У Х В А Л А

31 березня 2026 року м. Чернігівсправа № 927/159/26
Господарський суд Чернігівської області у складі судді Шморгуна В. В., розглянувши заяву позивача про забезпечення позову у справі

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрохолдинг «Радосвіт»,

, вул. Прилуцька, буд. 125, с. Талалаївка, Ніжинський район, Чернігівська область, 16651

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільчі мережі України» в особі Чернігівської філії,

, вул. Любецька, буд. 68, м. Чернігів, 14021

Предмет спору: про зобов`язання здійснити перерахунок,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Агрохолдинг «Радосвіт» звернулось до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільчі мережі України» в особі Чернігівської філії, у якому позивач просить суд зобов`язати відповідача здійснити перерахунок вартості послуг з розподілу природного газу за період з 06.12.2025 по 10.02.2026 пропорційно до кількості днів фактичного надання послуг, виключивши з розрахунку суму коштів за період, у якому послуги не надавались.

В обґрунтування позову позивач зазначає, що внаслідок збройної агресії російської федерації, об`єкт газоспоживання позивача зазнав пошкоджень, що призвело до повної відсутності можливості споживання природного газу та користування послугою з його розподілу. У зв`язку з чим позивач звернувся до відповідача з листом №24/12/25, у якому зазначив про неможливість приймати та використовувати газ та просив у період припинення розподілу не здійснювати нарахування плати за послугу з розподілу природного газу, на що відповідач відмовив позивачу у припиненні нарахування плати за послуги з розподілу природного газу, що і стало підставою для звернення до суду.

Ухвалою суду від 02.03.2026 відкрито провадження у справі та постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

25.03.2026 позивач через підсистему «Електронний суд» подав до суду заяву про вжиття заходів забезпечення позову, у якій просить заборонити Товариству з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» в особі Чернігівської філії вчиняти будь-які дії, спрямовані на припинення, обмеження або зупинення розподілу природного газу на об`єкт Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрохолдинг «Радосвіт», розташований за адресою: Чернігівська область, Чернігівський район, с. Жавинка, вул. Теплична, 4, кадастровий номер земельної ділянки :04:000:9004, у тому числі на підставі заборгованості, яка є предметом спору у цій справі.

Ухвалою суду від 26.03.2026 відмовлено у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрохолдинг «Радосвіт» про вжиття заходів забезпечення позову.

26.03.2026 відповідач через підсистему «Електронний суд» подав до суду заперечення на заяву позивача про вжиття заходів забезпечення позову, які отримані судом 27.03.2026.

27.03.2026 позивач через підсистему «Електронний суд» подав до суду заяву про вжиття заходів забезпечення позову, яка отримана судом 30.03.2026.

У поданій заяві позивач просить заборонити Товариству з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» в особі Чернігівської філії вчиняти будь-які дії, спрямовані на припинення, обмеження або зупинення розподілу природного газу на об`єкт Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрохолдинг «Радосвіт», розташований за адресою: Чернігівська область, Чернігівський район, с. Жавинка, вул. Теплична, 4, кадастровий номер земельної ділянки :04:000:9004.

В обґрунтування поданої заяви позивач зазначає про отримання ним повідомлення від Чернігівської філії ТОВ «Газорозподільні мережі України» № 568 від 18.03.2026 про припинення (обмеження) газопостачання, відповідно до якого у зв`язку з нібито наявною заборгованістю за послуги розподілу природного газу позивачу запропоновано у строк до 07:00 години 01 квітня 2026 року самостійно відключити газоспоживання та підготувати обладнання до пломбування, з попередженням про те, що у разі невиконання зазначеної вимоги припинення (обмеження) газопостачання буде здійснено у примусовому порядку.

Позивач зазначає, що у зв`язку з пошкодженням обладнання фактичне споживання газу є значно меншим за встановлену величину замовленої потужності.

Таким чином, на думку позивача, на момент звернення до суду із цією заявою існує не абстрактна, а конкретна, документально підтверджена та обмежена у часі загроза припинення газопостачання об`єкта позивача, яка прямо випливає зі спірних правовідносин та ґрунтується на тих самих нарахуваннях, правомірність яких є предметом судового розгляду у даній справі. З огляду на викладене, позивач вважає, що невжиття заходів забезпечення позову у даній справі створює реальну загрозу істотного порушення прав та законних інтересів позивача, ускладнення або неможливості їх ефективного судового захисту, а також призведе до зміни фактичного стану правовідносин сторін, що є неприпустимим.

За таких обставин позивач вважає, що існує реальна та обґрунтована загроза того, що невжиття заходів забезпечення позову у вигляді накладення арешту на рухоме і нерухоме майно та грошові кошти відповідача може істотно ускладнити або унеможливити ефективний захист прав позивача.

30.03.2026 відповідач через підсистему «Електронний суд» подав до суду заперечення на заяву позивача про вжиття заходів забезпечення позову, у яких зазначає про сплату позивачем в добровільному порядку коштів за послуги, надані в грудні 2025 року та частково за послуги, надані в січні 2026 року. На думку відповідача, зазначена сплата коштів, а також підписані акт звірки взаємних розрахунків і акт надання послуг за січень 2026 року свідчать про відсутність порушеного права позивача, а отже відсутній предмет спору за період з 01.12.2025 по 31.01.2026 та передчасне звернення до суду з даним позовом.

Також відповідач вказує про те, що ТОВ «Агрохолдинг «Радосвіт», крім заборгованості за спірний період, має заборгованість ще й за послуги розподілу природного газу за період з 11.02.2026 по 28.02.2026, яка підтверджена гарантійним листом позивача, та за березень 2026 року.

Відповідач вважає, що позивачем не вказано обґрунтованих підтверджень про те, що невжиття заявлених позивачем заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів ТОВ «Агрохолдинг «Радосвіт»; припинення газопостачання не призведе до втручання у господарську діяльність відповідача та порушення його прав, а лише запровадить законні обмеження, наявність яких стимулює сторони виконувати зобов`язання за договором розподілу природного газу належним чином.

Згідно з ч. 1 ст. 140 ГПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Розглянувши подану заявником заяву про забезпечення позову та заперечення відповідача, суд встановив наступне.

Відповідно до ст. 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачені статтею 137 цього Кодексу заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Забезпечення позову є засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи. Воно полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судового рішення або ефективний захист (поновлення) порушених чи оспорюваних прав (інтересів) позивача, за захистом яких він звернувся до суду. Заходи щодо забезпечення позову обов`язково повинні застосовуватися відповідно до їх мети, з урахуванням безпосереднього зв`язку між предметом позову та заявою про забезпечення позову.

Тобто метою заходу забезпечення є підтримання status quo, поки суд не визначиться щодо виправданості цього заходу. Тимчасовий захід спрямований на те, щоб протягом судового розгляду щодо суті спору суд залишався в змозі розглянути позов заявника за звичайною процедурою. Тимчасові забезпечувальні заходи мають на меті забезпечити протягом розгляду продовження існування стану, який є предметом спору (рішення ЄСПЛ від 13.01.2011 у справі «Кюблер проти Німеччини»).

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача (відповідачів) або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (подібний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 10.12.2019 у справі №910/18739/16, від 21.10.2021 у справі № 910/20007/20).

Позов забезпечується, зокрема, забороною відповідачу вчиняти певні дії (ст. 137 ГПК України).

Виходячи з положень статей 136, 137 ГПК України, при вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості та адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Під час вирішення питання про вжиття заходів щодо забезпечення позову необхідно дотримуватися принципу їх співмірності із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків від заборони відповідачу здійснювати певні дії. Обранням належного заходу забезпечення позову дотримується принцип співвіднесення виду заходу забезпечення позову із вимогами позивача, чим врешті досягаються: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову та, як наслідок, ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи.

Заходи щодо забезпечення позову можуть бути вжиті судом лише в межах предмета позову та не повинні порушувати прав інших осіб, не залучених до участі у справі. Під час вирішення питання про вжиття заходів щодо забезпечення позову слід враховувати, що такими заходами не повинні порушуватися права осіб, що не є учасниками справи, застосовуватися обмеження, не пов`язані з предметом спору.

Подібні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 21.10.2021 у справі № 910/20007/20, від 20.07.2020 у справі № 914/2157/19, від 14.01.2019 у справі № 909/526/19, від 25.01.2019 у справі № 925/288/17, від 26.09.2019 у справі № 904/1417/19.

Під час вирішення питання щодо забезпечення позову обґрунтованість позову не досліджується, оскільки питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті та не вирішується ним під час розгляду клопотання про забезпечення позову.

У немайнових спорах має досліджуватися, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, зокрема, чи зможе позивач їх захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду (аналогічну правову позицію викладено у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 16.08.2018 у справі № 910/1040/18).

З огляду на те, що у цій справі ТОВ «Агрохолдинг «Радосвіт» звернулося до суду з позовними вимогами немайнового характеру, судове рішення у разі задоволення яких не вимагатиме примусового виконання, то в цьому випадку така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, не підлягає дослідженню, а має застосовуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

При цьому особа, яка звертається із заявою про забезпечення позову, повинна обґрунтувати необхідність забезпечення позову, що полягає у доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення питання про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 74 ГПК України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

При вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд зобов`язаний здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів і дослідити подані в обґрунтування заяви докази та встановити наявність зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги.

Слід зазначити, що законом не визначається перелік відповідних доказів, які повинна надати особа до суду під час звернення з заявою про забезпечення позову, а тому суд у кожному конкретному випадку повинен оцінювати їх на предмет належності, допустимості та достовірності.

Отже, при використанні механізму забезпечення позову заявник повинен належним чином обґрунтовувати підстави застосування відповідного заходу забезпечення позову у конкретній справі; зазначати обставини, які свідчать про те, що неприйняття зазначеного заходу може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду; підтверджувати такі обставини належними й допустимими доказами. Таким чином, обов`язок доказування наявності таких обставин покладається на заявника.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються, зокрема, письмовими, речовими і електронними доказами.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 76, ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Як доказ наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування заходів до забезпечення позову, заявник до заяви додав повідомлення Чернігівської філії ТОВ «Газорозподільчі мережі України» про припинення (обмеження) газопостачання №568 від 18.03.2026, у якому зазначено, що у зв`язку з неповною та/або несвоєчасною оплатою за послуги розподілу природного газу позивачу запропоновано у строк до 07:00 години 01 квітня 2026 року самостійно відключити від газових мереж газоспоживання та підготувати обладнання до пломбування, а у разі невиконання цієї вимоги - припинення (обмеження) транспортування газу буде здійснено у примусовому порядку; акт №26077 про надані послуги з розподілу природного газу від 28.02.2026.

В акті №26077 про надані послуги з розподілу природного газу від 28.02.2026 зазначено, що загальний фактичний об`єм (обсяг) споживання (розподілу) природного газу у лютому 2026 році становив 536 294,67 куб. м на суму 1 100 476,66 грн, вартість послуги з розподілу природного газу за 2 741 666,67 куб. м (1/12 річної замовленої потужності) становить 5 625 900,01 грн.

Разом з тим, вартість послуги з розподілу газу з 11 по 28 лютого 2026 року (поза межами спірного періоду) пропорційно до кількості до кількості днів, у які здійснювалось споживання мала б становити 3 616 650,01 грн.

Позивач не згоден із нарахованою сумою за послуги з розподілу природного газу у лютому 2026 року, посилаючись на те, що фактичне споживання газу була значно меншим за встановлену величину замовленої потужності (3 616 650,01 грн замість спожитих фактично 1 100 476,66 грн).

Проте вказані обставини не можуть бути враховані судом як підстава для застосування заходів забезпечення позову, оскільки фактичне споживання природного газу у період 3 11 по 28 лютого не перебуває в межах спірного періоду, тобто не є підставою позову та не входять у предмет доказування у цій справі.

Відповідач також стверджує про наявність у позивача, крім заборгованості за спірний період, іншої заборгованості - за період з 11.02.2026 по 28.02.2026, яка підтверджена гарантійним листом позивача, та за березень 2026 року.

Відповідно до п. 6.6 Типового договору про розподіл природного газу, до якого приєднався позивач, оплата вартості послуги з розподілу природного газу за цим Договором здійснюється Споживачем, який не є побутовим, на умовах попередньої оплати до початку розрахункового періоду на підставі рахунка Оператора ГРМ. Якщо згідно із законодавством Споживач має сплачувати Оператору ГРМ за послуги з розподілу природного газу зі свого поточного рахунку із спеціальним режимом використання, оплата послуг розподілу природного газу здійснюється з поточного рахунку із спеціальним режимом використання Споживача на поточний рахунок Оператора ГРМ кожного банківського дня згідно з алгоритмом розподілу коштів, встановленим Регулятором, та зараховується як плата за послуги розподілу природного газу в тому місяці, в якому надійшли кошти. Остаточний розрахунок за надані у звітному місяці послуги проводиться Споживачем до десятого числа місяця, наступного за звітним, відповідно до акта наданих послуг та з урахуванням раніше перерахованих коштів.

За загальним правилом споживач, який не є побутовими, оплачує вартість послуги з розподілу природного газу на умовах попередньої оплати до початку розрахункового періоду.

Одночасно умови наведеного пункту договору передбачають окремий механізм оплати для споживача, який сплачує за послуги з розподілу природного газу з поточного рахунку із спеціальним режимом використання, яким оплата відповідних послуг здійснюється на поточний рахунок Оператора ГРМ кожного банківського дня згідно з алгоритмом розподілу коштів, встановленим Регулятором, та зараховується як плата за послуги розподілу природного газу в тому місяці, в якому надійшли кошти. Остаточний розрахунок за надані у звітному місяці послуги проводиться таким споживачем до десятого числа місяця, наступного за звітним, відповідно до акту наданих послуг та з урахуванням раніше перерахованих коштів.

Оскільки позивач не надав доказів того, що він відноситься до категорії споживачів, які сплачують за послуги з розподілу природного газу з поточного рахунку із спеціальним режимом використання, відтак він повинен сплачувати кошти за такі послуги в загальному порядку (на умовах попередньої оплати).

Отже, навіть з урахуванням спірного періоду (з 06.12.2025 до 10.02.2026), у якому, на думку позивача, у нього був відсутній обов`язок зі сплати коштів за послуги з розподілу природного газу, позивач повинен був сплатити відповідачу вартість таких послуг на умовах попередньої оплати до початку розрахункового періоду, виходячи із вартості послуги з розподілу природного газу за 2 741 666,67 куб. м (1/12 річної замовленої потужності) у розмірі 5 625 900,01 грн та пропорційно до кількості днів, у які здійснювалось споживання природного газу, а саме: за грудень 2025 року (за період з 01.12.2025 до 05.12.2025) 907 403,22 грн; за лютий 2026 року (за період з 11.02.2026 по 28.02.2026) 3 616 650,01 грн та за березень 2026 року 5 625 900,01 грн, усього на загальну суму 10 149 953,24 грн.

Натомість відповідно до платіжної інструкції № 1188 від 25.11.2025 на суму 1 056 000,00 грн (за розподіл природного газу за грудень 2025 року) та платіжної інструкції № 26 від 25.12.2025 на суму 1 056 000,00 грн (за розподіл природного газу за січень 2026 року) фактичний розмір сплачених позивачем коштів за цей період становить лише 2 112 000,00 грн.

За наведених обставин суд доходить висновку, що позивач не довів належними та допустимих доказів на підтвердження того, що припинення (обмеження) газопостачання обумовлено саме та виключно наявністю заборгованості, щодо якої виник спір у цій справі.

У свою чергу, враховуючи звернення споживача до суду за захистом своїх прав, суд може на час вирішення цієї справи, яка стосується відсутності обов`язку сплати за надані послуги з розподілу природного газу за період з 06.12.2025 по 10.02.2026, заборонити відповідачу вчиняти будь-які дії, спрямовані на припинення, обмеження або зупинення розподілу природного газу на об`єкт позивача лише у зв`язку з наявністю заборгованості, яка виникла за спірний період.

Відповідно до п. 7 розділу VI Кодексу газорозподільних систем оператор ГРМ в установленому законодавством порядку має право припинити/обмежити газопостачання (розподіл природного газу) на об`єкт споживача (у тому числі побутового споживача) з дотриманням ПТЕСГ та нормативних документів, що визначають порядок обмеження/припинення природного газу, у випадку несвоєчасної та/або неповної оплати послуг згідно з умовами договору розподілу природного газу.

Отже, застосування заходів забезпечення позову шляхом заборони відповідачу вчиняти будь-які дії, спрямовані на припинення, обмеження або зупинення розподілу природного газу на об`єкт позивача можливе лише щодо заборгованості, яка виникла за спірний період, оскільки заборона вчиняти такі дії у зв`язку з наявністю іншої заборгованості, не пов`язаної зі спірними правовідносинами, призведе до безпідставного втручання у його господарську діяльність та порушення балансу інтересів сторін. Вирішення питання щодо іншої заборгованості повинно вирішуватись сторонами на загальних підставах.

При цьому суд не враховує доводи відповідача про відсутність порушеного права позивача та відсутність предмету спору за період з 01.12.2025 по 31.01.2026 у зв`язку зі сплатою позивачем коштів за послуги, надані в грудні 2025 року та частково за послуги, надані в січні 2026 року, що, на думку відповідача, фактично є визнанням споживачем заборгованості за спірний період, оскільки оцінка наданих сторонами доказів, а також встановлення наявності чи відсутності порушеного права, здійснюються судом безпосередньо під час вирішення спору по суті.

За наведених обставин, суд доходить висновку про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони відповідачу вчиняти будь-які дії, спрямовані на припинення, обмеження або зупинення розподілу природного газу на об`єкт позивача у зв`язку з наявністю заборгованості, яка виникла за спірний період, а відтак заява позивача підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст. 13, 14, 73-80, 86, 136-140, 233-235 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрохолдинг «Радосвіт» про вжиття заходів забезпечення позову задовольнити частково.

2. Заборонити Товариству з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» в особі Чернігівської філії вчиняти будь-які дії, спрямовані на припинення, обмеження або зупинення розподілу природного газу на об`єкт Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрохолдинг «Радосвіт», розташований за адресою: Чернігівська область, Чернігівський район, с. Жавинка, вул. Теплична, 4, кадастровий номер земельної ділянки :04:000:9004, у зв`язку з наявністю заборгованості, яка виникла за спірний період - з 06.12.2025 по 10.02.2026.

3. У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрохолдинг «Радосвіт» про забезпечення позову в іншій частині відмовити.

Стягувач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Агрохолдинг «Радосвіт», , вул. Прилуцька, буд. 125, с. Талалаївка, Ніжинський район, Чернігівська область, 16651.

Боржник: Товариство з обмеженою відповідальністю «Газорозподільчі мережі України» в особі Чернігівської філії, , вул. Любецька, буд. 68, м. Чернігів, 14021.

Ухвала про забезпечення позову є виконавчим документом відповідно до статті 3 Закону України «Про виконавче провадження», підлягає негайному виконанню з дня її постановлення та може бути пред`явлена до виконання протягом трьох років.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею 31.03.2026. Ухвалу може бути оскаржено до Північного апеляційного господарського суду у строки, визначені ст. 256 Господарського процесуального кодексу України.

Вебадреса Єдиного державного реєстру судових рішень: http://reyestr.court.gov.ua/.

Суддя В. В. Шморгун