ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" березня 2026 р. м. Київ Справа № 911/2331/24

Господарський суд Київської області у складі судді Бабкіної В.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Керівника Cмілянської окружної прокуратури (20700, Черкаська обл., м. Сміла, вул. Ю. Кондратюка, 25) в інтересах держави в особі Балаклеївської сільської ради (20722, Черкаська обл., Черкаський р-н, с. Балаклея, вул. Незалежності, 2)

до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЄВРОЕНЕРГОТРЕЙД» (01601, м. Київ, вул. Мечнікова, буд. 3, офіс 808)

про визнання недійсними додаткових угод до договору та стягнення 145443,59 грн.,

секретар судового засідання: Ліщук М.Ю.

Представники сторін:

прокурор: Буковчаник Є.І. (посвідчення № 082971 від 13.10.2025 р.);

від позивача: не з`явився;

від відповідача: не з`явився

ВСТАНОВИВ:

Керівник Cмілянської окружної прокуратури (далі прокурор) в інтересах держави в особі Балаклеївської сільської ради (далі позивач) звернувся до Господарського суду Київської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЄВРОЕНЕРГОТРЕЙД» (далі відповідач, ТОВ «ЄВРОЕНЕРГОТРЕЙД») про визнання недійсними додаткових угод до договору та стягнення 145443,59 грн.

За змістом прохальної частини позовної заяви прокурор просить суд визнати недійсними додаткові угоди № 2 від 26.02.2021 р., № 4 від 04.04.2021 р., № 5 від 30.08.2021 р., № 6 від 30.08.2021 р., № 7 від 27.09.2021 р., № 8 від 13.10.2021 р., № 9 від 15.11.2021 р., № 10 від 24.11.2021 р., № 11 від 24.11.2021 р. до договору № 21-Е про постачання електричної енергії споживачу від 24.12.2020 р., укладеного між Балаклеївською сільською радою та Товариством з обмеженою відповідальністю «ЕВРОЕНЕРГОТРЕЙД».

В обґрунтування позовних вимог прокурор посилається на те, що при укладенні між позивачем та відповідачем оспорюваних додаткових угод до договору № 21-Е від 24.12.2020 р. були порушені вимоги пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону України «Про публічні закупівлі», внаслідок чого було неодноразово змінено ціну електроенергії, що постачалася позивачем відповідачу, у бік збільшення на понад 10% від передбаченої договором, що призвело до надмірної сплати 145443,59 грн. бюджетних коштів.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 06.09.2024 р. (суддя Грабець С.Ю.) було відкрито провадження у даній справі, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 09.10.2024 р.

23.09.2024 р. до Господарського суду Київської області від представника відповідача надійшло клопотання б/н від 19.09.2024 р. (вх. № 9587/24 від 23.09.2024 р.) про залишення позовної заяви без розгляду, за змістом якої позивач зазначає, що органом, який уповноважений державою здійснювати контроль за дотриманням процедури закупівлі є Держаудитслужба, яка повинна виступати в даній справі позивачем, тому, враховуючи обраний прокуратурою склад учасників, на думку відповідача, підстави та повноваження для представництва прокурором держави в інтересах позивача в даній справі відсутні.

23.09.2024 р. до Господарського суду Київської області від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву б/н від 19.09.2024 р. (вх. № 9588/24 від 23.09.2024 р.), за змістом якого останній зазначає, що умовами договору було прямо передбачено можливість внесення змін до нього, в тому числі, і зміни ціни. Відповідач у відзиві зазначає, що на ринку електричної енергії купівля-продаж та постачання здійснюється погодинно, при цьому вартість може суттєво відрізнятися навіть в межах однієї доби. Обставини щодо суттєвого підвищення цін, як зазначає відповідач, підтверджуються висновками Черкаської Торгово-промислової палати.

23.09.2024 р. до Господарського суду Київської області від позивача надійшло клопотання № 1284/02-20 від 25.09.2024 р. (вх. № 9679/24 від 25.09.2024 р.) про розгляд справи без його участі.

07.10.2024 р. через систему «Електронний суд» до Господарського суду Київської області від представника відповідача надійшло клопотання б/н від 07.10.2024 р. (вх. № 11006/24 від 07.10.22024 р.) про відкладення розгляду справи.

08.10.2024 р. до Господарського суду Київської області від прокуратури надійшла відповідь на відзив № 52-6432ВИХ-24 від 04.10.2024 р. (вх. № 10075/24 від 08.10.2024 р.), за змістом якої прокурор зазначає, що постачальник повинен довести прогнозованість підвищення цін, а висновки Черкаської Торгово-промислової палати, на які посилається відповідач, на думку прокурора, є документами довідково-інформаційного характеру та фактично дублюють дані із сайту ДП «Оператор ринку». Прокурор у відповіді на відзив наголошує на тому, що кожна зміна до договору має містити окреме документальне підтвердження підвищення ціни саме на момент внесення змін до договору.

08.10.2024 р. до Господарського суду Київської області від прокуратури надійшли заперечення на клопотання про залишення позовної заяви без розгляду № 52-6433ВИХ-24 від 04.10.2024 р. (вх. № 10076/24 від 08.10.2024 р.).

Ухвалою Господарського суду Київської області від 09.10.2024 р. (суддя Грабець С.Ю.) було задоволено заяву судді Грабець С.Ю. про самовідвід у справі № 911/2331/24.

Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Господарського суду Київської області від 17.10.2024 р., для розгляду справи № 911/2331/24 було визначено суддю Бабкіну В.М.

21.10.2024 р. до Господарського суду Київської області від представника відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив б/н від 16.10.2024 р. (вх. № 10488/24 від 21.10.2024 р.), за змістом яких останній зазначає, що Законом України «Про публічні закупівлі» не затверджений виключний перелік підтверджувальних документів щодо коливання ціни товару на ринку, також відсутні законодавчо визначені обов`язкові вимоги до назви, змісту, проміжку часу, періоду або конкретної дати, коли визначається коливання ціни, для таких документів та не передбачено необхідності документального підтвердження факту зміни ціни за одиницю товару. Також відповідач зазначає, що ліміт до 10% застосовується не як максимальний ліміт зміни ціни за весь час дії договору, а кожного разу при внесенні до нього змін, за наявності коливання ціни на ринку в сторону збільшення.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 22.10.2024 р. було прийнято справу № 911/2331/24 до провадження суддею Бабкіною В.М., підготовче засідання було призначено на 25.11.2024 р.

25.10.2024 р. до Господарського суду Київської області від позивача надійшло клопотання № 1436/02-20 від 25.10.2024 р. (вх. № 10652/24 від 25.09.2024 р.) про розгляд справи без його участі.

Підготовче засідання відкладалося.

03.12.2024 р. до Господарського суду Київської області від позивача надійшло клопотання № 1635/02-20 від 03.12.2024 р. (вх. № 11804/24 від 03.12.2024 р.) про розгляд справи без його участі.

23.12.2024 р. через систему «Електронний суд» до Господарського суду Київської області від представника відповідача надійшла заява б/н від 18.12.2024 р. (вх. № 14603/24 від 23.12.22024 р.) про відкладення розгляду справи.

23.12.2024 р. до Господарського суду Київської області через систему «Електронний суд» від відповідача надійшло клопотання б/н від 20.12.2024 р. (вх. № 14603/24 від 23.12.2024 р.) про проведення у даній справі судових засідань в режимі відеоконференції, яке ухвалою від 23.12.2024 р. було залишено без задоволення в частині проведення судового засідання 23.12.2024 р. та задоволено в частині участі представника відповідача Попова А.В. у всіх наступних судових засіданнях поза межами суду в режимі відеоконференції за допомогою власних технічних засобів.

30.01.2025 р. до Господарського суду Київської області через систему «Електронний суд» від відповідача надійшло клопотання б/н від 30.01.2025 р. (вх. № 1359/25 від 30.01.2025 р.) про проведення у даній справі судових засідань в режимі відеоконференції, яке було задоволено ухвалою суду від 03.02.2025 р.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 17.03.2025 р. було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 08.05.2025 р.

У судовому засіданні 08.05.2025 р. було розпочато розгляд справи по суті, заслухано вступні слова прокурора та представника відповідача.

23.05.2025 р. через систему «Електронний суд» до Господарського суду Київської області від відповідача надійшло клопотання б/н від 23.05.2025 р. (вх. № 4688 від 23.05.2025 р.) про зупинення провадження у даній справі до перегляду Великою Палатою Верховного Суду у касаційному порядку судового рішення у справі № 920/19/24.

03.06.2025 р. через систему «Електронний суд» до Господарського суду Київської області від представника ТОВ «ЄВРОЕНЕРГОТРЕЙД» Попова А. В. надійшло клопотання б/н від 02.06.2025 р. (вх. № 7577/25 від 03.06.2025 р.) про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, яке було задоволене ухвалою суду від 04.06.2025 р.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 05.06.2025 р. було зупинено провадження у справі № 911/2331/24 до розгляду Великою Палатою Верховного Суду справи № 920/19/24.

14.01.2026 р. до Господарського суду Київської області через систему "Електронний суд" від прокуратури надійшла заява № 52-279вих-26 від 14.01.2026 р. (вх. № 602/26 від 14.01.2026 р.) про поновлення провадження у даній справі, мотивована тим, що судом касаційної інстанції касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Енергетичне партнерство» залишено без задоволення, постанову Північного апеляційного господарського суду від 08.10.2024 р. та рішення Господарського суду Сумської області від 26.06.2024 р. у справі № 920/19/24 залишено без змін, а відтак, обставина, яка стала підставою для зупинення провадження у справі № 911/2331/24, була усунута.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 26.01.2026 р. було поновлено провадження у справі № 911/2331/24, призначено судове засідання з розгляду справи по суті на 09.03.2026 р.

У судовому засіданні 09.03.2026 р. була присутня прокурор, представники позивача та відповідача до суду не з`явилися. Водночас, про дату і час судового засідання всі учасники процесу були повідомлені належно.

У судовому засіданні 09.03.2026 р. було проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення прокурора та представника відповідача, дослідивши докази та оцінивши їх в сукупності, суд

ВСТАНОВИВ:

24.12.2020 р. за результатами проведення процедури закупівлі UA-2020-11-12-012870-с між Балаклеївською сільською радою (споживач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ЄВРОЕНЕРГОТРЕЙД» (постачальник) було укладено договір про постачання електричної енергії споживачу № 21-Е (далі договір), за умовами якого договір встановлює порядок та умови постачання електричної енергії як товарної продукції споживачу. До умов цього договору застосовуються положення Закону України "Про ринок електричної енергії» та Правил роздрібпого ринку елекпричної енергії, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 14.03.2018 р. № 312 (далі - ПРРЕЕ), інші чинні нормативно-правові акти, що регулюють постачання електричної енергії.

Відповідно до п. 2.1 договору постачальник продає електричну енергію «код ДК 021:2015 «Єдиний закупівельний словник" - 09310000-5 - електрична енергія (Електрична енергія)» споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача, включно з тарифом на послуги з передачі електричної енергії, а споживач оплачує постачальнику вартість використаної електричної енергії та здійстює інші платежі згідно з умовами цього договору.

Згідно з п. 3.1 договору постачання електричної енергії споживачу здійснюється у строк з 01.01.2021 р. до 31.12.2021 р. включно.

Споживач має право вільно змінювати постачальника відповідно до процедури, визначеної ПРРЕЕ, та умов цього договору (п. 3.2 договору).

Постачальник за цим договором не має права вимагати від споживача будь-якої іншої плати за електричну енергію, що не визначена у комерційній пропозиції, яка є додатком до цього договору (п. 3.3 договору).

Відповідно до п. 5.1 договору споживач розраховується з постачальником за електричну енергію за цінами, що визначаються відповідно до механізму визначення ціни електричної енергії, згідно з обраною споживачем комерційною пропозицією, яка є додатком до цього договору. Загальна вартість цього договору на момент його укладения становить 652946,00 грн. з ПДВ. З урахуванням ст. 48 Бюджетного кодексу України зобов?язання споживача за цим договором в частині оплати поставленої електричної енергії виникають у 2021 році, та в межах асигнувань, встановлених кошторисом. Реєстрація бюджетного зобов?язання здійснюється з урахуванням абз. 2 ч. 2.2 наказу Міністерства фінансів України від 02.03.2012 р. № 309 «Про затверджения Порядку реєстрації та обліку бюджетних зобов?язань розпорядників бюджетних коштів та одержувачів бюджетних коштів в органах Державної казначейської служби України».

Відповідно до комерційної пропозиції (додаток 2 до договору про постачання електричної енергії споживачу № 21-Е від 24.12.2020 р.) ціна (тариф) електричної енергії з врахуванням вартості тарифу на передачу та ПДВ становить 1,71827895 грн./кВт*год.

Листом № 150/02/21-Ч від 09.02.2021 р. ТОВ «ЄВРОЕНЕРГОТРЕЙД» надіслало для підписання позивачу додаткову угоду № 1 та висновок Черкаської Торгово-промислової палати № О-137 від 09.02.2021 р.

Відповідно до висновку Черкаської Торгово-промислової палати № О-137 від 09.02.2021 р., коливання середньозваженої ціни електричної енергії за ІІІ декаду січня (21-31 січня) 2021 р. відносно ІІІ декади грудня (21-31 грудня) 2020 р., в торговій зоні ОЕС-України, згідно інформації ДП «Оператор ринку», по результатам торгів на РДН, становить +13,78%.

16.02.2021 р. між Балаклеївською сільською радою та ТОВ «ЄВРОЕНЕРГОТРЕЙД» було укладено додаткову угоду № 1 до договору про постачання електричної енергії споживачу № 21-Е від 24.12.2020 р., за якою ціна електричної енергії підвищилася та становить 1,890108 грн./кВт*год.

Додаткова угода № 1 від 16.02.2021 р. прокуратурою у даній справі не оспорюється.

Листом № 170/02/21-Ч від 16.02.2021 р. ТОВ «ЄВРОЕНЕРГОТРЕЙД» надіслало для підписання позивачу додаткову угоду № 2 та висновок Черкаської Торгово-промислової палати № О-164 від 16.02.2021 р.

Відповідно до висновку Черкаської Торгово-промислової палати № О-164 від 16.02.2021 р., коливання середньозваженої ціни електричної енергії за І декаду лютого (01-10 лютого) 2021 р. відносно ІІІ декади січня (21-31 січня) 2021 р., в торговій зоні ОЕС-України, згідно інформації ДП «Оператор ринку», по результатам торгів на РДН, становить + 4,72%.

26.02.2021 р. між Балаклеївською сільською радою та ТОВ «ЄВРОЕНЕРГОТРЕЙД» було укладено додаткову угоду № 2 до договору про постачання електричної енергії споживачу № 21-Е від 24.12.2020 р., за якою ціна електричної енергії підвищилася та становить 1,979316 грн./кВт*год.

Листом № 799/1-06/21 від 03.06.2021 р. ТОВ «ЄВРОЕНЕРГОТРЕЙД» надіслало для підписання позивачу додаткову угоду № 3.

04.06.2021 р. між Балаклеївською сільською радою та ТОВ «ЄВРОЕНЕРГОТРЕЙД» було укладено додаткову угоду № 3 до договору про постачання електричної енергії споживачу № 21-Е від 24.12.2020 р., за якою змінено банківські реквізити постачальника.

Додаткова угода № 3 від 04.06.2021 р. прокуратурою у даній справі не оспорюється.

Листом № 1001-07/21 від 28.07.2021 р. ТОВ «ЄВРОЕНЕРГОТРЕЙД» надіслало для підписання позивачу додаткову угоду № 4 та висновок Черкаської Торгово-промислової палати № О-699/02 від 28.07.2021 р.

Відповідно до висновку Черкаської Торгово-промислової палати № О- О-699/02 від 28.07.2021 р., коливання середньозваженої ціни електричної енергії за ІІ декаду липня (11-20 липня) 2021 р. відносно ІІ декади червня (11-20 червня) 2021 р., в торговій зоні ОЕС-України, згідно інформації ДП «Оператор ринку», по результатам торгів на РДН, становить +10,32%.

04.08.2021 р. між Балаклеївською сільською радою та ТОВ «ЄВРОЕНЕРГОТРЕЙД» було укладено додаткову угоду № 4 до договору про постачання електричної енергії споживачу № 21-Е від 24.12.2020 р., за якою ціна електричної енергії підвищилася та становить 2,17704 грн./кВт*год.

Листом № 1068/2-08/21 від 10.08.2021 р. ТОВ «ЄВРОЕНЕРГОТРЕЙД» надіслало для підписання позивачу додаткову угоду № 5 та висновок Черкаської Торгово-промислової палати № О-792/02 від 19.08.2021 р.

Відповідно до висновку Черкаської Торгово-промислової палати № О-792/02 від 19.08.2021 р., зміна середньозваженої ціни електричної енергії за 3 дні серпня (06-08 серпня) 2021 р. відносно ІІ декади липня (11-20 липня) 2021 р., в торговій зоні ОЕС-України, згідно інформації ДП «Оператор ринку», по результатам торгів на РДН, становить +17,7%.

30.08.2021 р. між Балаклеївською сільською радою та ТОВ «ЄВРОЕНЕРГОТРЕЙД» було укладено додаткову угоду № 5 до договору про постачання електричної енергії споживачу № 21-Е від 24.12.2020 р., за якою ціна електричної енергії підвищилася та становить 2,394516 грн./кВт*год.

Листом № 1081/1-08/21 від 16.08.2021 р. ТОВ «ЄВРОЕНЕРГОТРЕЙД» надіслало для підписання позивачу додаткову угоду № 6 та висновок Черкаської Торгово-промислової палати № О-792/03 від 19.08.2021 р.

Відповідно до висновку Черкаської Торгово-промислової палати № О-792/03 від 19.08.2021 р., зміна середньозваженої ціни електричної енергії за 3 дні серпня (11-13 серпня) 2021 р. відносно 3 днів серпня (06-08 серпня) 2021 р., в торговій зоні ОЕС-України, згідно інформації ДП «Оператор ринку», по результатам торгів на РДН, становить +11,31%.

30.08.2021 р. між Балаклеївською сільською радою та ТОВ «ЄВРОЕНЕРГОТРЕЙД» було укладено додаткову угоду № 6 до договору про постачання електричної енергії споживачу № 21-Е від 24.12.2020 р., за якою ціна електричної енергії підвищилася та становить 2,633724 грн./кВт*год.

Листом № 1131-09/21 від 08.09.2021 р. ТОВ «ЄВРОЕНЕРГОТРЕЙД» надіслало для підписання позивачу додаткову угоду № 7 та висновок Черкаської Торгово-промислової палати № О-867 від 07.09.2021 р.

Відповідно до висновку Черкаської Торгово-промислової палати № О-867 від 07.09.2021 р., зміна середньозваженої ціни електричної енергії за 3 дні вересня (05-07 вересня) 2021 р. відносно 3 днів серпня (11-13 серпня) 2021 р., в торговій зоні ОЕС-України, згідно інформації ДП «Оператор ринку», по результатам торгів на РДН, становить +10,5%.

27.09.2021 р. між Балаклеївською сільською радою та ТОВ «ЄВРОЕНЕРГОТРЕЙД» було укладено додаткову угоду № 7 до договору про постачання електричної енергії споживачу № 21-Е від 24.12.2020 р., за якою ціна електричної енергії підвищилася та становить 2,89683 грн./кВт*год.

Листом № 1108/1-09/21 від 24.09.2021 р. ТОВ «ЄВРОЕНЕРГОТРЕЙД» надіслало для підписання позивачу додаткову угоду № 8 та висновок Черкаської Торгово-промислової палати № О-950 від 24.09.2021 р.

Відповідно до висновку Черкаської Торгово-промислової палати № О-950 від 24.09.2021 р., зміна середньозваженої ціни електричної енергії за 3 дні вересня (21-23 вересня) 2021 р. відносно 3 днів вересня (05-07 вересня) 2021 р., в торговій зоні ОЕС-України, згідно інформації ДП «Оператор ринку», по результатам торгів на РДН, становить +13,9%.

13.10.2021 р. між Балаклеївською сільською радою та ТОВ «ЄВРОЕНЕРГОТРЕЙД» було укладено додаткову угоду № 8 до договору про постачання електричної енергії споживачу № 21-Е від 24.12.2020 р., за якою ціна електричної енергії підвищилася та становить 3,186216 грн./кВт*год.

Листом № 1255-10/21 від 20.10.2021 р. ТОВ «ЄВРОЕНЕРГОТРЕЙД» надіслало для підписання позивачу додаткову угоду № 9 та висновок Черкаської Торгово-промислової палати № О-1042 від 19.10.2021 р.

Відповідно до висновку Черкаської Торгово-промислової палати № О-1042 від 19.10.2021 р., зміна середньозваженої ціни електричної енергії за 3 дні жовтня (17-19 жовтня) 2021 р. відносно 3 днів вересня (21-23 вересня) 2021 р., в торговій зоні ОЕС-України, згідно інформації ДП «Оператор ринку», по результатам торгів на РДН, становить +9,91%.

15.11.2021 р. між Балаклеївською сільською радою та ТОВ «ЄВРОЕНЕРГОТРЕЙД» було укладено додаткову угоду № 9 до договору про постачання електричної енергії споживачу № 21-Е від 24.12.2020 р., за якою ціна електричної енергії підвищилася та становить 3,501972 грн./кВт*год.

Листом № 1313-11/21 від 04.11.2021 р. ТОВ «ЄВРОЕНЕРГОТРЕЙД» надіслало для підписання позивачу додаткову угоду № 10 та висновок Черкаської Торгово-промислової палати № О-1103/01 від 03.11.2021 р.

Відповідно до висновку Черкаської Торгово-промислової палати № О-1103/01 від 03.11.2021 р., зміна середньозваженої ціни електричної енергії за 3 дні жовтня (28-30 жовтня) 2021 р. відносно 3 днів жовтня (17-19 жовтня) 2021 р., в торговій зоні ОЕС-України, згідно інформації ДП «Оператор ринку», по результатам торгів на РДН, становить +9,86%.

24.11.2021 р. між Балаклеївською сільською радою та ТОВ «ЄВРОЕНЕРГОТРЕЙД» було укладено додаткову угоду № 10 до договору про постачання електричної енергії споживачу № 21-Е від 24.12.2020 р., за якою ціна електричної енергії підвищилася та становить 3,84726 грн./кВт*год.

Листом № 1354/1-11/21 від 11.11.2021 р. ТОВ «ЄВРОЕНЕРГОТРЕЙД» надіслало для підписання позивачу додаткову угоду № 11 та висновок Черкаської Торгово-промислової палати № О-1143 від 11.11.2021 р.

Відповідно до висновку Черкаської Торгово-промислової палати № О-1143 від 11.11.2021 р., зміна середньозваженої ціни електричної енергії за 3 дні листопада (08-10 листопада) 2021 р. відносно 3 днів жовтня (28-30 жовтня) 2021 р., в торговій зоні ОЕС-України, згідно інформації ДП «Оператор ринку», по результатам торгів на РДН, становить +11,13%.

24.11.2021 р. між Балаклеївською сільською радою та ТОВ «ЄВРОЕНЕРГОТРЕЙД» було укладено додаткову угоду № 11 до договору про постачання електричної енергії споживачу № 21-Е від 24.12.2020 р., за якою ціна електричної енергії підвищилася та становить 4,23156 грн./кВт*год.

Звертаючись з даним позовом до суду, прокурор зазначає, що додаткові угоди №№ 2, 4-11 до договору № 21-Е від 24.12.2020 р. були укладені сторонами з порушенням ст. 41 Закону України "Про публічні закупівлі", у зв`язку з чим просить суд визнати недійсними додаткові угоди № 2 від 26.02.2021 р., № 4 від 04.04.2021 р., № 5 від 30.08.2021 р., № 6 від 30.08.2021 р., № 7 від 27.09.2021 р., № 8 від 13.10.2021 р., № 9 від 15.11.2021 р., № 10 від 24.11.2021 р., № 11 від 24.11.2021 р. до договору № 21-Е про постачання електричної енергії споживачу від 24.12.2020 р., укладеного між Балаклеївською сільською радою та Товариством з обмеженою відповідальністю «ЕВРОЕНЕРГОТРЕЙД», та стягнути 145443,59 грн. надмірно сплачених бюджетних коштів.

Відповідачем, окрім заперечень проти позовних вимог, було подано до суду клопотання про залишення позову прокурора у даній справі без розгляду, мотивоване тим, що органом, який уповноважений державою здійснювати контроль за дотриманням процедури закупівлі є Держаудитслужба, яка повинна виступати в даній справі позивачем, тому, враховуючи обраний прокуратурою склад учасників, на думку відповідача, підстави та повноваження для представництва прокурором держави в інтересах позивача в даній справі відсутні.

Розглянувши клопотання відповідача про залишення позову без розгляду, суд відзначає таке.

Відповідно до частин 3, 4 ст. 53 Господарського процесуального кодексу України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами. Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 174 цього Кодексу.

У позові прокурор зазначив, що порушення інтересів держави в даному випадку полягає в надмірній сплаті позивачем відповідачу бюджетних коштів у сумі 145443,59 грн., унаслідок зміни ціни електроенергії у бік збільшення, у зв`язку із укладенням між ними додаткових угод до договору в порушення вимог пункту 2 частини п`ятої статті 41 ЗУ «Про публічні закупівлі». Водночас, Балаклеївською сільською радою не було вжито заходів щодо захисту інтересів держави в частині відшкодування надмірно сплачених коштів. Відповідно, звернення з цим позовом спрямоване на захист інтересів держави в особі органів, уповноважених здійснювати функції держави у спірних правовідносинах в порядку ч. 3 ст. 53 ГПК України, ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», у зв`язку з нездійсненням суб`єктами, до компетенції яких віднесені відповідні повноваження, захисту інтересів держави в суді.

Суд відзначає, що відповідно до пункту 3 частини 1 статті 131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює, зокрема, представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Положення пункту 3 частини 1 статті 131-1 Конституції України відсилають до спеціального закону, яким мають бути визначені виключні випадки та порядок представництва прокурором інтересів держави в суді. Таким законом є Закон України Про прокуратуру.

Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті (абзаци 1 і 2 ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру»).

Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб`єктом владних повноважень (абзаци 1 - 3 ч. 4 ст. 23 Закону України Про прокуратуру).

Системне тлумачення положень частин 3-5 статті 53 Господарського процесуального кодексу України і частини 3 статті 23 Закону України Про прокуратуру дозволяє дійти висновку, що прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави у двох випадках: 1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження здійснювати такий захист у спірних правовідносинах; 2) якщо немає органу державної влади, органу місцевого самоврядування чи іншого суб`єкта владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження здійснювати захист законних інтересів держави у спірних правовідносинах.

Разом із тим, у розумінні положень пункту 3 частини 1 статті 131-1 Конституції України з урахуванням практики Європейського суду з прав людини прокурор може представляти інтереси держави в суді тільки у виключних випадках, які прямо передбачені законом. При цьому, розширене тлумачення випадків (підстав) для представництва прокурором інтересів держави в суді не відповідає принципу змагальності, який є однією із засад правосуддя (п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України).

Верховний Суд звертає увагу на те, що захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні суб`єкти владних повноважень, а не прокурор. Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює у судовому провадженні відповідного суб`єкта владних повноважень, який всупереч вимогам закону не здійснює захисту або робить це неналежно. Разом з тим прокурор не може вважатися альтернативним суб`єктом звернення до суду і замінювати належного суб`єкта владних повноважень, який може і бажає захищати інтереси держави. Аналогічні правові позиції викладені у постановах Верховного Суду від 25.04.2018 р. у справі № 806/1000/17, від 20.09.2018 р. у справі № 924/1237/17, від 18.08.2020 р. у справі № 914/1844/18, від 08.12.2020 р. у справі № 908/1664/19.

Оскільки повноваження органів влади, зокрема і щодо здійснення захисту законних інтересів держави, є законодавчо визначеними, тому суд згідно з принципом jura novit curia (суд знає закони) під час розгляду справи має самостійно перевірити доводи сторін щодо наявності чи відсутності повноважень органів влади здійснювати у спосіб, який обрав прокурор, захист законних інтересів держави у спірних правовідносинах (наведену правову позицію викладено у пункті 50 постанови Великої Палати Верховного Суду від 26.06.2019 р. у справі №587/430/16-ц).

У даному випадку предметом позову є визнання недійсними додаткових угод №№ 2, 4-11 до договору № 21-E про постачання електричної енергії від 24.12.2020 р., укладеного між Балаклеївською сільською радою та Товариством з обмеженою відповідальністю «ЄВРОЕНЕРГОТРЕЙД».

Відповідно до оприлюдненого оголошення у системі публічних закупівель Prozorro джерелом фінансування закупівлі № UA-2019-11-30-000035-с є кошти місцевого бюджету.

Відповідно до додатку № 1 до заяви-приєднання, що є додатком № 1 до договору № 21-Е від 24.12.2020 р., передбачено перелік об?єктів (точок) підключення споживача установ Балаклеївської сільської ради, у тому числі Костянтинівська спеціалізована школа I-II ступенів Балаклеївської сільської ради (адреса: вул. Миру, 1, с. Костянтинівка, Черкаський район, Черкаська область); Опорний заклад освіти "Балаклеївський ліцей імені Євгенії Гуглі" Балаклеївської сільської ради Черкаської області (адреса: вул. Незалежності, 5, с. Балаклея, Черкаський район, Черкаська область), Балаклеївська філія № 1 опорного закладу освіти «Балаклеївський ліцей імені Євгенії Гуглі» Балаклеївської сільської ради Черкаської області (адреса: вул. Коцюбинського, 11, с. Балаклея, Черкаський район, Черкаська область); Балаклеївська філія № 2 опорного закладу освіти «Балаклеївський ліцей імені Євгенії Гуглі» Балаклеївської сільської ради Черкаської області; (адреса: вул. Довга, 19, с. Балаклея, Черкаський район, Черкаська область); Теклинська філія опорного закладу освіти «Балаклеївський ліцей імені Євгенії Гуглі» Балаклеївської сільської ради Черкаської області (адреса: вул. Миру, 36а, с. Теклине, Черкаський район, Черкаська область); Малостаросільська філія опорного закладу освіти «Балаклеївський ліцей імені Євгенії Гуглі» Балаклеївської сільської ради Черкаської області. (адреса: вул. Центральна, 129 б, с. Мале Старосілля, Черкаський район, Черкаська область); Заклад лошкільної освіти «Сонечко» Балаклеївської сільської ради (адреса: вул. Калинова, 22, с. Будки, Черкаський район, Черкаська область); Заклад дошкільної освіти «Сонечко» Балаклеївської сільської ради (адреса: вул. Довга, 19, с. Балаклея, Черкаський район, Черкаська область).

Таким чином, у даних правовідносинах наявний як державний, так і суспільний інтерес.

Відповідно до ст. 140 Конституції України місцеве самоврядування здійснюється територіальною громадою в порядку, встановленому законом, як безпосередньо, так і через органи місцевого самоврядування: сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи.

Згідно ч. 1 ст. 6 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» первинним суб?єктом місцевого самоврядування, основним носієм його функцій і повноважень є територіальна громада села, селища, міста.

Відповідно до ст. 16 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні» матеріальною і фінансовою основою місцевого самоврядування є рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, земля, природні ресурси, що є у комунальній власності територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах, а також об?єкти їхньої спільної власності, що перебувають в управлінні районних і обласних рад. Від імені та в інтересах територіальних громад права суб?єкта комунальної власності здійснюють відповідні ради.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.09.2020 р. у справі № 469/1044/17 зазначено, що за певних обставин прокурор може звертатися до суду в інтересах держави в особі органу місцевого самоврядування, зокрема тоді, коли цей орган є стороною правочину, про недійсність якого стверджує прокурор.

Оскільки таку позовну вимогу вправі заявити, зокрема, будь-яка сторона правочину, відповідний орган як така сторона може бути позивачем. У такій ситуації прокурор для представництва інтересів держави в особі компетентного органу як сторони правочину має продемонструвати, що цей орган не здійснює або неналежним чином здійснює захист відповідних інтересів. Аналогічну правову позицію викладено у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.01.2021 р. у справі № 917/341/19, від 02.02.2021 р. у справі № 922/1795/19, від 07.04.2021 р. у справі № 917/273/20, від 18.06.2021 р. у справі № 927/491/19.

У даному випадку Балаклеївська сільська рада є стороною спірних правочинів, юридичною особою, яка може від свого імені придбати майнові права та нести обов?язки, яка є розпорядником бюджетних коштів, та здійснює процедуру закупівель товарів, робіт і послуг за рахунок бюджетних коштів згідно з законодавством України.

Одночасно з цим остання є стороною договору і наділена повноваженнями щодо його розірвання, досудового та судового врегулювання спорів.

3 урахуванням викладеного, суб?єктом владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження щодо захисту інтересів держави у даному випадку є Балаклеївська сільська рада.

Статтею 18-1 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачено, що орган місцевого самоврядування може бути позивачем та відповідачем у судах загальної юрисдикції, зокрема, звертатися до суду, якщо це необхідно для реалізації його повноважень і забезпечення виконання функцій місцевого самоврядування.

Відповідно до листа № 228/02-20 від 19.02.2024 р. Балаклеївською сільською радою не вживалися заходи для пред`явлення до суду позову про стягнення надмірно сплачених позивачем відповідачу бюджетних коштів у сумі 145443,59 грн.

Водночас, прокурор, який звернувся до суду з позовом, виконав обов`язок попереднього повідомлення позивача відповідно до частини 4 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» листом № 52-920-вих-24 від 08.02.2024 р.

Враховуючи, що позивачем не було вжито заходів щодо подання до суду відповідної позовної заяви, прокуратура звернулася з даним позовом до суду на захист інтересів держави в особі органів, уповноважених здійснювати функції держави у спірних правовідносинах в порядку ч. 3 ст. 53 Господарського процесуального кодексу України, ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» у зв`язку з нездійсненням позивачем як суб`єктом, до компетенції якого віднесено відповідні повноваження, захисту інтересів держави в суді.

Таким чином суд дійшов висновку, що прокурор, звертаючись з даним позовом, обґрунтував, у чому полягають інтереси держави та необхідність їх захисту, вірно визначив орган, який має компетенцію захисту інтересів держави у спірних правовідносинах, підтвердив бездіяльність такого органу та дотримався процедури, передбаченої ст. 23 Закону України «Про прокуратуру».

З огляду на викладене, клопотання відповідача про залишення позову без розгляду задоволенню не підлягає.

Дослідивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що заявлені у даній справі позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до частини 1 статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, зокрема, з правочинів.

Статтями 15, 16 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, яке реалізується шляхом звернення до суду.

Згідно зі статтею 627 Цивільного кодексу України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За загальним правилом, передбаченим статтею 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання його сторонами, а цивільні права, які випливають із договору, захищаються у тій самій мірі та у той самий спосіб, що і права, які прямо чи опосередковано передбачені актами цивільного законодавства.

Поряд з цим, згідно з частиною першою статті 202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно зі ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Відповідно до приписів ст. 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

У відповідності зі ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю.

Отже, при вирішенні питання щодо визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, слід встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин.

Правові та економічні засади здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для забезпечення потреб держави, територіальних громад та об`єднаних територіальних громад визначено Законом України «Про публічні закупівлі» (у редакції, чинній станом на час укладення договору про закупівлю та оспорюваних додаткових угод до нього).

Відповідно до частини четвертої статті 3 ЗУ «Про публічні закупівлі» відносини, пов`язані зі сферою публічних закупівель, регулюються виключно цим Законом і не можуть регулюватися іншими законами, крім випадків, встановлених цим Законом.

Згідно з пунктом 6 частини першої статті 1 ЗУ «Про публічні закупівлі» договір про закупівлю визначається як господарський договір, що укладається між замовником і учасником за результатами проведення процедури закупівлі / спрощеної закупівлі та передбачає платне надання послуг, виконання робіт або придбання товару.

Основні вимоги до договору про закупівлю та внесення змін до нього врегульовані статтею 41 ЗУ «Про публічні закупівлі», частиною першою якої визначено, що договір про закупівлю укладається відповідно до норм Цивільного та Господарського кодексів України з урахуванням особливостей, визначених цим Законом.

Відповідно до частини першої статті 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно із частиною першою статті 652 ЦК України разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов`язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.

Частиною четвертою статті 41 ЗУ «Про публічні закупівлі» визначено, що умови договору про закупівлю не повинні відрізнятися від змісту тендерної пропозиції / пропозиції за результатами електронного аукціону (у тому числі ціни за одиницю товару) переможця процедури закупівлі / спрощеної закупівлі або узгодженої ціни пропозиції учасника у разі застосування переговорної процедури, крім випадків визначення грошового еквівалента зобов`язання в іноземній валюті та/або випадків перерахунку ціни за результатами електронного аукціону в бік зменшення ціни тендерної пропозиції / пропозиції учасника без зменшення обсягів закупівлі.

За загальним правилом істотні умови договору про закупівлю, однією з яких є ціна товару, не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі (частина п`ята статті 41 ЗУ «Про публічні закупівлі»). Однак зазначена норма передбачає випадки, коли допустима зміна істотних умов договору про закупівлю.

У спірних правовідносинах договір про закупівлю та оспорювані додаткові угоди до нього були укладені у період дії положень норм частини п`ятої статті 41 ЗУ «Про публічні закупівлі» у двох редакціях: Закону № 114-ІХ (договір про постачання електричної енергії споживачу та додаткові угоди до нього №№ 1, 2) та Закону № 1530-ІХ (додаткові угоди до договору №№ 4-11).

Згідно з пунктом 2 частини п`ятої статті 41 ЗУ «Про публічні закупівлі» (у редакції Закону № 114-ІХ, чинній на момент укладення договору та додаткових угод до нього №№ 1, 2) істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадку, зокрема, збільшення ціни за одиницю товару до 10 % пропорційно збільшенню ціни такого товару на ринку в разі коливання ціни такого товару на ринку за умови, що така зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю, - не частіше ніж один раз на 90 днів з моменту підписання договору про закупівлю. Обмеження щодо строків зміни ціни за одиницю товару не застосовується у випадках зміни умов договору про закупівлю бензину та дизельного пального, газу та електричної енергії.

24 січня 2024 року Велика Палата Верховного Суду прийняла постанову у справі № 922/2321/22, в якій вирішувалось питання про те, чи дозволяють норми пункту 2 частини п`ятої статті 41 ЗУ «Про публічні закупівлі» (у редакції Закону № 114-ІХ) збільшувати ціну товару більш ніж на 10 % від початково встановленої ціни в договорі про закупівлю.

У наведеній постанові Велика Палата Верховного Суду виснувала, що ціна товару є істотною умовою договору про закупівлю. Зміна ціни товару в договорі про закупівлю після виконання продавцем зобов`язання з передачі такого товару у власність покупця не допускається.

Зміна ціни товару в бік збільшення до передачі його у власність покупця за договором про закупівлю можлива у випадку збільшення ціни такого товару на ринку, якщо сторони договору про таку умову домовились. Якщо сторони договору про таку умову не домовлялись, то зміна ціни товару в бік збільшення у разі зростання ціни такого товару на ринку можлива, лише якщо це призвело до істотної зміни обставин, у порядку статті 652 ЦК України, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.

У будь-якому разі ціна за одиницю товару не може бути збільшена більше ніж на 10 % від тієї ціни товару, яка була визначена сторонами в договорі за результатами процедури закупівлі, незалежно від кількості та строків зміни ціни протягом строку дії договору. Тобто під час дії договору про закупівлю сторони можуть неодноразово змінювати ціну товару в бік збільшення за наявності умов, встановлених у статті 652 ЦК України та пункті 2 частини п`ятої статті 41 ЗУ «Про публічні закупівлі», проте загальне збільшення такої ціни не повинне перевищувати 10 % від тієї ціни товару, яка була визначена сторонами при укладенні договору за результатами процедури закупівлі.

Такий правовий висновок неодноразово був викладений у постановах Верховного Суду від 11.04.2024 р. у справі № 922/433/22, від 01.10.2024 р. у справі № 918/779/23, від 06.02.2025 р. у справі № 910/5182/24, від 18.02.2025 р. у справі № 925/889/23 тощо, де інтерпретовано та застосовано положення пункту 2 частини п`ятої статті 41 ЗУ «Про публічні закупівлі» як імперативну норму, яка визначає верхню межу дозволеного відсоткового збільшення ціни за одиницю товару - не більше 10 % від ціни товару, погодженої сторонами в договорі про закупівлю.

Отже, згідно з положеннями пункту 2 частини п`ятої статті 41 ЗУ «Про публічні закупівлі» (у редакції Закону № 114-ІХ) зміна ціни в договорі закупівлі допускалася за таких умов: збільшення ціни за одиницю товару до 10 %; збільшення ціни має бути пропорційне збільшенню ціни цього товару на ринку в разі коливання його ціни на ринку; така зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю; така зміна може відбуватися не частіше ніж один раз на 90 днів з моменту підписання договору про закупівлю; обмеження щодо строків зміни ціни за одиницю товару не застосовується у випадках зміни умов договору про закупівлю бензину та дизельного пального, газу та електричної енергії.

До того ж застосована законодавцем при формулюванні цієї норми конструкція "не частіше ніж один раз на 90 днів" фактично надає можливість вносити зміни до ціни товару неодноразово, але лише в межах дозволеного відсоткового збільшення ціни за одиницю товару - не більше 10 %.

Законом № 1530-ІХ було внесено зміни до ЗУ «Про публічні закупівлі» (у редакції закону № 114-ІХ) та викладено пункт 2 частини п`ятої статті 41 цього закону в такій редакції: "істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадків: збільшення ціни за одиницю товару до 10 відсотків пропорційно збільшенню ціни такого товару на ринку у разі коливання ціни такого товару на ринку за умови, що така зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю, - не частіше ніж один раз на 90 днів з моменту підписання договору про закупівлю / внесення змін до такого договору щодо збільшення ціни за одиницю товару. обмеження щодо строків зміни ціни за одиницю товару не застосовується у випадках зміни умов договору про закупівлю бензину та дизельного пального, природного газу та електричної енергії".

Внесеними Законом № 1530-ІХ змінами у першому реченні пункту 2 частини п`ятої статті 41 ЗУ «Про публічні закупівлі» слова "підписання договору про закупівлю" замінені словами "підписання договору про закупівлю / внесення змін до такого договору щодо збільшення ціни за одиницю товару", а друге речення після слів "дизельного пального "доповнено словом "природного". Ці зміни полягали, зокрема, у корегуванні обмеження щодо мінімального 90-денного строку змін до ціни за одиницю товару після підписання договору про закупівлю. Водночас, порогове значення у 10 % залишилося незмінним і застосовується й надалі.

Так, на відміну від норм пункту 2 частини п`ятої статті 41 ЗУ «Про публічні закупівлі» у редакції Закону № 114-ІХ, який урегульовував можливість збільшення ціни за одиницю товару не частіше ніж один раз на 90 днів лише з моменту підписання договору про закупівлю, положеннями цього пункту в редакції Закону № 1530-ІХ визначено, що строк зміни умов договору може відраховуватись як з моменту підписання договору, так і з моменту внесення змін до такого договору щодо збільшення ціни за одиницю товару. Тобто редакцією цієї норми законодавець передбачив лише можливість внесення зміни до ціни договору неодноразово: вперше - один раз у перші 90 днів з дня підписання договору; другий і подальші рази - один раз на 90 днів, які починаються з моменту останньої зміни ціни.

Зміни та доповнення до пункту 2 частини п`ятої статті 41 ЗУ «Про публічні закупівлі», внесені Законом № 1530-ІХ, стосуються лише встановлення альтернативного варіанта визначення моменту початку обчислення строку для зміни ціни за одиницю товару - 90 днів з моменту підписання договору про закупівлю або 90 днів з моменту внесення змін до такого договору щодо збільшення ціни за одиницю товару.

Проте, пунктом 2 частини п`ятої статті 41 ЗУ «Про публічні закупівлі» як у редакції, викладеній Законом № 114-ІХ, так і в редакції, викладеній Законом № 1530-ІХ, однаково передбачено, що такі обмеження щодо строків зміни ціни за одиницю товару не застосовуються у випадках зміни умов договору про закупівлю бензину та дизельного пального, природного газу та електричної енергії.

Водночас, положення пункту 2 частини п`ятої статті 41 ЗУ «Про публічні закупівлі» у редакції Закону № 1530-ІХ не містять змін щодо максимально можливого збільшення розміру ціни за одиницю товару, погодженої сторонами договору закупівлі, визначеної попередньою редакцією цієї норми на рівні не більше 10 %. У будь-якому випадку загальний розмір збільшення ціни не може перевищувати 10 % ціни, встановленої в договорі закупівлі.

Філологічне тлумачення пункту 2 частини п`ятої статті 41 ЗУ «Про публічні закупівлі» свідчить, що зміна істотних умов договору про закупівлю після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі допускається лише у випадках, прямо передбачених цією нормою. Одним із цих випадків є збільшення ціни товару, але за умови, що таке збільшення не може перевищувати нормативно визначеного відсоткового значення суми, встановленої в договорі про закупівлю, яке у пункті 2 частини п`ятої статті 41 ЗУ «Про публічні закупівлі» унормовано на рівні не більше 10 %. До того ж визначене законодавцем відсоткове значення обмеження суми є граничним (пороговим) і відповідний ліміт зміни ціни слід враховувати при кожному внесенні змін до договору про закупівлю, а не застосовувати щоразу до кожного окремого випадку внесення змін. Іншими словами, це означає, що сукупне значення збільшення ціни при послідовних змінах до договору (у разі коливання ціни товару на ринку) не може перевищувати нормативно закріпленого 10 % значення для зміни ціни, визначеної в договорі про закупівлю.

Отже, норми пункту 2 частини п`ятої статті 41 ЗУ «Про публічні закупівлі» визначають правила внесення змін до договору про закупівлю без проведення нової процедури закупівлі, зокрема, надаючи можливість внесення цих змін у разі збільшення ціни товару, однак за умови, що сукупне значення збільшення ціни при послідовних змінах до договору не повинне перевищувати нормативно визначеного граничного (порогового) відсоткового значення суми, визначеної в договорі про закупівлю, а не застосовуватися щоразу до кожного окремого випадку внесення змін. Такі послідовні зміни не повинні спрямовуватися на ухиляння від виконання положень цієї норми ЗУ «Про публічні закупівлі».

Ураховуючи наведене, суд робить висновок, що зміна умов договору про закупівлю щодо збільшення ціни за одиницю товару більше ніж на 10 % не допускається, зокрема, у випадку закупівлі бензину та дизельного пального, природного газу та електричної енергії. Внесені зміни Законом № 1530-ІХ до пункту 2 частини п`ятої статті 41 ЗУ «Про публічні закупівлі» не стосуються встановленої первісною редакцією цього закону заборони збільшення ціни за одиницю товару більше ніж на 10 %, в тому числі і при здійсненні закупівлі бензину та дизельного пального, природного газу та електричної енергії.

Виняток з обмежень, викладений в останньому реченні пункту 2 частини п`ятої статті 41 ЗУ «Про публічні закупівлі», повинен тлумачитися суто буквально, а тому він стосується лише строків зміни ціни за одиницю товару у випадках зміни умов договору про закупівлю бензину та дизельного пального, природного газу та електричної енергії (дотримання умови про зміну лише раз на 90 днів в цьому випадку не діє) і не визначає верхньої межі збільшення (зміни) ціни за одиницю товару.

Вищенаведена правова позиція міститься в постанові Великої Палати Верховного Суду від 21.11.2025 р. у справі № 920/19/24.

Як слідує з матеріалів даної справи, за результатами проведення оголошеної позивачем процедури закупівлі переможцем було визнано ТОВ «ЄВРОЕНЕРГОТРЕЙД» з остаточною пропозицією ціни предмета закупівлі 1,71827895 грн. з ПДВ за одиницю товару, з яким 24 грудня 2020 року було укладено договір про постачання електричної енергії споживачу № 21-Е.

Додатковими угодами №№ 1, 2, 4, 5, 6, 7, 8, 9, 10, 11 до договору ціну електричної енергії за 1 кВт/год збільшено з 1,71827895 грн. до 4,23156 грн., що призвело до значного підвищення ціни, а саме - на 146 % від ціни, визначеної основним договором, та суперечить приписам п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону України "Про публічні закупівлі".

Поряд з цим, суд враховує, що кожна зміна до договору має містити окреме документальне підтвердження. Документ про зміну ціни повинен містити належне підтвердження викладених у ньому даних, проведених досліджень коливання ринку, джерел інформації тощо (постанови Верховного Суду від 13.10.2020 р. у справі № 912/1580/18, від 02.12.2020 р. справі № 913/368/19, від 11.05.2023 р. у справі № 910/17520/21).

Тобто сам факт збільшення ціни товару на ринку не обов`язково спричиняє підвищення ціни на аналогічний товар, який є предметом договору.

При зверненні до замовника з пропозиціями підвищити ціну постачальник має обґрунтувати, чому таке підвищення цін на ринку зумовлює неможливість виконання договору по ціні, запропонованій замовнику на тендері, навести причини, через які виконання укладеного договору стало для постачальника вочевидь невигідним. Крім того, постачальник також має довести, що підвищення ціни є непрогнозованим (його неможливо було передбачити і закласти в ціну товару на момент подання постачальником тендерної пропозиції).

Як коливання ціни необхідно розуміти зміну за певний період часу ціни товару на ринку чи то в сторону зменшення, чи в сторону збільшення. І таке коливання має відбуватись саме в період укладання договору і до внесення відповідних змін до нього.

Водночас, на підтвердження факту коливання ціни на товар, у документі, який видає компетентна організація, має бути зазначена діюча ринкова ціна на товар і її порівняння з ринковою ціною станом на дату, з якої почали змінюватися ціни на ринку, - як у бік збільшення, так і у бік зменшення (тобто наявність коливання). Необхідність зазначення такої інформації зумовлюється також тим, що у випадку коливання цін зміни до договору про закупівлю вносяться з урахуванням показників коливання цін, що стали підставою для здійснення попередніх змін до договору. Кожна зміна до договору має містити окреме документальне підтвердження.

Законом України «Про публічні закупівлі» не передбачено форму / вигляд інформації щодо такого коливання, внесення змін до договору про закупівлю можливе у випадку саме факту коливання ціни такого товару на ринку та повинно бути обґрунтованим і документально підтвердженим (постанова Верховного Суду від 06.02.2025 р. у справі № 916/747/24).

Параграфом 1 глави 5 розділу І ГПК України унормовані основні положення про докази. При цьому суд виходить із того, що спеціальним законодавством у сфері публічних закупівель не визначено певний орган чи особу, яку законодавець наділив би повноваженнями надавати інформацію на підтвердження коливання ціни товару на ринку.

Під час визначення щодо доказів на підтвердження коливання ціни товару на ринку слід виходити як з аналізу норм чинного законодавства щодо повноважень та функцій суб`єктів надання такої інформації (наприклад, до цих суб`єктів можна віднести, Державну службу статистики України, на яку постановою КМУ від 10 вересня 2014 року № 442 "Про оптимізацію системи центральних органів виконавчої влади" покладено функцію з контролю за цінами в частині здійснення моніторингу динаміки цін (тарифів) на споживчому ринку; державне підприємство "Державний інформаційно-аналітичний центр моніторингу зовнішніх товарних ринків", яке на замовлення суб`єкта господарювання виконує цінові / товарні експертизи, зокрема, щодо відповідності ціни договору наявній кон`юнктурі певного ринку товарів; ТПП України, яка у межах власних повноважень надає послуги щодо цінової інформації, тощо), так і положень щодо доказів, які закріплені у главі 5 розділу І ГПК України.

Таким чином, з-поміж іншого, довідки, експертні висновки ТПП України, тощо можуть використовуватися для підтвердження коливання ціни товару на ринку. Втім судам у порядку статті 86 ГПК України слід їх досліджувати та оцінювати за критеріями належності, допустимості, достовірності, вірогідності з точки зору саме факту коливання ціни на товар (постанова Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 05 вересня 2023 року у справі № 926/3244/22).

Для обґрунтування підвищення ціни ТОВ «ЄВРОЕНЕРГОТРЕЙД» надавало позивачу висновки Черкаської Торгово-промислової палати, в яких обирались періоди для порівняння середніх цін на електричну енергію, дослідження яких не відображало їх динаміку, і, відповідно, не могло бути належним обґрунтуванням для висновків про коливання цін у бік збільшення.

Дані висновки не містять відомостей щодо динаміки ціни на електричну енергію, пропорційності її зростання, аналізу вартості ціни електричної енергії на конкретну дату у порівнянні з попереднім періодом, починаючи з початку дії договору, а містять дані порівнянь певних короткострових періодів між ними, у зв`язку із чим вказані висновки є такими, що не містять належного обґрунтування для зміни істотних умов договору на підставі пункту 2 частини п`ятої статті 41 ЗУ «Про публічні закупівлі».

При цьому суд відзначає, що хоч Законом України "Про публічні закупівлі" не передбачено ні переліку органів, які уповноважені надавати інформацію щодо коливання ціни на товар на ринку, ні форми/вигляду інформації щодо такого коливання, проте, внесення змін до договору про закупівлю можливе у випадку факту коливання ціни такого товару на ринку, яке повинно бути обґрунтованим і документально підтвердженим. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 12.02.2020 р. у справі № 913/166/19.

З урахуванням всього наведеного вище суд дійшов висновку, що оспорювані прокурором додаткові угоди №№ 2, 4, 5, 6, 7, 8, 9, 10, 11 до договору № 21-Е від 24.12.2020 р. суперечать нормам Цивільного кодексу України та Закону України "Про публічні закупівлі", оскільки ними передбачено підвищення цін на електричну енергію з перевищенням максимального ліміту у 10 %, а також укладені за відсутності належного документального обґрунтування, що не відповідає вимогам пункту 2 частини п`ятої статті 41 ЗУ «Про публічні закупівлі», у зв`язку з чим вказані угоди підлягають визнанню недійсними.

Згідно зі ст. 216 Цивільного кодексу України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Якщо у зв`язку із вчиненням недійсного правочину другій стороні або третій особі завдано збитків та моральної шкоди, вони підлягають відшкодуванню винною стороною. Правові наслідки, передбачені частинами першою та другою цієї статті, застосовуються, якщо законом не встановлені особливі умови їх застосування або особливі правові наслідки окремих видів недійсних правочинів.

За приписами ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Оскільки зазначені додаткові угоди №№ 2, 4, 5, 6, 7, 8, 9, 10, 11 є недійсними та не породжують правових наслідків, то підстава для оплати електричної енергії за встановленою у них ціною відпала, а тому отримані за ними грошові кошти, на підставі норм статей 216, 1212 ЦК України, у заявленому прокуратурою розмірі 145443,59 грн. ТОВ «ЄВРОЕНЕРГОТРЕЙД» має повернути позивачеві (аналогічна правова позиція міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 24.01.2024 р. у справі № 922/2321/22).

З огляду на викладене суд дійшов висновку щодо задоволення позовних вимог у даній справі у повному обсязі.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів сторін та їх відображення у судовому рішенні, суд спирається на висновки, яких дійшов Європейський суд з прав людини у рішенні від 18.07.2006 р. у справі "Проніна проти України", в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Поряд з цим, за змістом п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень та висновків Європейського суду з прав людини, викладених у рішеннях у справах Трофимчук проти України, Серявін та інші проти України обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Слід зазначити, що решта долучених до матеріалів справи доказів та доводів сторін була ретельно досліджена судом і наведених вище висновків суду про задоволення позову не спростовує.

Судові витрати зі сплати судового збору відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 76-80, 123, 129, 232, 233, 236-238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

вирішив:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Визнати недійсною додаткову угоду № 2 від 26.02.2021 р. до договору № 21-Е від 24.12.2020 р. про постачання електричної енергії споживачу, укладеного між Балаклеївською сільською радою та Товариством з обмеженою відповідальністю «ЄВРОЕНЕРГОТРЕЙД».

3. Визнати недійсною додаткову угоду № 4 від 04.04.2021 р. до договору № 21-Е від 24.12.2020 р. про постачання електричної енергії споживачу, укладеного між Балаклеївською сільською радою та Товариством з обмеженою відповідальністю «ЄВРОЕНЕРГОТРЕЙД».

4. Визнати недійсною додаткову угоду № 5 від 30.08.2021 р. до договору № 21-Е від 24.12.2020 р. про постачання електричної енергії споживачу укладеного між Балаклеївською сільською радою та Товариством з обмеженою відповідальністю «ЄВРОЕНЕРГОТРЕЙД».

5. Визнати недійсною додаткову угоду № 6 від 30.08.2021 р. до договору № 21-Е від 24.12.2020 р. про постачання електричної енергії споживачу, укладеного між Балаклеївською сільською радою та Товариством з обмеженою відповідальністю «ЄВРОЕНЕРГОТРЕЙД».

6. Визнати недійсною додаткову угоду № 7 від 27.09.2021 р. до договору № 21-Е від 24.12.2020 р. про постачання електричної енергії споживачу, укладеного між Балаклеївською сільською радою та Товариством з обмеженою відповідальністю «ЄВРОЕНЕРГОТРЕЙД».

7. Визнати недійсною додаткову угоду № 8 від 13.10.2021 р. до договору № 21-Е від 24.12.2020 р. про постачання електричної енергії споживачу, укладеного між Балаклеївською сільською радою та Товариством з обмеженою відповідальністю «ЄВРОЕНЕРГОТРЕЙД».

8. Визнати недійсною додаткову угоду № 9 від 15.11.2021 р. до договору № 21-Е від 24.12.2020 р. про постачання електричної енергії споживачу, укладеного між Балаклеївською сільською радою та Товариством з обмеженою відповідальністю «ЄВРОЕНЕРГОТРЕЙД».

9. Визнати недійсною додаткову угоду № 10 від 24.11.2021 р. до договору № 21-Е від 24.12.2020 р. про постачання електричної енергії споживачу, укладеного між Балаклеївською сільською радою та Товариством з обмеженою відповідальністю «ЄВРОЕНЕРГОТРЕЙД».

10. Визнати недійсною додаткову угоду № 11 від 24.11.2021 р. до договору № 21-Е від 24.12.2020 р. про постачання електричної енергії споживачу, укладеного між Балаклеївською сільською радою та Товариством з обмеженою відповідальністю «ЄВРОЕНЕРГОТРЕЙД».

11. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ЄВРОЕНЕРГОТРЕЙД» (01601, м. Київ, вул. Мечнікова, буд. 3, офіс 808, код 40111046) на користь Балаклеївської сільської ради (20722, Черкаська обл., Черкаський р-н, с. Балаклея, вул. Незалежності, 2, код 26489731) 145443 (сто сорок п`ять тисяч чотириста сорок три) грн. 59 коп. грошових коштів.

12. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ЄВРОЕНЕРГОТРЕЙД» (01601, м. Київ, вул. Мечнікова, буд. 3, офіс 808, код 40111046) на користь Черкаської обласної прокуратури (18000, м. Черкаси, б-р Шевченка, 286, код 02911119) 30280 (тридцять тисяч двісті вісімдесят) грн. 00 коп. судового збору.

Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Згідно з приписами ч.ч. 1, 2 статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до вимог статті 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене 02.04.2026 р.

Суддя В.М. Бабкіна