ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
================================================================
УХВАЛА

01 квітня 2026 року м. Миколаїв Справа № 915/1379/25

Господарський суд Миколаївської області у складі:

судді Л.М. Ільєвої

при секретарі судового засідання І.С. Степановій

за участю представників:

від позивача Нагалка Я.Я.,

від відповідача (заявника) не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву Комунального підприємства Первомайської міської ради Первомайське управління водопровідно-каналізаційного господарства про розстрочення виконання судового рішення (вх. № 3307/26 від 12.03.2026 р.) у справі № 915/1379/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Енерго Збут Транс до Комунального підприємства Первомайської міської ради Первомайське управління водопровідно-каналізаційного господарства про стягнення заборгованості в сумі 5541502,80 грн., -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю Енерго Збут Транс звернулось до Господарського суду Миколаївської області з позовною заявою до Комунального підприємства Первомайської міської ради Первомайське управління водопровідно-каналізаційного господарства про стягнення заборгованості в загальній сумі 5541502,80 грн., у т.ч. основного боргу в розмірі 5492871,52 грн., пені 0,01% у розмірі 26692,36 грн. та 3% річних від простроченої суми у розмірі 21938,92 грн. за прострочення виконання договірного зобов`язання за договором про постачання електричної енергії споживачу.

Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 29.09.2025 р. вказану позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю Енерго Збут Транс прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі № 915/1379/25, розгляд справи призначено за правилами загального позовного провадження, при цьому підготовче засідання призначено на 27.10.2025 р. об 11:30.

Рішенням Господарського суду Миколаївської області від 26.12.2025 у справі № 915/1379/25 позов Товариства з обмеженою відповідальністю Енерго Збут Транс задоволено, стягнуто з Комунального підприємства Первомайської міської ради Первомайське управління водопровідно-каналізаційного господарства основний борг у розмірі 5492871,52 грн., пеню 0,01% у розмірі 26692,36 грн., 3% річних у розмірі 21938,92 грн. та витрати по сплаті судового збору в сумі 66498,03 грн.

12.03.2026 від відповідача до господарського суду через підсистему Електронний суд ЄСІТС надійшла заява про розстрочення виконання рішення суду (вх. №3307/26), в якій заявник просить суд розстрочити виконання рішення Господарського суду Миколаївської області від 26.12.2025 року по справі № 915/1379/25 терміном на 11 (одинадцять) місяців за наведеним в заяві графіком шляхом сплати щомісячно по 503772,98 грн. до 28.02.2027 року.

Заява мотивована тим, що на переконання відповідача, заборгованість виникла через обставини не залежні від відповідача та існування даних обставин не дає можливості КП «ПУВКГ» одномоментно погасити існуючу заборгованість, зокрема з наступних обставин.

Так, заявник вказує, що основним видом діяльності КП «ПУВКГ» є надання послуг з водопостачання та водовідведення фізичним особам, юридичним особам, установам та організаціям, які розташовані на території м. Первомайськ Миколаївської області. За надання даної послуги підприємство отримувало дохід відповідно до тарифів розрахованих станом на листопад 2023 року та встановлених рішенням Виконавчого комітету Первомайської міської ради Миколаївської області № 738 від 08.12.2023 року «Про встановлення тарифів на послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення комунальному підприємству Первомайської міської ради «Первомайське управління водопровідно-каналізаційного господарства», а саме тариф на послуги з централізованого водопостачання 42,50 грн./м3 та централізованого водовідведення 25,70 грн./м3.

Відповідач стверджує, що на даний час на підприємстві склалася тяжка фінансова ситуація. Однією із причин такого стану є те, що вищезазначений тариф (який не змінювався з листопада 2023 року) на послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення повністю не відшкодовував його собівартість. Тарифи на послуги, які надає КП «ПУВКГ», безпосередньо залежать від вартості електроенергії, реагентів очистки води, а також заробітної плати та податків на неї.

Як вказує відповідач, тариф на послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення Виконавчим комітетом Первомайської міської ради Миколаївської області було прийнято лише в березні 2025 року та почали діяти з 01.04.2025 року. Також, відповідач зазначає, що 09.01.2026 року Виконавчим комітетом Первомайської міської ради Миколаївської області було прийнято рішення про встановлення тарифів на рівні діючих у 2025 році.

Разом з цим, заявник зазначає, що в результаті невідповідності тарифів їх фактичній собівартості, ним було направлено листи до Первомайської міської ради Миколаївської області від 03.12.2024 року № 938 про обсяг заборгованості з різниці в тарифах на послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення за 9 місяців 2024 року у розмірі 14 146 373,00 грн. та від 17.09.2025 року № 836 про обсяг заборгованості з різниці в тарифах на послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення за період з 01 листопада 2023 року по 30 червня 2025 року у розмірі 42 177 472,00 грн.

Також, на думку відповідача, однією з обставин які обумовлюють неможливість виконання рішення суду шляхом єдиного платежу, є низька платоспроможність населення. Так, станом на 31 грудня 2025 року заборгованість населення перед КП «ПУВКГ» за спожиті послуги становить 6538800,00 грн. Разом з цим, як вказує відповідач, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України зменшився обсяг оборотних коштів на розрахункових рахунках підприємства.

Відтак відповідач вважає, що викладені обставини є такими, що можуть істотно ускладнити виконання майбутнього судового рішення по даній справі, а розстрочення його виконання матиме важливе значення для стабілізації господарської діяльності підприємства, не доведення його до банкрутства та надасть можливість отримувати кошти для поступового погашення суми заборгованості.

Також відповідач стверджує, що у випадку звернення майбутнього судового рішення позивачем до примусового виконання, це призведе до блокування рахунків КП «ПУВКГ», подальшу неможливість сплати за спожиту електроенергію, що у свою чергу стане підставою для відключення підприємства від електропостачання. При таких обставинах, споживачам м. Первомайськ в особі: дошкільних, шкільних, медичних закладів, юридичним та фізичним особам постачання холодної води та водовідведення буде припинено. Окрім того, звернення майбутнього рішення до примусового виконання, призведе до припинення виплат заробітної плати працівникам та як наслідок підвищення соціальної напруги, відповідно в подальшому - до заборгованості зі заробітної плати, виникнення заборгованості з оплати по інших обов`язкових платежах та не можливості придбати паливно-мастильні матеріали для транспорту, який задіяний у виробничій діяльності підприємства та придбання матеріалів для ліквідації аварій на водопровідно-каналізаційній мережі, що в свою чергу призведе до нових штрафних санкцій та зупинки підприємства, яке є стратегічним, так як забезпечує життєдіяльність міста.

На переконання відповідача, виконання рішення суду у справі № 915/1379/25 по сплаті підприємством 5541502,80 грн. заборгованості за використану електричну енергію можливе тільки у випадку його розстрочення.

Відповідно до ч. 2 ст. 331 Господарського процесуального кодексу України заява про встановлення або зміну способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення розглядається у двадцятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням учасників справи.

Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 16.03.2026 р. у справі № 915/1379/25 вказану заяву Комунального підприємства Первомайської міської ради «Первомайське управління водопровідно-каналізаційного господарства» про розстрочення виконання рішення суду прийнято до провадження, та розгляд заяви призначено в засіданні суду на 01 квітня 2026 року о 09:30.

01.04.2026 р. від представника позивача Нагалка Я.Я. до господарського суду через підсистему Електронний суд ЄСІКС надійшла заява про участь у судовому засіданні в господарській справі № 915/1379/25, яке призначене на 01.04.2026 року о 09:30 год., а також в усіх наступних засіданнях суду в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів, через систему захищеного відеоконференцзв`язку з судом ВКЗ (вх. № 3571/26).

Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 31.03.2026 р. у справі № 915/1379/25 задоволено заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю Енерго Збут Транс про участь в судовому засіданні з розгляду заяви відповідача про розстрочення виконання рішення суду в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням системи відеоконференцзв`язку ЄСІТС (ВКЗ) (вх. № 3571/26 від 17.03.2026 р.).

Під час судового засідання 01.04.2026 р. представник позивача зазначив, що не заперечує проти заяви, однак вважає за доцільне розстрочення виконання рішення суду у даній справі на шість місяців.

Представник відповідача у судове засідання 01.04.2026 не з`явився, про розгляд заяви повідомлявся судом належним чином.

З огляду на те, що ухвалою суду від 16.03.2026 явка учасників справи у судове засідання 01.04.2026 не визнавалась обов`язковою, відповідно неявка відповідача не перешкоджає розгляду поданої заяви.

Розглянувши заяву відповідача про розстрочення виконання судового рішення, заслухавши пояснення представника позивача, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Згідно з ч. 2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Частиною 1 статті 18 ГПК України, визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 331 ГПК України, за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Якщо судове рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, чи рішення, що підлягає виконанню, набрало законної сили, то відсутність матеріалів судової справи у зв`язку з їх витребуванням судом апеляційної чи касаційної інстанції не перешкоджає розгляду заяви, передбаченої абзацом першим цієї частини, крім випадку зупинення виконання судового рішення судом касаційної інстанції або зупинення виконавчого провадження.

Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Невиконання боржником судового рішення про зобов`язання вчинити певні дії щодо майна стягувача або майна, присудженого на користь стягувача, протягом двох місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження за заявою стягувача є самостійною підставою для зміни способу і порядку виконання такого судового рішення шляхом стягнення з боржника суми вартості відповідного майна, крім випадків, коли стягувач перешкоджає провадженню виконавчих дій, вартість майна неможливо визначити або майно відповідно до закону не може оцінюватися. Вартість майна визначається відповідно до вимог Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні".

Згідно з ч. 2 ст. 331 ГПК України заява про встановлення або зміну способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення розглядається у двадцятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням учасників справи..

Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує:

1) ступінь вини відповідача у виникненні спору;

2) стосовно фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан;

3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо (ч. 4 ст. 331 ГПК України).

Згідно з ч. 5 ст. 331 ГПК України розстрочення та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Як вбачається з вищезазначеної норми ГПК, підставою для відстрочки або розстрочки виконання судового рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у строк.

Так, питання задоволення заяви сторони у справі про відстрочку виконання рішення суду вирішується судом в кожному конкретному випадку виходячи з особливого характеру обставин справи, що унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення.

Розстрочка це можливість виконати рішення частинами (по визначених сумах або діях) протягом встановлених судом строків.

Таким чином, в основу судового акту про надання розстрочки або відстрочки виконання рішення суду має бути покладений обґрунтований висновок про наявність обставин, що ускладнюють чи роблять неможливим його виконання.

Разом з тим необхідно враховувати, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (п. 2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 13.12.2012 № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (п. 3 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 25.04.2012 № 11-рп/2012); відповідно до усталеної практики Європейського Суду з прав людини право на суд, захищене ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін (рішення ЄСПЛ у справі Горнсбі проти Греції від 19.03.97); за певних обставин затримка з виконанням судового рішення може бути виправданою, але затримка не може бути такою, що спотворює сутність гарантованого пунктом 1 ст. 6 Конвенції права (рішення ЄСПЛ у справі Іммобільяре Саффі проти Італії від 28.07.99).

Враховуючи те, що існування заборгованості, підтверджене обов`язковими та такими, що підлягають виконанню, судовими рішеннями, надає особі, на чию користь воно було винесено, легітимні сподівання на те, що заборгованість буде йому сплачено та така заборгованість становить майно цієї особи у розумінні ст. 1 Першого протоколу до Конвенції (рішення у справі "Пономарьов проти України від 03.04.2008), то з метою недопущення порушення гарантованих Конституцією України та Конвенцією права на справедливий суд та права на повагу до приватної власності суд, який надає відстрочку чи розстрочку у виконанні рішення, у кожному конкретному випадку повинен встановити: 1) чи затримка у виконанні рішення зумовлена особливими і непереборними обставинами; 2) чи передбачена домовленістю сторін у національному законодавстві компенсація потерпілій стороні за затримку виконання рішення, ухваленого на його користь судового рішення, та індексації присудженої суми; 3) чи не є період виконання рішення надмірно тривалим для стягувача як потерпілої сторони; 4) чи дотримано справедливий баланс інтересів сторін у спорі.

Відповідно до ст. 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини, суд застосовує при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

За змістом ч. 1 ст. 14 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справу не інакше як, зокрема, на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У відповідності до ч. 3 ст. 13, ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Так, встановлення та підтвердження факту наявності обставин, на які посилається заявник, можливо лише внаслідок сукупного аналізу відповідних доказів щодо наявності зазначених обставин, що безпосередньо ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у момент звернення рішення до виконання.

Разом з тим, слід зауважити, що положеннями ч. 5 ст. 331 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що розстрочення та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

При цьому необхідно враховувати, що згоди сторін на вжиття заходів, передбачених ст. 331 ГПК України, ця норма не вимагає, і господарський суд законодавчо обмежений річним терміном розстрочки виконання рішення з дня ухвалення такого рішення.

Вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

В обґрунтування поданого клопотання відповідач зазначає, що не має можливості одномоментно погасити заборгованість у розмірі 5541502,80 грн., оскільки на підприємстві склалася тяжка фінансова ситуація, що пов`язана з тим, що тариф на послуги з водопостачання та водовідведення не змінювався з листопада 2023 р., при цьому, вартість складових тарифу постійно зростає з незалежних від підприємства причин, продаж послуг за тарифами, які не відшкодовують фактичних витрат, призводить до збитковості та нестачі обігових коштів; також має вплив низька платоспроможність населення та військова агресія Російської Федерації проти України.

На підтвердження вказаних обставин відповідачем подано до суду копії:

- листа Комунального підприємства Первомайської міської ради Первомайське управління водопровідно-каналізаційного господарства №938 від 03.12.2024 р. до Первомайської міської ради;

- листа Комунального підприємства Первомайської міської ради Первомайське управління водопровідно-каналізаційного господарства №94 від 04.02.2025 р. до Первомайської міської ради;

- листа Комунального підприємства Первомайської міської ради Первомайське управління водопровідно-каналізаційного господарства №836 від 17.09.2025 р. до Первомайської міської ради;

- оголошення про зміну тарифів;

- оголошення про порядок реструктуризації боргу споживачами КП «ПУВКГ»;

- рішення Виконавчого комітету Первомайської міської ради №3 від 09.01.2026, яким затверджено тарифи на 2026 р. за послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення на рівні діючих у 2025 р.;

- рішення Виконавчого комітету Первомайської міської ради №96 від 14.03.2025, яким затверджено тарифи на за послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення на період з 01.04.2025 по 31.12.2025 р.;

- рішення Виконавчого комітету Первомайської міської ради №788 від 08.12.2023, яким затверджено тарифи на за послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення на період з 01.11.2023 по 31.10.2024 р.;

- фінансової звітності малого підприємства за 2025 рік

З огляду на вказане, суд дійшов висновку, що подана заява про розстрочення виконання рішення є належним чином обґрунтованою, а надані відповідачем докази є достатніми задля встановлення судом існування обставин, що істотно ускладнюють виконання рішення суду та водночас з яких вбачається за можливість встановити всі сукупні фактори, визначені статтею 331 ГПК України, при цьому судом враховано, що відповідач визнає наявність обов`язку сплати позивачу заборгованість перед позивачем згідно судового рішення в повному обсязі, не відмовляється та не ухиляється від такого виконання.

Разом з цим суд зазначає, що позивачем не надано, а наявні матеріли справи не містять, доказів на підтвердження того, у зв`язку із розстроченням виконання рішення суду позивачу буде завдано збитки або він змушений буде понести додаткові витрати. При цьому судом враховано те, що позивач не заперечує проти розстрочення виконання рішення суду, однак вважає, що такий строк має бути не більше 6 місяців.

Враховуючи викладене вище, суд зазначає, що негайне звернення стягнення грошових коштів з відповідача, можливо й зможе забезпечити виконання рішення, однак з великою вірогідністю негативно вплине на господарську діяльність відповідача, а також на можливість виконання ним своїх функцій, може призвести до блокування роботи відповідача, та відповідно виконання в подальшому грошових зобов`язань, зокрема і перед позивачем.

За переконанням суду, нездійснення розстрочення виконання рішення у даній справі може призвести до настання негативних наслідків для відповідача в умовах воєнного стану.

Згідно практики Європейського суду з прав людини в окремих справах проти України було встановлено, що короткі затримки, менші ніж один рік, не вважаються настільки надмірними, щоб піднімати питання про порушення пункту 1 статті 6 Конвенції (Корнілов та інші проти України, заява 36575/02, ухвала від 07.10.2003 р.). І навіть два роки та сім місяців не визнавались надмірними і не розглядалися як такі, що суперечать вимогам розумного строку, передбаченого статтею 6 Конвенції (ухвала від 17.09.2002 р. у справі Крапівницький та інші проти України, заява 60858/00).

При розгляді даної заяви суд враховує висновки Верховного суду викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.06.2019 у справі № 916/190/18, що відстрочення або розстрочення виконання рішення спрямоване на забезпечення повного виконання рішення суду та є допоміжним процесуальним актом реагування суду на перешкоди, які унеможливлюють або ускладнюють виконання його рішення. Водночас розстрочення або відстрочення виконання судового рішення не є правоперетворюючим судовим рішенням. Саме розстрочення впливає лише на порядок примусового виконання рішення.

Таким чином, розстрочення або відстрочення виконання судового рішення не змінює цивільне або господарське зобов`язання. Розстрочення виконання судового рішення не припиняє договірного зобов`язання відповідача, а тому не звільняє останнього від наслідків порушення відповідного зобов`язання.

Згідно з ч. 1 ст. 239 ГПК України суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочити виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні. Відстрочення виконання рішення спрямоване на забезпечення повного виконання рішення суду та є допоміжним процесуальним актом реагування суду на перешкоди, які унеможливлюють або ускладнюють виконання його рішення (позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 916/190/18 від 04.06.2019).

Водночас, суд звертає увагу на те, що відповідно до ч. 5 ст. 331 ГПК розстрочення та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

З огляду на те, рішення у даній справі ухвалено господарським судом 26.12.2025 р., в свою чергу з огляду приписи ч. 5 ст. 331 ГПК України розстрочення виконання рішення можливе лише на строк не пізніше 26.12.2026 р.

З урахуванням викладеного, дослідивши подані суду докази, проаналізувавши правові позиції сторін, суд дійшов висновку про можливість розстрочення виконання судового рішення з підстав, зазначених заявником, та часткового задоволення відповідної заяви відповідача, шляхом розстрочення виконання рішення Господарського суду Миколаївської області від 26.12.2025 у справі №915/1379/25 строком до 26.12.2026 р., тобто на 9 місяців, шляхом сплати заборгованості в розмірі 5541502,80 грн. з квітня 2026 року по листопад 202 року щомісячно до останнього числа місяця рівними частинами по 615722,53 грн. та у грудні до 26.12.2026 року - 615722,56 грн.

Керуючись ст.ст. 234, 235, 331 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Заяву Комунального підприємства Первомайської міської ради «Первомайське управління водопровідно-каналізаційного господарства» про розстрочення виконання судового рішення (вх. № 3307/26 від 12.03.2026 р.) у справі № 915/1379/25 задовольнити частково.

2. Розстрочити виконання рішення Господарського суду Миколаївської області від 26.12.2025 р. у справі №915/1379/25 строком на 9 місяців до 26.12.2026 р. шляхом сплати заборгованості в розмірі 5541502,80 грн. в наступному порядку:

до 30.04.2026 року 615722,53 грн.;

до 31.05.2026 року 615722,53 грн.;

до 30.06.2026 року 615722,53 грн.;

до 31.07.2026 року 615722,53 грн.;

до 31.08.2026 року 615722,53 грн.;

до 30.09.2026 року 615722,53 грн;

до 31.10.2026 року 615722,53 грн;

до 30.11.2026 року 615722,53 грн;

до 26.12.2026 року 615722,56 грн.

3. В задоволенні решти вимог в заяві Комунального підприємства Первомайської міської ради «Первомайське управління водопровідно-каналізаційного господарства» про розстрочення виконання судового рішення у справі № 915/1379/25 відмовити.

Ухвала набирає законної сили в порядку ст.235 ГПК України та може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня підписання повного тексту ухвали.

Ухвалу підписано 06.04.2026 року.

Суддя Л.М. Ільєва