ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню

07.04.2026 Справа № 917/2108/23

Суддя Киричук О.А., розглянувши заяви Фермерського господарства "Еко-Край" про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню (вх. № 3976 від 27.03.26, вх. № 4040 від 30.03.26), по справі № 917/2108/23

За позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма "ЧБГ", вул. Леоніда Каденюка, 34, с.Піски, Миргородський район, Полтавська область, 37233

до Фермерського господарства "Еко-Край", вул. Харківська, 11, с. Засулля, Лубенський район, Полтавська область, 37552

про стягнення грошових коштів

Представники сторін: згідно протоколу

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю Агрофірма "ЧБГ" звернулося до Господарського суду Полтавської області з позовом до Фермерського господарства "Еко-Край" про стягнення 11 902 447,94 грн заборгованості за Договором про надання послуг по вирощуванню продукції № 02-03/17 від 02.03.2017 р.

Рішенням Господарського суду Полтавської області від 18.12.2025 позов задоволено повністю - стягнуто з Фермерського господарства "Еко-Край" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма "ЧБГ" 8977781,78 грн. боргу, 134666,73 грн. витрат по сплаті судового збору.

Постановою Східного апеляційного господарського суду від 30.12.2025 змінено мотивувальну частину рішення Господарського суду Полтавської області від 18.12.2025 (повний текст підписано 22.12.2025) у справі №917/2108/23, резолютивну частину рішення Господарського суду Полтавської області від 18.12.2025 (повний текст підписано 22.12.2025) у справі №917/2108/23 залишено без змін.

26.03.2026 на виконання рішення Господарського суду Полтавської області від 18.12.25 та постанови Східного апеляційного господарського суду від 30.12.2025, які набрали законної сили 09.03.2026, видано наказ про стягнення з Фермерського господарства "Еко-Край" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма "ЧБГ" 8 977 781,78 грн. боргу, 134 666,73 грн. витрат по сплаті судового збору.

На адресу господарського суду Полтавської області надійшли заяви Фермерського господарства "Еко-Край" про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню (вх. № 3976 від 27.03.26, вх. № 4040 від 30.03.26), по справі № 917/2108/23.

В обґрунтування поданих заяв заявник посилається на те, що 24.03.2026 ним добровільно була погашена в повному обсязі сума боргу в розмірі 8 977 781,78 грн, що підтверджується заявою про зарахування зустрічних однорідних вимог в сумі 7 353 927,00 грн. і платіжною інструкцією № 817 від 24.03.2026 на суму 1 623 854,78 грн., а також сума витрат по сплаті судового збору в розмірі 134 666,73 грн., що підтверджується платіжною інструкцією № 818 від 24.03.2026.

Ухвалою від 31.03.26 суд постановив прийняти заяву, призначити вирішення питання про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню, на 07.04.2026.

На адресу Господарського суду Полтавської області надійшли додаткові пояснення Фермерського господарства "Еко-Край" по справі № 917/2108/23 (вх. № 4474 від 06.04.26).

Також на адресу Господарського суду Полтавської області 07.04.2026 року надійшли письмові заперечення Стягувача на заяву ФГ «ЕКО-КРАЙ» про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню, суть яких зводиться до того, що ТОВ АФ «ЧБГ» не визнає проведення заліку взаємних однорідних вимог між Стягувачем та Боржником через відступлення права вимоги новому кредитору ТОВ «АГРО ПЕРЕМОГА».

Крім того, ТОВ АФ «ЧБГ» надало клопотання, згідно якого просить залучити Товариство з обмеженою відповідальністю «АГРО ПЕРЕМОГА» як заінтересовану особу.

На засідання суду 07.04.26 прибули представники Боржника (Заявника) і Стягувача.

У поданих до суду заявах Боржник повідомив, що до моменту отримання наказу Господарського суду Полтавської області від 26.03.2026 Боржник 19 березня 2026 року відправив на адресу Стягувача через відділення Укрпошти цінним листом з описом вкладення і доставкою кур`єром заяву про зарахування зустрічних однорідних вимог в сумі 7 353 927,00 грн.

Стягувач отримав заяву Боржника 24.03.2026 р., докази її відправлення та отримання до заяв додаються.

Таким чином, Боржник заявляє, що у відповідності зі ст. 601 Цивільного кодексу, за заявою Боржника про зарахування зустрічних однорідних вимог в сумі 7 353 927,00 грн. припинено частину зобов`язання Боржника зі сплати Стягувачу заборгованості за договором про надання послуг по вирощуванню продукції № 02-03/17 від 02.03.2017 р. в сумі 7 353 927,00 грн. шляхом зарахування заборгованості Стягувача перед Боржником в сумі 7 353 927,00 грн. за договором купівлі-продажу № 28-12/2020 від 28.12.2020 р. та у відповідності з постановою Східного апеляційного господарського суду від 26.11.2025 р. по справі № 917/101/24.

Копії постанови Східного апеляційного господарського суду від 26.11.2025 р. по справі № 917/101/24 та договору купівлі-продажу № 28-12/2020 від 28.12.2020 р. до заяв Боржника додаються.

Залишок заборгованості в сумі 1 623 854,78 грн. за договором про надання послуг по вирощуванню продукції № 02-03/17 від 02.03.2017 р. та у відповідності з Рішенням Господарського суду Полтавської області суду від 18.12.2025 р. по справі № 917/2108/23 Боржник сплатив на поточний рахунок Стягувача платіжною інструкцією № 817 від 24.03.2026 р. Витрати по сплаті судового збору в сумі 134 666,73 грн. сплачено на поточний рахунок Стягувача платіжною інструкцією № 818 від 24.03.2026 р. Копії платіжних інструкцій до заяв додані.

Представник Боржника на засіданні суду підтвердив виконання Боржником рішення Господарського суду Полтавської області від 18.12.2025 та Постанови Східного апеляційного господарського суду від 30.12.2025 по справі № 917/2108/23 в повному обсязі в добровільному порядку до отримання наказу Господарського суду Полтавської області від 26.03.2026 і просив визнати наказ від 26.03.2026 таким, що не підлягає виконанню повністю.

Представник Стягувача висловив заперечення проти задоволення зазначених заяв з підстав укладення 09.03.2026 між Стягувачем (первісний кредитор) та ТОВ «АГРО ПЕРЕМОГА» (новий кредитор) Договору № 09.03.2026 про відступлення права вимоги, за яким до нового кредитора перейшло право вимоги до Боржника у розмірі 8 977 781,78 грн., та направлення Боржнику повідомлення про відступлення права вимоги і копій відповідних документів 09.03.2026, проте заперечення у письмовому вигляді та належних доказів для підтвердження цих обставин не надав, повідомивши що заперечення подані сьогодні через кабінет Стягувача в підсистемі «Електронний суд».

Представник Стягувача заявив усне клопотання про надання додаткового часу для подання додаткового заперечення проти заяви Боржника і долучення до розгляду заяви в якості заінтересованої особи нового кредитора - ТОВ «АГРО ПЕРЕМОГА».

Представник Боржника заперечив проти відкладення розгляду заяви та залучення до участі у справі ТОВ «АГРО ПЕРЕМОГА», так як вважає це безпідставним затягування процесу розгляду заяви Боржника, водночас наголосив що згідно ч. 3 ст. 328 ГПК України суд розглядає заяву у десятиденний строк.

Представник Боржника повідомив також, що Стягувач мав достатньо часу для надання своїх заперечень проти заяви Боржника і клопотань, але відправив їх Боржнику і до суду лише об 11.00 через кабінет в підсистемі «Електронний суд». До того ж, обставини, на які посилається представник Стягувача, не відповідають фактичним обставинам справи і не підтверджені належними і допустимими доказами. Повідомлення про відступлення права вимоги новому кредитору від 09.03.2026 Боржник не отримував. Докази про отримання Боржником такого повідомлення у Стягувача відсутні. Повідомлення Стягувача про відступлення права вимоги новому кредитору отримане Боржником тільки 28.03.2026, тобто після проведення заліку зустрічних однорідних вимог і подання заяви до суду. Договір про надання послуг по вирощуванню продукції № 02-03/17 від 02.03.2017 передбачав оплату наданих послуг окремими частинами на підставі актів приймання-передачі наданих послуг і рахунків на оплату цих послуг, тобто виконання зобов`язання частинами не тільки не протирічить договору, але й передбачено самим договором.

Розглянувши клопотання про залучення Товариства з обмеженою відповідальністю «АГРО ПЕРЕМОГА» як заінтересованої особи, суд дійшов висновку про його необґрунтованість і, як наслідок, про відмову у задоволенні. При цьому, суд зауважує, що окремої норми про залучення до справи заінтересованої особи чинний ГПК України не містить, а положення ст.50 ГПК України, на яку посилається заявник у заяві, визначає порядок залучення до участі у справі саме третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, і саме до закінчення підготовчого провадження у справі або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. У даному випадку у справі вже прийняте судове рішення, яке набрало законної сили.

Дослідивши подані Фермерським господарством "Еко-Край" заяви про визнання таким, що не підлягає виконанню судового наказу від 26.03.2026 у справі № 917/2108/23, і наявні у справі докази, суд керується наступним.

Частинами 1, 2 статті 328 Господарського процесуального кодексу України передбачено право боржника звернутись до суду, який видав наказ, із заявою про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню.

Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Предметом розгляду справи за поданою заявою є визнання виконавчих документів такими, що не підлягають виконанню у зв`язку з припиненням обов`язку боржника шляхом його добровільного виконання та зарахування зустрічних однорідних вимог.

Так, до відносин щодо припинення господарських зобов`язань застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

У відповідності до статей 598, 599, 601, 602 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Зобов`язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги. Зарахування зустрічних вимог може здійснюватися за заявою однієї із сторін.

У постанові Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 22.01.2021 у справі № 910/11116/19 сформовані, зокрема, такі висновки щодо застосування статті 601 Цивільного кодексу України:

зарахування зустрічних однорідних вимог є способом припинення одночасно двох зобов`язань: в одному одна сторона є кредитором, а інша боржником, а в другому навпаки (боржник у першому зобов`язанні є кредитором у другому). Також можливе часткове зарахування, коли одне зобов`язання (менше за розміром) зараховується повністю, а інше (більше за розміром) лише в частині, що дорівнює розміру першого зобов`язання. У такому випадку зобов`язання в частині, що залишилася, може припинятися будь-якими іншими способами;

вимоги, які підлягають зарахуванню, мають відповідати таким умовам: бути зустрічними (кредитор за одним зобов`язанням є боржником за іншим, а боржник за першим зобов`язанням є кредитором за другим); бути однорідними (зараховуватися можуть вимоги про передачу речей одного роду, наприклад, грошей). При цьому правило про однорідність вимог поширюється на їх правову природу, але не стосується підстави виникнення таких вимог. Отже, допускається зарахування однорідних вимог, які випливають з різних підстав (різних договорів тощо); строк виконання таких вимог має бути таким, що настав, не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги;

безспірність вимог, які зараховуються, а саме: відсутність між сторонами спору щодо змісту, умов виконання та розміру зобов`язань, є важливою умовою для зарахування вимог. Умова безспірності стосується саме вимог, які зараховуються, а не заяви про зарахування, яка є одностороннім правочином і не потребує згоди іншої сторони, якщо інше не встановлено законом або договором;

за дотримання умов, передбачених статтею 601 Цивільного кодексу України, та відсутності заборон, передбачених статтею 602 Цивільного кодексу України, незгода однієї сторони із зарахуванням зустрічних однорідних вимог, проведеним за заявою іншої сторони зобов`язання, не є достатньою підставою для визнання одностороннього правочину із зарахування недійсним;

заява сторони щодо спірності вимог, які були погашені (припинені) зарахуванням, або щодо незгоди з проведеним зарахуванням з інших підстав, має бути аргументована, підтверджена доказами і перевіряється судом, який вирішує спір про визнання недійсним одностороннього правочину із зарахування зустрічних однорідних вимог;

наявність заперечень однієї сторони щодо зарахування не є перешкодою для зарахування зустрічних однорідних вимог за заявою іншої сторони, відмова цієї сторони від прийняття заяви про зарахування зустрічних однорідних вимог і проведення такого зарахування не має юридичного значення.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 14.07.2022 у справі № 910/5109/21.

Зарахування взаємних зустрічних зобов`язань на стадії виконання судових рішень узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 08 вересня 2021 року у справі № 761/33621/18:

"Необхідним і достатнім є наявність заяви про зарахування зустрічних вимог хоча б однієї із сторін. Заява однієї із сторін про зарахування зустрічних вимог для досягнення бажаного правового ефекту не потребує відповіді з боку адресата, а потребує лише сприйняття заяви останнім. Наслідком подання заяви про зарахування зустрічних вимог, за наявності передбачених умов для зарахування, с остаточне і безповоротне припинення відповідних зобов`язань повністю або частково.

Вимоги, які можуть підлягати зарахуванню, мають бути зустрічними (кредитор за одним зобов`язанням боржником за іншим, а боржник за першим зобов`язанням є кредитором за другим), однорідними (зараховуватися можуть вимоги про передачу речей одного роду); строк виконання таких вимог настав, не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги.

Зарахування зустрічних вимог можливе на будь-якій стадії розвитку відносин сторін, у тому числі й на стадії виконання судового рішення."

Водночас у межах розгляду заяви про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, встановлюється лише наявність чи відсутність чіткого та однозначного факту припинення обов`язку боржника добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин. При цьому, перегляд самого судового рішення, самого спору по суті, встановлених судовим рішенням фактичних обставин справи, дослідження доказів, що свідчать про можливу зміну цих обставин, з прийняттям відповідних висновків не здійснюється.

Зазначена правова позиція викладена в постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 19.09.2022 у справі № 917/244/21.

За наведених обставин, для вирішення заявлених вимог Боржника господарському суду необхідно встановити наявність чи відсутність чіткого та однозначного факту припинення обов`язку боржника добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

При цьому, добровільне виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження є матеріально-правовою підставою для визнання наказу таким, що не підлягає виконанню (постанова Верховного Суду від 16.01.2018 у справі №755/15479/15-ц).

Наявними в матеріалах справи доказами підтверджується добровільне виконання Боржником свого зобов`язання на загальну суму 8 977 781,78 грн. перед Стягувачем шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог в сумі 7 353 927,00 грн., тобто в частині розміру зобов`язання Стягувача, відповідно до заяви від 19.03.2026 та сплати грошових коштів в сумі 1 623 854,78 грн. відповідно до платіжної інструкції від 24.03.2026 за № 817. Боржником також здійснено добровільну сплату витрат по сплаті Стягувачем судового збору в сумі 134 666,73 грн. відповідно до платіжної інструкції 24.03.2026 за № 818.

Судом встановлено, що вимоги, зазначені у заяві Боржника про зарахування вимог в сумі 7 353 927,00 грн., тобто в частині розміру зобов`язання Стягувача, від 19.03.2026 є зустрічними, однорідними і безспірними, що підтверджується відповідними судовими рішеннями, а строк виконання цих зобов`язань настав.

Стягувачем під час розгляду заяв не надано доказів отримання Боржником повідомлення про заміну кредитора в зобов`язанні до моменту виконання зобов`язань в адресу первісного кредитора, отже, за відсутності повідомлення про зміну кредитора в зобов`язанні, Боржник виконав зобов`язання перед первинним кредитором, що за приписами ст. 516 ЦК України є належним виконанням, та підтверджено правовою позицією, викладеною у Постанові КЦС ВС від 06.02.2018 року у справі № 278/1679/13-ц:

«Відповідно до статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі статтею 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Відповідно до статті 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.

Відповідно до статті 518 ЦК України боржник має право висувати проти вимоги нового кредитора у зобов`язанні заперечення, які він мав проти первісного кредитора на момент одержання письмового повідомлення про заміну кредитора.

Наслідками неповідомлення боржника є відповідальність нового кредитора за ризик настання несприятливих для нього наслідків і визнання виконання боржником зобов`язання первинному кредитору належним.»

Слід звернути увагу, що для застосування ст. 516 ЦК України необхідна наявність факту саме отримання чи неотримання повідомлення про зміну кредитора в зобов`язанні, а не лише факт його направлення.

Подібна правова позиція викладена у Постанові КЦС ВС від 06 лютого 2019 року у справі № 361/2105/16-ц.

Згідно з п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України та статями 73, 74, 77, 79 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Суд критично оцінює наданий Товариством з обмеженою відповідальністю Агрофірма «ЧБГ» акт від 09.03.2026 року щодо вручення документів про відступлення права вимоги ТОВ «АГРО ПЕРЕМОГА», адже саме ТОВ Агрофірма «ЧБГ», в якості стягувача, отримало наказ Господарського суду Полтавської області від 26.03.2026 року у справі №917/2108/23, та звернулося з заявою про примусове виконання цього виконавчого документу до приватного виконавця Лукмасло М.М., який своєю Постановою від 27.03.2026 року відкрив виконавче провадження №80626157 про стягнення з ФГ "Еко-Край" саме на користь ТОВ Агрофірма «ЧБГ» 8 977 781,78 грн. боргу та 134 666,73 грн. витрат по сплаті судового збору.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що заяви Фермерського господарства "Еко-Край" про визнання наказу Господарського суду Полтавської області від 26.03.2026 року у справі № 917/2108/23 таким, що не підлягає виконанню, підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 234, 328 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Заяви Фермерського господарства "Еко-Край" про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню по справі № 917/2108/23 задовольнити.

2. Визнати таким, що не підлягає виконанню повністю, наказ Господарського суду Полтавської області від 26.03.2026 про примусове виконання рішення Господарського суду Полтавської області від 18.12.2025 та постанови Східного апеляційного господарського суду від 09.03.2026 по справі № 917/2108/23, які набрали законної сили 09.03.2026, про стягнення з Фермерського господарства "ЕКО-КРАЙ" (вул. Харківська, НА, с. Засулля, Лубенський район, Полтавська область, 37552, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма "ЧБГ" (вул. Леоніда Каденюка, 34, с. Піски, Миргородський район, Полтавська область, 37233, ) 8 977 781,78 грн. боргу, 134 666,73 грн. витрат по сплаті судового збору.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені статтями 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст ухвали складено та підписано 08.04.2026 р.

Суддя Киричук О.А.