий у межах країни, окремої області, населеного пункту. Це об`єктивні межі загальновідомості певного юридичного факту.

Крім об`єктивних меж загальновідомість певного юридичного факту має і суб`єктивні межі: даний факт повинен бути відомий не тільки певним особам (наприклад, мешканцям населеного пункту), але й всьому складу суду, який розглядає справу (аналогічні висновки містяться в постанові Верховного Суду від 19.06.2018 у справі № 922/3946/16).

Загальновідомість обставин полягає у тому, що вони відомі широкому загалу, зокрема й суду та учасникам справи. Загальновідомість того чи іншого факту є відносною і залежить від різних факторів, у тому числі від:

- часу, що сплинув після події,

- поширеності інформації про подію (факт) загалом у державі чи в певній місцевості (аналогічні висновки наведені в постанові Верховного Суду від 10.03.2020 у справі №910/8395/19).

Наказом № 75 від 25.04.2022 Міністерством з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України затверджено Перелік територіальних громад, що розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні) станом на 25.04.2022.

Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 № 309 "Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією" затверджено Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією .

Відповідно до пунктів 1, 3 частини 1 статті 3 Закону України № 1207-VII "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" для цілей цього Закону тимчасово окупованою територією визначається: сухопутна територія тимчасово окупованих Російською Федерацією територій України, водні об`єкти або їх частини, що знаходяться на цих територіях (пункт 1); інша сухопутна територія України, внутрішні морські води і територіальне море України, визнані в умовах воєнного стану тимчасово окупованими у встановленому Кабінетом Міністрів України порядку (пункт 3).

Згідно з частиною 4 статті 236 Господарського процесуального кодексу України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Так, у справі № 908/1162/23 Верховний Суд у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду, залишаючи постанову суду апеляційної інстанції про відмову в позові без змін, виснував, що Законом України від 16.11.2022 № 2764-ІХ "Про внесення змін до Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" щодо деяких питань визначення правового статусу тимчасово окупованих територій України в умовах воєнного стану" частину 3 статті 1 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" було викладено в редакції, відповідно до якої дата початку і дата завершення тимчасової окупації територій, передбачених пунктом 3 частини 1 статті 3 цього Закону, визначаються Кабінетом Міністрів України.

Чинна редакція цієї норми (згідно зі змінами, внесеними Законом України від 11.04.2023 № 3050-IX "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо звільнення від сплати екологічного податку, плати за землю та податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за знищене чи пошкоджене нерухоме майно") вказує, що дата початку і дата завершення тимчасової окупації територій, які передбачені у пункті 3 частини першої статті 3 цього Закону, визначаються у встановленому Кабінетом Міністрів України порядку.

Як зазначив Верховний Суд у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду, із 07.05.2022 ані пункт 7 частини 1 статті 1-1, ані пункт 1 частини 3 статті 3 Закону №1207-VII не містили і не містять посилань на те, що статус тимчасово окупованих вказані у них території набувають залежно від наявності чи відсутності (а так само і дати ухвалення) будь-якого рішення того чи іншого повноважного органу державної влади України - Ради національної безпеки і оборони України, Кабінету Міністрів України чи іншого органу в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Кабінет Міністрів України 06.12.2022 затвердив Постанову № 1364 "Деякі питання формування переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією" відповідно до якої перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затверджується Міністерством з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України за формою згідно з додатком за погодженням з Міністерством оборони України з урахуванням пропозицій відповідних обласних, Київської міської військових адміністрацій.

Відповідно до Переліку, затвердженого Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 № 309 "Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією" вся територія Мелітопольського району Запорізької області, у тому числі, м.Мелітополь та територія Семенівської сільської територіальної громади, є тимчасово окупованою територією України з 25.02.2022.

Однак, відповідно до регулювання, запровадженого Законом України від 21.04.2022 №2217-ІХ "Про внесення змін до деяких законів України щодо регулювання правового режиму на тимчасово окупованій території України", правовий статус тимчасово окупованої Російською Федерацією території в розумінні пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України №1207-VII "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" не залежить від того, чи ухвалив (і якщо ухвалив - то коли саме) той чи інший повноважний орган державної влади України (Рада національної безпеки і оборони України, Кабінет Міністрів України чи інший орган в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України) рішення про визнання певної частини території України тимчасово окупованою. Таке рішення повноважного органу державної влади України (зокрема і Кабінету Міністрів України) для територій, визначених у пункті 1 частини 1 статті 3 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України", має не конститутивне, а лише інформативне значення, з публічною достовірністю підтверджуючи конкретну дату, з якої фактична окупація певної частини території України почалася чи припинилася.

З огляду на викладене, у постанові від 03.10.2025 у справі № 908/1162/23 Верховний Суд у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду дійшов висновку про відсутність підстав для відступу від висновку, викладеного Верховним Судом у постанові від 07.03.2024 у справі № 910/9680/23, про поширення положень статті 131 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" на території, тимчасово окуповані в період воєнного стану, лише з огляду на загальновідомий факт окупації таких територій за відсутності відповідного рішення Кабінету Міністрів України.

У цій справі № 908/1977/23, апеляційним господарським судом установлено, що місцезнаходженням відповідача є Запорізька область, Мелітопольський район с. Семенівка Семенівської сільської територіальної громади. За змістом розділу "Персоніфіковані дані Споживача" заяви приєднання (додаток 1 до договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг), яка є додатком № 5 до договору, продаж електричної енергії здійснювався позивачем на об`єкти відповідача за адресою в м. Мелітополь, що знаходиться на території Мелітопольської міської територіальної громади.

Колегія суддів, у порядку частини 3 статті 75 Господарського процесуального кодексу України, визнає загальновідомою, у тому числі й для позивача, обставину, що вся територія Мелітопольського району Запорізької області, у тому числі, м. Мелітополь та територія Семенівської сільської територіальної громади, є тимчасово окупованою територією України з 25.02.2022.

Відповідно до статті 131 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" її положення застосовуються до тимчасово окупованої території, передбаченої пунктами 1 і 2 частини 1 статті 3 цього Закону, надр під територіями, зазначеними у пунктах 1 і 2 частини 1 статті 3 цього Закону, і повітряного простору над цими територіями.

В умовах воєнного стану рішенням Кабінету Міністрів України положення цієї статті можуть бути поширені на тимчасово окуповані території, передбачені пунктом 3 частини 1 статті 3 цього Закону, надра під територіями, зазначеними у пункті 3 частини 1 статті 3 цього Закону, і повітряний простір над цими територіями.

На період тимчасової окупації переміщення товарів (робіт, послуг) з тимчасово окупованої території на іншу територію України та/або з іншої території України на тимчасово окуповану територію усіма видами транспорту, у тому числі автомобільним, залізничним, повітряним та трубопровідним транспортом, а також лініями електропередач та гідротехнічними спорудами, заборонено, за винятком випадків, передбачених частинами третьою та четвертою цієї статті.

Таким чином, підставою для відмови у позові у цій справі, враховуючи положення статті 131 Закону України № 1207-VII "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України", є заборона передачі електроенергії на тимчасово окуповану територію, при цьому факт тимчасової окупації міста Мелітополь, а також території Семенівської сільської територіальної громади, Запорізької області з 25.02.2022 є загальновідомим, сторонами спору не заперечується, що не потребує окремого доказування у цьому судовому провадженні.

При цьому суд враховує, що відповідно до Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", Закону України "Про ринок електричної енергії", Указів Президента України від 24.02.2022 № 64 "Про введення воєнного стану в Україні", від 14.03.2022 № 133 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні", з метою забезпечення безпеки постачання електричної енергії споживачам Міністерством енергетики України 13.04.2022 виданий Наказ № 148, яким затверджено Положення про особливості постачання електричної енергії споживачам та розрахунків між учасниками роздрібного ринку електричної енергії у період дії в Україні воєнного стану. Вказаний Наказ набув чинності з дня його опублікування 06.05.2022 і діяв до 05.12.2023.

Разом з тим, з огляду на ієрархію нормативно-правових актів, враховуючи приписи статті 131 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" про заборону передачі електроенергії на тимчасово окуповану територію (і така заборона має абсолютний характер), Положення не регулювало (і не могло регулювати) питання електропостачання на тимчасово окупованій території.

З урахуванням вищевикладеного, доведення/недоведення позивачем обставин фактичної поставки електроенергії на тимчасово окуповану територію, як і здійснення оплати за неї, не має правового значення для вирішення спору у цій справі.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 31.03.2026 у справі № 916/5429/23, від 09.03.2026 у справі № 908/2241/23, від 05.03.2026 у справі №908/3151/23, від 04.03.2026 у справі № 916/1946/23, від 04.11.2025 у справі № 922/5404/23, від 23.10.2025 у справі № 916/1650/23.

Враховуючи все вищевикладене, доводи скаржника знайшли своє підтвердження під час апеляційного перегляду справи.

За приписами пункту 2 частини 1 статті 275 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення.

Відповідно до частини 1 статті 277 Господарського процесуального кодексу України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:

1) нез`ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З урахуванням вищевикладеного, рішення Господарського суду Запорізької області від 12.09.2023 слід скасувати та ухвалити у даній справі нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Запоріжжяелектропостачання" відмовити повністю.

Щодо розподілу судових витрат, то відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги, враховуючи відмову у задоволенні позову та задоволення апеляційної скарги, покладаються на позивача.

З підстав наведеного та керуючись статтями 129, 269, 270, 275 - 284, 286 - 289 Господарського процесуального кодексу України, Центральний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Дочірнього підприємства "Запорізький облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" на рішення Господарського суду Запорізької області від 12.09.2023 у справі № 908/1977/23 - задовольнити.

2. Рішення Господарського суду Запорізької області від 12.09.2023 у справі №908/1977/23 - скасувати.

3. Ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Запоріжжяелектропостачання" - відмовити повністю.

4. Витрати по сплаті судового збору за подачу позовної заяви у сумі 2 813 грн 88 коп. покласти на Товариство з обмеженою відповідальністю "Запоріжжяелектропостачання".

5. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Запоріжжяелектропостачання" на користь Дочірнього підприємства "Запорізький облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" витрати по сплаті судового збору за подачу апеляційної скарги у розмірі 4 220 грн 82 коп.

6. Видачу наказів, з урахуванням необхідних реквізитів, доручити Господарському суду Запорізької області.

7. Матеріали справи № 908/1977/23 повернути до Господарського суду Запорізької області.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення. Право касаційного оскарження, строк на касаційне оскарження та порядок подання касаційної скарги передбачені статтями 286-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повна постанова складена та підписана 03.04.2026.

Головуючий суддя Ю.В. Фещенко

Суддя С.В. Мартинюк

Суддя О.Ю. Соп`яненко