ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"06" квітня 2026 р.м. Одеса Справа № 916/5357/25

Господарський суд Одеської області у складі судді Щавинської Ю.М.,

при розгляді справи за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Донецькі енергетичні послуги" (49001, Дніпропетровська обл., м. Дніпро, вул. Січових Стрільців, буд. 4-Д)

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Квітень" (73003, Херсонська обл., м. Херсон, вул. Тираспольська, буд. 1)

про стягнення 206 367,47 грн

ВСТАНОВИВ:

30.12.2025 Товариство з обмеженою відповідальністю "Донецькі енергетичні послуги" звернулося до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Квітень", в якій просить суд стягнути з відповідача у заборгованість у розмірі 206 367,47 грн, що складається з основної заборгованості за договором №3340 від 27.11.2018 у розмірі 205 994,99 грн, 3% річних у розмірі 372,48 грн, а також судовий збір у розмірі 2 476,41 грн.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає про порушення відповідачем взятих на себе зобов`язань за договором №3340 від 27.11.2018 про постачання електричної енергії у частині повної та своєчасної оплати вартості спожитої електричної енергії.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 05.01.2026 судом було відкрито провадження у справі №916/5357/25, прийнято справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у порядку письмового провадження.

Також ухвалою суду про відкриття провадження у справі сторонам було запропоновано надати у відповідні строки заяви по суті спору, а також роз`яснено сторонам про можливість звернення до суду з клопотанням про призначення проведення розгляду справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін у строки, визначені ч.7 ст. 252 ГПК України.

Ухвала суду від 05.01.2026 була надіслана та доставлена позивачу до електронного кабінету 06.01.2026 о 17:13, про що свідчить довідка про доставку електронного листа.

Відповідачу по справі ухвала про відкриття провадження у справі була надіслана в межах строку, встановленого Господарським процесуальним кодексом України, на адресу його місцезнаходження, втім, поштове повідомлення повернулося до суду неврученим через відсутність адресата за вказаною адресою, про що свідчить наявна в матеріалах справи поштова довідка (а.с.83).

Дослідивши матеріали справи №916/5357/25, суд дійшов наступних висновків.

У параграфі 3 глави 2 розділу І ГПК України сформульовані правила територіальної юрисдикції (підсудності). У вказаному параграфі ГПК України встановлені вимоги щодо визначення загальної підсудності (стаття 27), особливості визначення підсудності справи, у якій однією зі сторін є суд або суддя (стаття 28), правила альтернативної підсудності (стаття 29) та правила виключної підсудності (стаття 30).

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.27 ГПК України позов пред`являється до господарського суду за місцезнаходженням чи місцем проживання відповідача, якщо інше не встановлено цим Кодексом. Для цілей визначення підсудності відповідно до цього Кодексу місцезнаходження юридичної особи та фізичної особи-підприємця визначається згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

В ч.5 ст.29 ГПК України закріплено право позивача пред`являти також за місцем виконання договорів позови у спорах, що виникають з договорів, в яких визначено місце виконання або виконувати які через їх особливість можна тільки в певному місці.

Правила виключної територіальної підсудності передбачені у статті 30 ГПК України, перелік категорій справ у якій розширеному тлумаченню не підлягає.

Виключна підсудність є особливим видом територіальної підсудності, правила якої забороняють застосування при пред`явленні позову інших норм, що регулюють інші види територіальної підсудності, передбачені у статтях 27-29 ГПК України.

У чинній редакції ГПК України ч.3 ст.30 цього Кодексу вказує на виключну підсудність справ у спорах, що виникають з приводу нерухомого майна, господарським судам за місцезнаходженням майна або основної його частини.

За визначенням, що дає Академічний тлумачний словник української мови, слово сполука ,,з приводу означає ,,у зв`язку з чим-небудь, тому словосполучення ,,з приводу нерухомого майна треба розуміти як будь-який спір у зв`язку з нерухомим майном або певними діями, пов`язаними з цим майном.

Аналізуючи логічну послідовність зміни формулювання положень процесуального законодавства щодо правил розгляду позовів за виключною підсудністю, убачається її спрямованість на визначення виключної підсудності в цілому для всіх спорів, які виникають у межах відповідних правовідносин у зв`язку з нерухомим майном, безвідносно до предмета конкретного спору.

Отже, слід дійти висновку, що за правилами чинного ГПК України виключна підсудність застосовується до тих спорів, вимоги за якими стосуються нерухомого майна як безпосередньо, так і опосередковано, а спір може стосуватися як правового режиму нерухомого майна, так і інших прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном.

Тому на спори, предметом яких є стягнення заборгованості, яка виникла внаслідок невиконання зобов`язань за договором, який укладений щодо користування нерухомим майном, поширюється норма ч.3 ст.30 ГПК України.

Відповідна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 09.09.2020 у справі №910/6644/18 та у постанові Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2020 у справі №910/10647/18.

Крім того, Велика Палата Верховного Суду в постанові від 16.02.2021 у справі №911/2390/18 зробила висновок, що словосполучення ,,з приводу нерухомого майна у ч.3 ст.30 ГПК України необхідно розуміти таким чином, що правила виключної підсудності поширюються на будь-які спори, які стосуються прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном. У таких спорах нерухоме майно не обов`язково виступає як безпосередньо об`єкт спірного матеріального правовідношення.

Спір у рамках провадження у справі №916/5357/25 виник у зв`язку з неоплатою послуги з постачання електричної енергії в належні відповідачу приміщення, розташовані в місті Маріуполь, а саме: торговий комплекс: м. Маріуполь, вул. Ушакова, ЕІС-код 62Z238; стройплощадка: м. Маріуполь, вул. Строителей, буд. 141а, ЕІС-код 62Z004; торговий центр ввод №1: м. Маріуполь, вул. Ушакова, буд. 10, ЕІС-код 62Z481; торговий центр ввод №2: м. Маріуполь, вул. Ушакова, буд. 10, ЕІС-код 62Z096.

При цьому відповідач зареєстрований в місті Херсон, про що свідчать відомості Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

В контексті підсудності справи перед Господарським судом Одеської області постало питання, чи застосовуються до спорів про стягнення боргу за комунальні послуги правила ч.3 ст.30 ГПК України, оскільки в описаних постановах Верховного Суду саме такий предмет позову не досліджувався.

Відповідаючи на зазначене питання, Господарський суд Одеської області, врахувавши згідно ч.4 ст.236 ГПК України наведені вище висновки Верховного Суду щодо застосування норм процесуального права, зазначає, що вжите законодавцем в ч.3 ст.30 ГПК України формулювання ,,з приводу нерухомого майна розповсюджується і на позови про стягнення заборгованості за комунальні послуги, надання яких відбувається з метою утримання нерухомого майна.

Відтак, позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Донецькі енергетичні послуги" повинен був пред`являтися за місцезнаходженням майна, до якого, як зазначає позивач, постачалася електрична енергія.

Аналогічний висновок зроблено Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 10.04.2019 по справі №638/1988/17, який теж враховується судом згідно ч.4 ст.236 ГПК України, незважаючи на те, що у цій справі за правилами ЦПК України вирішувався спір про стягнення боргу за послуги водопостачання, адже, по-перше, як водопостачання, так і теплопостачання відносяться до житло-комунальних послуг, а, по-друге, ГПК та ЦПК України містять тотожні приписи відносно розгляду спорів ,,з приводу нерухомого майна судом за місцем знаходження цього майна.

Аналогічної правової позиції дотримався й Південно-західний апеляційний господарський суд у постанові від 19.09.2023 по справі №916/920/23.

Згідно з п.1 ч.1 ст.31 ГПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Відповідно до ч.3 вказаної статті, передача справи на розгляд іншого суду за встановленою цим Кодексом підсудністю з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої цієї статті, здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги - не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

Спори між судами щодо підсудності не допускаються (ч.6 ст.31 ГПК України).

Враховуючи викладене, справу №916/5357/25 слід передати за виключною підсудністю до Господарського суду Донецької області.

Керуючись ст.30, ст.31, ст.234 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Передати справу №916/5357/25 за виключною підсудністю до Господарського суду Донецької області (61022, Харківська обл., місто Харків, проспект Науки, будинок 5).

Ухвала набрала чинності 06.04.2026 та може бути оскаржена в порядку ст.256 ГПК України.

Суддя Ю.М. Щавинська