Єдиний державний реєстр судових рішень
Доступ до Реєстру здійснюється в тестовому (обмеженому) режимі. Для запобігання загрозам життю і здоров'ю суддів та учасників судового процесу, а також у разі виявлення ознак кіберзагрози, доступ до Реєстру або окремих рішень у ньому може бути обмежено.
Змінені назви судів
Категорія справи №
910/6348/25: Господарські справи (з 01.01.2019); Справи позовного провадження; Справи у спорах щодо цінних паперів.
Надіслано судом: 08.04.2026. Зареєстровано: 09.04.2026. Забезпечено надання загального доступу: 13.04.2026.
Номер судового провадження: не визначено
24.03.2026Справа № 910/6348/25
За позовом ОСОБА_1 м. Києва
до 1. Товариства з обмеженою відповідальністю "Девелоперська компанія "О.Ді.Джи.Естейт" Київської області, 2. ОСОБА_2 м. Києва
третя особа Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Гарант-Інвест" м. Дніпра
про визнання договору недійсним, застосування наслідків недійсності правочину, зобов`язання вчинити певні дії,
Суддя Паламар П.І.
Секретар судового засідання Григоряк М.С.
від позивача: Колесніченко Б.В.,
від відповідачів: 1., 2. Бичек В.А.
від третьої особи: не з`явився.
у червні 2025 року ОСОБА_1 звернулася в суд з указаним позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Девелоперська компанія "О.Ді.Джи.Естейт", ОСОБА_2 , Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Гарант-Інвест" про визнання договору недійсним, застосування наслідків недійсності правочину, зобов`язання вчинити певні дії.
Ухвалою суду від 24 березня 2026 р. провадження у справі в частині позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Гарант-Інвест" закрито.
Таким чином, на розгляді суду залишились вимоги ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Девелоперська компанія "О.Ді.Джи.Естейт", ОСОБА_2 .
Заявниця зазначала, що з 8 листопада 2014 р. перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 (далі-відповідач 2.).
З вересня 2024 року вони проживають окремо та не ведуть спільного господарства.
У період шлюбу за спільні кошти подружжя відповідач 2. на підставі договору купівлі-продажу фінансових інструментів № БВ-2023/131 від 6 грудня 2023 р. з Товариством з обмеженою відповідальністю "Айрон Стандрат" придбав 8375000 шт. простих іменних акцій Акціонерного товариства "Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд "Аметрин".
4 лютого 2025 р. чоловік без її згоди та відома відчужив указані акції на підставі договору купівлі-продажу фінансових інструментів № 040225/02-БВ від 4 лютого 2025 р. Товариству з обмеженою відповідальністю "Девелоперська компанія "О.Ді.Джи.Естейт" (далі-відповідач 1.).
Указаний договір укладений відповідачем 1. через повіреного Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Гарант-Інвест" (далі-третя особа) та відповідачем 2.
За умовами договору купівлі-продажу перехід права власності від продавця покупцю передбачено здійснити не пізніше 25 лютого 2025 р., а оплату за продане майно вартістю 9124400 грн. - до 31 грудня 2025 року. При цьому, продавець одночасно є директором та кінцевим бенефіціарним власником (належить 100% статутного капіталу) покупця.
Унаслідок таких дій було припинено право спільної сумісної власності на акції без одержання (довгостроковим відтермінуванням) майна, яке можливо було використати в інтересах сім`ї або згодом розподілити між подружжям.
Посилаючись на те, що договір купівлі-продажу фінансових інструментів № 040225/02-БВ від 4 лютого 2025 р. укладений за відсутності її як іншого з подружжя згоди, без необхідних у ОСОБА_2 повноважень, позивачка на підставі ст.ст. 203, 215, 369 ЦК України, ст. 65 СК України, просила задовольнити позов та визнати цей договір недійсним.
На підставі ст. 216 ЦК України позивачка просила також застосувати наслідки недійсності цього правочину та зобов`язати Акціонерне товариство "Універсал Банк" провести безумовну облікову операцію списання 8375000 шт. простих іменних акцій інвестиційного фонду, емітованих Акціонерним товариством "Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд "Аметрин", з рахунку, відкритого на ім`я Товариства з обмеженою відповідальністю "Девелоперська компанія "О.Ді.Джи.Естейт", та зарахувати їх на рахунок у цінних паперах, відкритий у депозитарній установі на ім`я ОСОБА_2 .
Також просила покласти на відповідачів понесені нею по справі судові витрати, у т.ч. 170000 грн. з попереднього розрахунку витрат по оплаті послуг адвоката.
У судовому засіданні представник позивачки підтримав заявлені вимоги.
Відповідач 1. відзив на позовну заяву не подав, його представник у судове засідання повторно не з`явився, про час і місце його проведення повідомлений у встановленому порядку.
Відповідач 2. у відзиві на позовну заяву, його представник у судовому засіданні проти позову заперечував, посилаючись на необґрунтованість та безпідставність заявлених вимог. Вказував, що майже з початку укладення шлюбу подружжя не проживало однією сім`єю, не вело спільне господарство та фінансові справи, як подружжя, фактично зареєстрували шлюб без мети створення сім`ї. З початку повномасштабного вторгнення Російської Федерації будь-які сімейні зв`язки та відносини між ним та позивачкою припинилися остаточно, оскільки остання постійно перебувала за кордоном. Також зазначав, що спірні акції були придбані ним за власні заощадження (грошові кошти отримані у вигляді дивідендів), що свідчить про відсутність права спільної власності на ці акції.
Третя особа у письмових поясненнях на позовну заяву проти позову заперечувала, посилаючись на необґрунтованість заявлених вимог. Вказувала, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Гарант-Інвест" є учасником ринку фінансових послуг та має ліцензію Національної комісії з фінансових послуг та фондового ринку серія АЕ № 185261 на брокерську діяльність на ринку фінансових інструментів з необмеженим строком дії.
4 лютого 2025 р. року між нею та відповідачем 1. укладено договір доручення № 040225/01-БД, за умовами якого останній доручив їй, а вона зобов`язалася забезпечити укладення за рахунок та в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю "Девелоперська компанія "О.Ді.Джи.Естейт" договір купівлі-продажу фінансових інструментів з третьою стороною на умовах, передбачених цим договором.
На виконання умов договору доручення того ж дня між відповідачами було укладено договір № 040225/02-БВ купівлі-продажу фінансових інструментів. Вказувала, що продаж фінансових інструментів компанії, яка повністю перебуває під впливом та контролем відповідача 2 свідчить про структурування активів для ведення бізнесу, а частка в статутному капіталі покупця фінансових інструментів Товариства з обмеженою відповідальністю "Девелоперська компанія "О.Ді.Джи.Естейт" залишається у спільній власності позивачки та відповідача 2.
Суд вважає можливим розглянути справу відповідно до вимог ст.ст. 165, 202 ГПК України у відсутності представника відповідача 1., третьої особи, за наявними у ній матеріалами, що містять достатньо відомостей про права і взаємовідносини сторін.
Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.
Судом встановлено, що з 8 листопада 2014 р. ОСОБА_1 перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 , від шлюбу мають одну дитину.
Це підтверджується наявними у матеріалах справи копіями актового запису про шлюб 1794 від 8 листопада 2014 р., свідоцтвом про народження серія НОМЕР_1 від 1 серпня 2017 р.
Як вказувала позивачка з вересня 2024 року вони із відповідачем 2. проживають окремо та не ведуть спільного господарства.
Такі обставини відповідачем 2. як іншим з подружжя не заперечені.
Доводи останнього щодо фіктивності шлюбу та більш раннє настання періоду окремого проживання та ведення господарства самі по собі є протирічливими, оскільки взаємно повинні виключати одне одного, належними доказами не підтверджені, суперечать забранім доказам та встановленим вище обставинам, тому є необгрунтованими.
Твердження того ж відповідача про припинення шлюбних відносин з лютого 2022 року спростовуються також його спільною з позивачкою заявою на преімплантаційне генетичне дослідження від 23 листопада 2023 р., метою проведення якого було питання народження цим подружжям іншої дитини.
Також встановлено, що 6 грудня 2023 р. між відповідачем 2. (покупцем) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Айрон Стандрат" (продавцем), представлений повіреним Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Сократ", було укладено договір купівлі продажу фінансових інструментів № БВ-2023/131, згідно з яким відповідач 2. придбав 8375000 шт. простих іменних акцій Акціонерного товариства "Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд "Аметрин" загальною договірною вартістю 9124400 грн.
Згідно п. 3.2. договору перехід прав власності на акції здійснювався в Національній депозитарній системі України.
Вказані обставини підтверджуються наявною у матеріалах справи копією вищевказаного договору, актом від 29 грудня 2023 р. виконання зобов`язань до договору купівлі продажу фінансових інструментів № БВ-2023/131 від 6 грудня 2023 р.
Згідно ст.ст. 177, 190 ЦК України об`єктами цивільних прав є речі, у т.ч. гроші та цінні папери, інше майно, майнові права, результати робіт, послуги, результати інтелектуальної, творчої діяльності, інформація, а також інші матеріальні і нематеріальні блага.
Майном як особливим об`єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки.
Відповідно до ч. 1 ст. 355, ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно).
Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.
Частинами 1, 2 ст. 369 ЦК України встановлено, що співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом.
У відповідності до вимог ст. 60 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.
Указаною статтею встановлено презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу.
Разом із тим, зазначена презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в т.ч. в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.
Всупереч вимог ст. 74 ГПК України суду не надано доказів, які б спростовували спільність указаного майна подружжя.
Посилання відповідача 2. про припинення шлюбних відносин на час придбання вказаного майна необгрунтовані з мотивів, викладених вище.
Крім того, наявними у матеріалах справи банківськими виписками за період 2022-2024 років з рахунків позивачки стверджуєься взаємний рух коштів між позивачкою та відповідачем 2., який носив системний характер.
Зокрема, упродовж 12 вересня 2022-13 серпня 2024 роки позивачкою на особисті рахунки відповідача 2. загалом було перераховано 3310516,32 грн.
Упродовж 12 серпня 2022-2 вересня 2024 років з рахунку відповідача 2. на рахунок позивачки було перераховано 1154169 грн..
На думку суду зазначені обставини свідчить про спільне ведення подружжям у той період господарства, визнання взаємних прав та обов`язків на наявні в них грошові кошти, спільність таких коштів.
Таким чином, прості іменні акції Акціонерного товариства "Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд "Аметрин" у кількості 8375000 шт. є спільним сумісним майном позивачки та відповідача 2., набутим за час шлюбу.
Посилання відповідача 2. на використання у придбанні цього майна особистих коштів належними доказами не підтверджені. Подані ним докази про доходи (від підприємницької діяльності, продажу інших цінних паперів) не свідчать про те, такі не були об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.
Між тим встановлено, що 4 лютого 2025 р. відповідач 1. (покупець) та відповідач 2. (продавець) уклали договір купівлі-продажу фінансових інструментів № 040225/02-БВ, за умовами якого відповідач 2. зобов`язався передати у власність відповідача 1. 8375000 шт. простих іменних акцій Акціонерного товариства "Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд "Аметрин" загальною вартістю 9124400 грн., а останній - прийняти та оплатити вказані фінансові інструменти.
Згідно п.п. 2.1., 3.1., 3.2. договору купівлі-продажу фінансових інструментів покупець зобов`язаний сплатити на поточний рахунок продавця загальну суму договору у безготівковій формі, вказану в п. 1.3. договору до 31 грудня 2025 р. включно, можливо оплата частками.
Перехід права власності на фінансові інструменти здійснюється в депозитарній системі обліку цінних паперів. Перехід права власності на фінансові інструменти здійснюється не пізніше 25 лютого 2025 р. шляхом переказу фінансових інструментів з рахунку у цінних паперах продавця на рахунок у цінних паперах покупця у Депозитарній установі.
З тексту спірного договору купівлі-продажу фінансових інструментів, вбачається, що він підписаний з боку відповідача 1. (покупця) ОСОБА_3 як представником повіреного (третя особа), який діяв на підставі договору доручення № 040225/01-БД від 4 лютого 2025 р., з боку відповідача 2. - ОСОБА_2 .
Актом приймання-передачі фінансових інструментів до договору № 040225/01-БД від 4 лютого 2025 р. стверджується факт передачі відповідачем 2. відповідачу 1. 8375000 шт. простих іменних акцій Акціонерного товариства "Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд "Аметрин" загальною вартістю 9124400 грн.
Вказані обставини підтверджуються наявними у матеріалах справи копіями вищевказаних договору купівлі-продажу фінансових інструментів № 040225/02-БВ від 4 лютого 2025 р., договору доручення № 040225/01-БД від 4 лютого 2025 р., укладеного між відповідачем 1. та третьою особою, актом приймання-передачі фінансових інструментів.
У процесі розгляду справи відповідач 2. повідомив, що 3 листопада 2025 р. між ним та відповідачем 1. було укладено додаткову угоду № 1 до договору купівлі-продажу фінансових інструментів № 040225/02-БВ від 4 лютого 2025 р., згідно умов якої сторони розірвали вищевказаний договір.
Заявлені позивачкою вимоги стосуються визнання договору купівлі-продажу фінансових інструментів № 040225/02-БВ від 4 лютого 2025 р. недійсним на підставі ст.ст. 203, 215, 369 ЦК України, ст. 65 СК України як такого, що укладений за відсутності її (іншого з подружжя) згоди та спрямований на припинення права спільної сумісної власності на акції, яке можливо було використати в інтересах сім`ї або згодом розподілити між подружжям.
У відповідності до вимог ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.
За правилами ч.ч 1, 2 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.
Право подружжя на розпоряджання майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, передбачені статтею 65 СК України.
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 65 СК України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя, однак дружина або чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового.
Згідно ст. 31 ЦК України правочин вважається дрібним побутовим, якщо він задовольняє побутові потреби особи, відповідає її фізичному, духовному чи соціальному розвитку та стосується предмета, який має невисоку вартість.
Статями 69, 70 СК України закріплено право дружини та чоловіка на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу, а також правило про те, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.
Згідно ч. 4 ст. 369 ЦК України правочин щодо розпорядження спільним майном, вчинений одним із співвласників, може бути визнаний судом недійсним за позовом іншого співвласника у разі відсутності у співвласника, який вчинив правочин, необхідних повноважень.
Зібрані у справі докази свідчать про відсутність у позивачки волевиявлення на укладення спірного договору купівлі-продажу фінансових інструментів № 040225/02-БВ від 4 лютого 2025 р., відсутність у відповідача 2. повноважень на його укладення.
Щодо фраудаторного правочину як зловживання правом, то намір заподіяти зло є неодмінним і єдиним надійним критерієм шикани (зловживання правом).
Фраудаторні угоди - це угоди, що завдали шкоди боржнику (як приклад, угода з метою виведення майна). Мета такого правочину в момент його укладання є прихованою, але проявляється через дії або бездіяльність, що вчиняються боржником як до, так і після настання строку виконання зобов`язання цілеспрямовано на ухилення від виконання обов`язку.
Формулювання критеріїв фраудаторності правочину залежить від того, який правочин на шкоду кредитору використовує боржник для уникнення задоволення їх вимог.
Згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 20 травня 2025 року ОСОБА_2 є керівником та кінцевим бенефіціарним власником (належить 100% статутного капіталу) Товариства з обмеженою відповідальністю "Девелоперська компанія "О.Ді.Джи.Естейт".
Згідно з відомостями з того ж джерела, а також статуту Акціонерного товариства "Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд "Аметрин" 8375000 штук простих іменних акцій номінальною вартістю 1 грн. підтверджують право власності на 100% початкового статутного капіталу цього товариства. Його керівником та кінцевим бенефіціарним власником через Товариство з обмеженою відповідальністю "Девелоперська компанія "О.Ді.Джи.Естейт" також є ОСОБА_2 .
Таким чином, продавець одночасно є директором та кінцевим бенефіціарним власником (належить 100% статутного капіталу) покупця.
Вказані обставини підтверджуються наявними у матеріалах справи витягами з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань станом, статуту Акціонерного товариства "Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд "Аметрин", заявою свідка ОСОБА_3 від 12 травня 2025 р.
Однією із основоположних засад цивільного законодавства є добросовісність (п. 6 ст. 3 ЦК України) і дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними. Тобто, відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.
Згідно із ч.ч. 2, 3 статті 13 ЦК України при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.
Унаслідок дій відповідача 2. було припинено право спільної сумісної власності на акції без одержання (довгостроковим відтермінуванням) майна, яке можливо було використати в інтересах сім`ї або згодом розподілити між подружжям.
За наведених обставин укладений між відповідачами договір купівлі-продажу фінансових інструментів № 040225/02-БВ від 4 лютого 2025 р. на підставі ст.ст. 203, 215, 369 ЦК України, ст. 65 СК України підлягає визнанню недійсним.
Доводи відповідача щодо правомірності укладеного правочину суперечать зібраним у справі доказам, тому є необґрунтованими
Згідно ч.1 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю.
У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.
Метою проведення реституції є відновлення між сторонами такого собі status quo у фактичному та правовому становищі, що існував до вчинення правочину, шляхом, так би мовити, абсолютного знищення юридичного значення будь-яких дій, що вчинялися суб`єктами - учасниками недійсного правочину.
Реституція - це спеціальний зобов`язальний спосіб захисту права власності, який може застосовуватися лише у випадку, коли предмет недійсного правочину станом на час вирішення відповідного питання перебуває в тієї сторони недійсного правочину, якій він і був переданий.
Правило ст. 216 ЦК України застосовується виключно до сторін правочину.
Двостороння реституція є обов`язковим наслідком визнаного судом недійсним правочину та не може бути проігнорована сторонами. Тобто при недійсності правочину повернення отриманого сторонами за своєю правовою природою становить юридичний обов`язок, що виникає із закону та юридичного факту недійсності правочину.
З наявних у матеріалах справи розпорядження (фізичної особи) від 4 лютого 2025 р., виписки про операції з цінними паперами за 6 лютого 2025 р. по депоненту ОСОБА_2 слідує, що прості іменні акції Акціонерного товариства "Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд "Аметрин" були списані на рахунок депозитарної установи Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Сократ".
Враховуючи, що договір купівлі-продажу фінансових інструментів № 040225/02-БВ від 4 лютого 2025 р. визнано недійсним, то позов про застосування наслідків недійсності правочину відповідно до вимог ст. 216 ЦК України також підлягає задоволенню.
Питання відшкодування витрат по оплаті правової допомоги адвоката підлягає вирішенню в порядку ч. 8 ст. 129 ГПК України.
Оскільки позов задоволено, понесені по справі судові витрати стосовно до вимог ст. 129 ГПК України слід покласти на відповідачів.
Керуючись ст.ст. 74, 129, 232, 233, 236-241 ГПК України, суд
позов ОСОБА_1 м. Києва задовольнити.
Рішення набирає законної сили та підлягає оскарженню у строк і порядку, визначені ст. 241 та розділом ІV ГПК України.

Повне судове рішення складене 7 квітня 2026 р.

Суддя господарського суду міста Києва П.І.Паламар

Логін:

Для помилки:

Пароль:

Для помилки:

З метою упередження перешкоджанню стабільній роботі Реєстру шляхом здійснення автоматичних або автоматизованих запитів на пошук та копіювання ("викачування") бази даних, запроваджено інтерактивний елемент захисту системи

Введіть cуму цифр, зображених на малюнку:

Перевірити
Закрити

Ваше ім'я:

Для помилки:

Ваш e-mail:

Для помилки:

Повідомлення:

Для помилки:

Введіть в поле результат арифметичного виразу:

Для помилки:

Зачекайте, будь ласка...