ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2026 року Справа № 915/140/25

м. Миколаїв.

Господарський суд Миколаївської області,

головуючий суддя Коваль С.М.,

розглянувши без виклику сторін

справу № 915/140/25

за позовом керівника Вознесенської окружної прокуратури Миколаївської області,

пров. Костенка, 2, м. Вознесенськ, Миколаївська область;

в інтересах держави

в особі Українського державного фонду підтримки фермерських господарств,

вул. Б. Грінченка, 1, м. Київ, 01001;

від імені якого виступає Миколаївське відділення Українського державного фонду підтримки фермерських господарств,

54034, пр. Миру, 34, к.712, м. Миколаїв;

до 1. Фермерського господарства Лідія,

вул. Степанова, 20, с. Ставки, Веселинівська територіальна громада,

Вознесенський район, Миколаївської області;

2. ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,

3. ОСОБА_2 ,

АДРЕСА_2 ;

про стягнення основного боргу за договором про надання фінансової підтримки на поворотній основі фермерському господарству від 11.09.2019 № 289 ФГ-2019, та сума, на яку збільшився основний борг, з урахуванням індексу інфляції, а всього грошових коштів у сумі 400000 грн.,

В С Т А Н О В И В:

Керівником Вознесенської окружної прокуратури Миколаївської області (далі-прокурор) в інтересах держави в особі Українського державного фонду підтримки фермерських господарств (далі-Фонд) в особі Миколаївського відділення Українського державного фонду підтримки фермерських господарств пред`явлено позов до Фермерського господарства (ФГ) Лідія, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з вимогами про стягнення з останніх грошових коштів у загальній сумі 400000 грн. основний борг, з посиланням на неналежне виконання ФГ Лідія зобов`язань за укладеним з Фондом договором про надання фінансової підтримки на поворотній основі фермерському господарству від 11.09.2019 № 289 ФГ-2019 (далі-договір фінансової допомоги), а саме, зобов`язань щодо своєчасного і в повному обсязі повернення фінансової допомоги, у зв`язку з чим утворилася заборгованість у спірній сумі, стягнути яку прокурор просить з ФГ Лідія, як кредитора за договором договір фінансової допомоги, та громадян ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , які, згідно умов укладених з Фондом договорів поруки від 11.09.2019 № 289/1 ФГ-2019 та від 11.09.2019 № 289/2 ФГ-2019, поручились відповідати за неналежне виконання ФГ Лідія зобов`язань за договором фінансової допомоги.

У позовній заяві також викладено вимогу про стягнення з відповідачів на користь прокуратури Миколаївської області грошових коштів на відшкодування судових витрат з оплати позову судовим збором.

За даними позовними вимогами ухвалою від 03.02.2025 відкрито провадження в даній справі, призначено розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження, та встановлено відповідачам строк для подання заяви з запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження п`ятнадцять днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Також визначено провести розгляд справи №915/140/25 поза межами встановленого ГПК України строку, у розумний строк, тривалість якого визначається з урахуванням існування в Україні воєнного стану.

Від відповідачів відзив на позовну заяву не надійшов; поштові відправлення з ухвалами суду від 03.02.2025, 13.01.2026, направлені на адреси відповідачів, повернено до суду відділенням зв`язку із зазначенням про те, що "за закінченням терміну зберігання", проте суд вважає, що відповідача належним чином повідомлено про відкриття провадження у справі, так як ухвали суду направлено на адреси відповідачів, зареєстровані в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань та Єдиному державному демографічному реєстрі, а відповідачі не повідомили суд про іншу адресу.

Ураховуючи викладене, та що справа розглядається у порядку спрощеного позовного провадження, суд вважає за можливе розглядати справу за наявними в ній матеріалами, у відповідності до ч. 13 ст. 8, ч. 9 ст. 165, ч. 2 ст. 178, ч .5 ст. 252 ГПК України.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого.

Між Фондом та ФГ Лідія укладено договір від 11.09.2019 № 289 ФГ-2019 про надання фінансової підтримки на поворотній основі фермерському господарству (далі договір), у відповідності до умов яких Фонд зобов`язався надати відповідачу на поворотній основі фінансову підтримку у сумі 500000 грн., а ФГ Лідія використати фінансову підтримку за цільовим призначенням і повернути її Фону наступним чином: до 01 листопада 2020 року в сумі 100000 грн.; до 01 листопада 2021 року в сумі 100000 грн.; до 01 листопада 2022 року в сумі 100000 грн.; до 01 листопада 2023 року в сумі 100000 грн.; до 14 серпня 2024 року в сумі 100000 грн.; (п.п. 1, 2 договору; пп. 3.4.2 договору). Сторонами погоджено, що договір набирає чинності з дати його підписання повноважними представниками сторін та діє до повного повернення фермерським господарством коштів фінансової підтримки та повного виконання ним будь-яких інших грошових зобов`язань передбачених цим договором; всі зміни та доповнення до цього договору вносяться за згодою сторін у письмовій формі та є його невід`ємними частинами (п.п. 4.2, 7.1, 7.3 договору).

На забезпечення виконання зобов`язань ФГ Лідія за договором 11.09.2019 № 289 ФГ-2019 про надання фінансової підтримки фермерському господарству, Фондом укладено з громадянами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , які, згідно умов укладених з Фондом договорів поруки від 11.09.2019 № 289/1 ФГ-2019 та від 11.09.2019 № 289/2 ФГ-2019, поручились відповідати за неналежне виконання ФГ Лідія зобов`язань за договором фінансової допомоги (п. п. 1.1, 1.2, 1.4 договору поруки).

На виконання умов договору Фондом надано відповідачу-1 фінансову підтримку в сумі 500000 грн., що підтверджується платіжним дорученням від 19.09.2019 за № 289 на суму 500000 грн. ( а.с. 16).

ФГ Лідія фінансову підтримку у загальному розмірі 400000 грн., що підлягали поверненню до 01.11.2021, 01.11.2022, 01.11.2023 та до 14.08.2024 не повернено.

Фондом, у зв`язку з неповерненням відповідачем-1 до 01.11.2021, 01.11.2022, 01.11.2023 та до 14.08.2024 коштів фінансової підтримки, направлено відповідачу-1 претензії від 07.12.2023 №014/117; від 30.09.2024 № 014/67, а також направлено вимоги від 23.10.2024 № 014/81; від 23.10.2024 № 014/82, відповідачам 2 та 3 про термінове погашення існуючої заборгованості, що підтверджується копіями відповідних поштових квитанцій (ас. 25, 28, 31), проте відповідачами претензії та вимоги залишені без реагування та виконання.

Суд визнає, що укладений сторонами у справі договір є договором позики.

Згідно чинного законодавства за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості (ч. 1 ст. 1046 ЦК України). Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику, зокрема, грошові кошти, в такій самій сумі, що була передана йому позикодавцем, у строк та в порядку, що встановлені договором (ч.1 ст. 1049 ЦК України).

Зобов`язання має виконуватися відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.ст. 525, 526, 629 ЦК України).

Господарським законодавством передбачено, що суб`єкти господарювання повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу (ч.1 ст.193 ГК України).

Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилось неможливим внаслідок дії непереборної сили. Не вважаються такими обставинами, зокрема, відсутність у боржника необхідних коштів (ч. 2 ст. 218 ГК України).

Цивільним законодавством визначено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі (ч.ч. 1, 2 ст. 553 ЦК України).

У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (ч.ч. 1, 2 ст. 554 ЦК України).

У разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Кредитор, який одержав виконання обов`язку не в повному обсязі від одного із солідарних боржників, має право вимагати недоодержане від решти солідарних боржників. Солідарні боржники залишаються зобов`язаними доти, доки їхній обов`язок не буде виконаний у повному обсязі (ч.ч. 1, 2 ст. 543 ЦК України).

Ураховуючи викладене, суд визнає, що позивачем доведено невиконання ФГ Лідія договірних зобов`язань щодо повернення у визначений договором строк коштів фінансової допомоги в сумі 400000 грн. та громадянами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , як поручителями за виконання боржником зобов`язань за договором про надання фінансової підтримки фермерському господарству, і тому вимога про стягнення з відповідачів основного боргу в указаній сумі підлягає задоволенню.

Отже, позов належить задовольнити повністю.

Господарським процесуальним законодавством передбачено покладання судових витрат у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ст. 129 ГПК України). Витрати на оплату позовної заяви судовим збором за платіжною інструкцією від 24.01.2025 № 64 у сумі 4800 грн., яка є мінімальним розміром судового збору, передбаченого законодавством про судовий збір для вимог майнового характеру, належить відшкодувати за рахунок відповідачів.

Керуючись ст.ст. 232, 233, 236-238 ГПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

1. Позов керівника Вознесенської місцевої прокуратури Миколаївської області задовольнити частково.

2. Стягнути з фермерського господарства Лідія (57050, вул. Степанова, 20, с. Ставки, Веселинівська територіальна громада, Вознесенський район, Миколаївської області, ідентифікаційний код 20890734) та громадянин ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) і ОСОБА_2 ( АДРЕСА_4 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) на користь Українського державного фонду підтримки фермерських господарств (вул. Бориса Грінченка, 1, м.Київ, 01001, ідентифікаційний код 20029342) від імені якого виступає Миколаївське відділення Українського державного фонду підтримки фермерських господарств (пр. Миру, 34, к. 712, м. Миколаїв, 54034, ідентифікаційний код 37992781), у солідарному порядку грошові кошти у загальній сумі 400000 (чотириста тисяч) грн.

3. Стягнути з фермерського господарства Лідія (57050, вул. Степанова, 20, с. Ставки, Веселинівська територіальна громада, Вознесенський район, Миколаївської області, ідентифікаційний код 20890734) та громадянин ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) і ОСОБА_2 ( АДРЕСА_4 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) на користь прокуратури Миколаївської області, вул. Спаська, 28, м. Миколаїв, 54030, ідентифікаційний код 02910048 (р/р UA 0000340, ідентифікаційний код 02910048, Банк ДКСУ м. Києва, МФО 820172), в солідарному порядку грошові кошти на відшкодування судових витрат у справі зі сплати судового збору в сумі 4800 (чотири тисячі вісімсот) грн.

Рішення може бути оскаржено до Південно-Західного апеляційного господарського суду протягом 20 днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.М. Коваль.