ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.02.2026 року м.Дніпро Справа № 904/4319/25

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Іванова О.Г. (доповідач),

суддів: Паруснікова Ю.Б., Верхогляд Т.А.,

при секретарі судового засідання: Логвиненко І.Г.

представники учасників провадження:

від ініціюючого кредитора: Регелюк С.В. (в залі суду);

від боржника: Кім Г.В. (в залі суду);

арбітражний керуючий Кошовський С.В. (власні засоби);

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ІК АКТИВ" на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 02.10.2025 (суддя Первушин Ю.Ю., повний текст якої підписаний 06.10.2025) у справі №904/4319/25

за заявою Акціонерного товариства "Дочірній Банк "Казахстан-Зіраат Інтернешнл Банк", Республіка Казахстан

до боржника Товариства з обмеженою відповідальністю "ІК АКТИВ" Дніпропетровська область, місто Кривий Ріг

про визнання банкрутом,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 02.10.2025, зокрема, відкрито провадження у справі №904/4319/25 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "ІК АКТИВ" за заявою Акціонерного товариства "Дочірній Банк "Казахстан-Зіраат Інтернешнл Банк".

Визнано грошові вимоги Акціонерного товариства "Дочірній Банк "Казахстан-Зіраат Інтернешнл Банк", Республіка Казахстан в розмірі 24 224, 00 грн - витрати з оплати судового збору (1 черга задоволення), 72 000, 00 грн - витрати з оплати авансування винагороди арбітражному керуючому (1 черга задоволення), 80 376 302, 36 грн - заборгованість за основним зобов`язанням (4 черга задоволення) та 313 500, 00 грн - пеня (6 черга задоволення).

Введено мораторій на задоволення вимог кредиторів.

Введено процедуру розпорядження майном боржника строком на сто сімдесят календарних днів, до 21.03.2026.

Розпорядником майна призначено арбітражного керуючого Кошовського Сергія Васильовича (свідоцтво №923 від 14.05.2013; адреса: 61058, місто Харків, проспект Незалежності, будинок 5, поштова адреса: 61022, місто Харків, а/с 4596).

Встановлено розмір грошової винагороди розпоряднику майна у розмірі трьох мінімальних заробітних плат за кожен місяць виконання ним повноважень за рахунок коштів, авансованих кредитором на депозитний рахунок Господарського суду Дніпропетровської області.

Вжито заходи щодо забезпечення вимог кредиторів шляхом заборони Товариству з обмеженою відповідальністю "ІК АКТИВ" та власникам майна (органу, уповноваженому управляти майном) Товариства з обмеженою відповідальністю "ІК АКТИВ" приймати рішення щодо ліквідації, реорганізації боржника, а також відчужувати основні засоби та предмети застави Товариства з обмеженою відповідальністю "ІК АКТИВ".

З метою виявлення кредиторів боржника оприлюднено повідомлення про відкриття провадження у справі банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "ІК АКТИВ".

Зобов`язано розпорядника майна арбітражного керуючого Кошовського Сергія Васильовича надати до господарського суду відомості про результати розгляду вимог кредиторів, письмовий звіт про надіслання всім кредиторам боржника повідомлення про результати розгляду грошових вимог та їх отримання кредиторами в порядку частини 3 статті 44 Кодексу України з процедур банкрутства, скласти реєстр вимог кредиторів та подати до господарського суду у строк до 12.11.2025.

Не погодившись із зазначеною ухвалою, до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "ІК АКТИВ", в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу та ухвалити нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні заяви про відкриття провадження у справі.

При цьому заявник апеляційної скарги посилається на те, що ані ухвалене рішення МКАС від 08.09.2022, ані ухвала Київського апеляційного суду не є самі по собі достатнім підтвердженням наявності підстав для відкриття провадження у справі про банкрутство.

Кредиторські вимоги заявника суд вважав встановленими на підставі: платіжного ордеру №26653 від 07.07.2018 на суму 7 000 000,00 доларів США; повідомлення від 07.07.2018 KZIBprinIN-7243-000001; документів виконавчого провадження №75720741; рахунку-довідки станом на 01.08.2025 за договором позики від 07.06.2018 № Z000045/10/18 на суму заборгованості 8557673,53 доларів США, однак, вказані документи не є належним підтвердженням заборгованості боржника, як поручителя перед заявником на день розгляду заяви.

На підтвердження суми заборгованості подано (і на неї послався суд) рахунок-довідка станом на 01.08.2025 за договором позики від 07.06.2018 № Z000045/10/18, яка не відповідає додатку № 1 до кредитного договору та не містить відображення відповідної заборгованості за вказаний період.

Як вбачається із обставин справи, боржник є поручителем за договором позики від 07.06.2018 № Z000045/10/18, укладеним із ТОВ "АЛОМ", та у зв`язку з тим, що боржник не є позичальником, у останнього відсутні будь-які відомості про погашення заборгованості.

В даному випадку залучення боржника як третьої особи є саме регулюванням процедури нормою матеріального права, проте, рішенням МКАС у залученні ТОВ "АЛОМ" в якості третьої особи було відмовлено, внаслідок чого обставини заперечень позичальника проти пред`явлених вимог залишились невстановленими. В той же час, заявником до позичальника не пред`явлено вимоги про стягнення заборгованості за договором позики і на даний час, що може свідчити про відсутність підстав для стягнення заборгованості.

Акціонерне товариство "Дочірній Банк "Казахстан-Зіраат Інтернешнл Банк" та Арбітражний керуючий у відзивах на апеляційну скаргу заперечили щодо її задоволення, зазначили, що заборгованість має підтверджений, документально встановлений характер та є безспірною за своєю правовою природою. Рішення МКАС, само по собі не є беззаперечною чи унікальною підставою задля відкриття процедури банкрутства відносно Боржника, але було подано для розуміння хронології подій та факт наявності боргу.

Фактично апелянт не заперечує обставини надання кредиту, укладення договору поруки чи наявність арбітражного рішення, а лише намагається поставити під сумнів їх юридичну оцінку, не надаючи при цьому жодних альтернативних доказів або контррозрахунків.

Таким чином, спір про право у розумінні КУзПБ у даній справі відсутній, а вимоги Кредитора є обґрунтованими та належними підставами для відкриття провадження у справі про банкрутство.

Дії боржника прямо свідчать про навмисну модель поведінки Боржника, спрямовану на створення штучних перешкод для реалізації Банком свого права на задоволення грошових вимог.

Боржник свідомо не надає жодного альтернативного розрахунку заборгованості, не ініціює врегулювання спору та не спростовує фактичні обставини справи, а лише маніпулює формальними аргументами, що не мають правового значення.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.10.2025 для розгляду справи визначена колегія суддів у складі: головуючого судді Іванова О.Г. (доповідач), судді Верхогляд Т.А., Парусніков Ю.Б.

З огляду на відсутність в суді апеляційної інстанції матеріалів справи на час надходження скарги, ухвалою суду від 17.10.2025 здійснено запит матеріалів справи №904/4319/25 із Господарського суду Дніпропетровської області та відкладено вирішення питання про рух апеляційної скарги до надходження матеріалів справи до суду апеляційної інстанції.

22.10.2025 матеріали справи №904/4319/25 надійшли до суду апеляційної інстанції.

У період з 24.10.2025 по 03.11.2025 (включно) суддя член колегії суддів Верхогляд Т.А. перебувала у відрядженні.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 04.11.2025 у складі: головуючого судді - Іванова О.Г. (доповідач), суддів Верхогляд Т.А., Парусніков Ю.Б. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "ІК АКТИВ" на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 02.10.2025 у справі №904/4319/25; розгляд справи призначено в судовому засіданні на 26.02.2026.

02.02.2026 (зареєстровано судом 03.02.2026) до суду від арбітражного керуючого надійшло клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції за допомогою власних технічних засобів.

В судовому засіданні 26.02.2026 Центральним апеляційним господарським судом оголошено вступну та резолютивну частини постанови у даній справі.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги та заперечень проти неї, перевіривши повноту встановлених місцевим господарським судом обставин справи та правильність їх юридичної оцінки, колегія суддів Центрального апеляційного господарського суду дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Судом першої інстанції та судом апеляційної інстанції встановлені наступні неоспорені обставини справи.

06.08.2025 через підсистему "Електронний суд" Акціонерне товариство "Дочірній Банк "Казахстан-Зіраат Інтернешнл Банк" (далі за текстом - Банк) звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "ІК АКТИВ" (50106, Дніпропетровська область, місто Кривий Ріг, вулиця Коломойцівська, 3, ).

09.09.2025 через підсистему "Електронний суд" (вх. №39095/25) представник заявника надав суду додаткові пояснення за змістом яких визначив суму грошових вимог в національній валюті України в розмірі 80 689 802, 36 грн.

10.09.2025 через підсистему "Електронний суд" (вх. № 39330/25) представник ТОВ "ІК Актив" подала письмові заперечення проти заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство із доданням документів на підтвердження наявності забезпечення вимог кредитора іпотекою майна боржника.

10.09.2025 через підсистему "Електронний суд" (вх. № 39570/25 11.09.2025) представник заявника подав додаткові пояснення у справі, за змістом яких визначив, заявник просить враховувати заявлені вимоги як грошові, без врахування заставного майна, що перебачено статтею 45 КУзПБ, та зазначив, що наявність забезпечення не перешкоджає із відкриття справи про банкрутство на оголошення Боржника банкрутом. До пояснень заявник додав копію банківської виписки станом на 01.11.2023.

11.09.2025 через підсистему "Електронний суд" (вх. № 39593/25) представник ТОВ "ІК Актив" подав до суду заяву, яка містить заперечення проти доводів та міркувань банку. Підсумовуючи свої заперечення представник боржника зазначив, що заявником в обґрунтування своїх вимог про відкриття щодо ТОВ "ІК АКТИВ" процедури банкрутства не надано належних первинних документів, які підтверджують наявність у боржника відповідного зобов`язання, а подані виписки щодо заборгованості ТОВ "АЛОМ" (долучена до заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство та подана разом із письмовими поясненнями) містять різні відомості про стан рахунку. Будь-яких належних розрахунків суми заборгованості, проти яких боржник мав би змогу висловити обґрунтовані заперечення, заявником не надано. При цьому, рішення МКАС при ТПП України не може вважатись таким розрахунком. До заяви додано копії фінансового звіту ТОВ "ІК Актив" станом на 31.12.2024 та статуту (том-2, арк.с. 45-63).

Дослідивши матеріали справи, колегією суддів встановлено наступне.

25 травня 2018 року між АТ Дочірній банк Казахстан-Зіраат Інтернешнл Банк (т. 1 а.с.12-34) з Товариством з обмеженою відповідальністю (далі - ТОВ "АЛОМ"/ "Позичальник") укладено договір банківської позики №Z000045/10/18 за умовами якого, банк надав позичальнику позику у сумі 7 000 000 доларів США, з відсотковою ставкою в розмірі 8,5% річних, із щомісячним погашенням, в строк до 25 травня 2023 року.

Строк погашення заборгованості встановлено додатком № 1 до договору позики до 25.05.2023.

З метою забезпечення виконання зобов`язань позичальника 27 листопада 2019 року між Кредитором укладено договір поруки №Q000112/10/19 (т. 1, а.с. 35-40), відповідно до якого ТОВ "ІК АКТИВ" виступив поручителем ТОВ "АЛОМ". Згідно з пунктом 5.2 цього договору поруки сторони погодили, що будь-яка суперечка, розбіжність, вимога або суперечність, що виникають з або у зв`язку з цим договором, у разі неможливості вирішення шляхом переговорів повинні бути передані на вирішення до Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України.

В період з липня 2018 року до січня 2021 року Позичальник здійснював платежі за договором банківської позики та отримав погоджену відстрочку через ковідні обмеження. Однак, оплату одинадцяти платежів згідно з графіком виплат заборгованості за період з лютого по листопад 2021 року станом на дату подання арбітражного позову позичальник не здійснив. Заборгованість за цей період по погашенню основного боргу становила на думку Банку 2 031 183,62 долара США, по виплаті відсотків - 520 630,81 долара США. Відповідно, Банк, після численних прострочень щодо погашення кредиту скористався своїм правом та звернуся із арбітражним позовом до поручителя - ТОВ "ІК АКТИВ".

Рішенням Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 08 вересня 2022 року у арбітражній справі № 286/2021 (далі - "Рішення") частково задоволено вимоги Банка до ТОВ "ІК АКТИВ" про стягнення заборгованості за договором поруки. Зокрема, пунктом 68 відповідного Рішення встановлено: "Арбітражний суд вважає частково обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню вимоги Позивача про стягнення основної заборгованості та відсотків у зв`язку з їхньою несплатою Позичальником за одинадцятьма платежами за період з липня 2018 року по червень 2020 року на підставі графіка виплат (Додаток № 1). Підлягає стягненню основна заборгованість у розмірі 1 603 528,69 долара США, відсотки - у сумі 299 129,76 долара США. Решта позовних вимог є необґрунтованими". В той же час, Відповідно до пункту 72 Рішення, встановлено, що "Позивачем заявлено позовні вимоги на загальну суму 2 562 015,88 долара США.

Арбітражний суд визнав обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню позовні вимоги на загальну суму 1 910 160,56 долара США (1 603 528,69 + 299 129,76 + 7 502,11), що становить 74,56 % від заявленої Позивачем суми. Отже, пропорційно до задоволених позовних вимог на Відповідача покладається арбітражний збір у сумі 20 674,79 долара США, що становить 74,56 % від суми сплаченого арбітражного збору."

Ухвалою Київського апеляційного суду від 26 квітня 2023 року заяву Кредитора про визнання і надання дозволу на виконання рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 08 вересня 2022 року у справі № 286/2021 задоволено, визнано та надано дозвіл на виконання рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 08 вересня 2022 року у справі №286/2021 за позовом Кредитора до Боржника про стягнення заборгованості; видано виконавчий лист про стягнення з Боржника на користь Кредитора 1603528,69 доларів США основної заборгованості, 299129,76 доларів США відсотків, 7502,11 доларів США пені та 20674,79 доларів США в якості відшкодування витрат по оплаті арбітражного збору, а всього 1930835,35 доларів США (далі - Рішення МКАС). Постановою Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 31.08.2023 ухвалу Київського апеляційного суду залишено без змін.

Заборгованість ТОВ "ІК АКТИВ", як поручителя за ТОВ "Алом" перед АТ "Дочірній Банк "Казахстан-Зіраат Інтернешнл Банк", підтверджується договорами та наступними первинними документами:

- платіжним ордером №26653 від 07.07.2018 на суму 7 000 000,00 доларів США;

- повідомленням від 07.07.2018 KZIBprinIN-7243-000001;

- документами виконавчого провадження №75720741;

- рахунком-довідкою станом на 01.08.2025 за договором позики від 07.06.2018 №Z000045/10/18 на суму заборгованості 8557673,53 доларів США.

Наведені вище документи надані до суду із перекладом українською мовою.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 4 вересня 2025 року заявнику було запропоновано надати розрахунок грошових вимог у гривні за офіційним курсом НБУ на дату подання заяви. Так, відповідно до положень статті 45 Кодексу України з процедур банкрутства, склад і розмір грошових вимог кредиторів визначаються в національній валюті України. Якщо зобов`язання боржника визначені в іноземній валюті, то склад і розмір грошових вимог кредиторів визначаються в національній валюті за курсом, встановленим Національним банком України на дату подання кредитором заяви з грошовими вимогами до боржника.

За змістом додаткових пояснення від 09.09.2025 та від 27.09.2025 ініціюючий кредитор надав суду розрахунок заборгованості в національній валюті України, за змістом якого визначив грошові вимоги за урахуванням курсу НБУ в розмірі 41,7901 USD/UAH станом на 05.08.2025: основна заборгованість: 1 603 528,69 доларів США х 41,7901 = 67 012 000,00 гривень; відсотки: 299 129,76 доларів США х 41,7901 = 12 500 000,00 гривень; пені: 7 502,11 доларів США х 41,7901 = 313 500,00 гривень; арбітражний збір: 20 674,79 доларів США х 41,7901 = 864 302,36 гривень; 24224,00 грн судовий збір за подання Заяви; 72 000, 00 грн. витрати на авансування винагороди арбітражному керуючому за виконання повноважень розпорядника майна Боржника.

Доказів погашення заборгованості, заявленої ініціюючим кредитором, боржник суду не надав.

Оскаржувана ухвала господарського суду, якою відкрито провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "ІК АКТИВ", мотивована тим, що суд дійшов висновку щодо відсутності підстав для відмови у відкритті провадження у справі про банкрутство, в той час як докази, надані заявником в обґрунтування вимог, викладених в заяві, свідчать про наявність ознак неплатоспроможності боржника, що є підставою для відкриття провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "ІК АКТИВ".

До складу грошового зобов`язання Боржника входить заборгованість у розмірі 80689802,36 грн. (непогашене кредитне зобов`язання, відсотки, пеня), яка підтверджена первиною документацією та відповідним розрахунком.

Колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується з такими висновками суду першої інстанції з наступних мотивів.

Предметом апеляційного перегляду у цій справі є питання дотримання місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права під час вирішення питання про відкриття провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "ІК АКТИВ".

Статтею 1 КУзПБ надано визначення таким термінам:

- неплатоспроможність - неспроможність боржника виконати після настання встановленого строку грошові зобов`язання перед кредиторами не інакше, як через застосування процедур, передбачених цим Кодексом;

- грошове зобов`язання - зобов`язання боржника сплатити кредитору певну грошову суму відповідно до цивільно-правового правочину (договору) та на інших підставах, передбачених законодавством України. До грошових зобов`язань належать також зобов`язання щодо сплати податків, зборів (обов`язкових платежів), страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне та інше соціальне страхування; зобов`язання, що виникають внаслідок неможливості виконання зобов`язань за договорами зберігання, підряду, найму (оренди), ренти тощо та які мають бути виражені у грошових одиницях. До складу грошових зобов`язань боржника, у тому числі зобов`язань щодо сплати податків, зборів (обов`язкових платежів), страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне та інше соціальне страхування, не включаються неустойка (штраф, пеня) та інші фінансові санкції, визначені на дату подання заяви до господарського суду, а також зобов`язання, що виникли внаслідок заподіяння шкоди життю і здоров`ю громадян, зобов`язання з виплати авторської винагороди, зобов`язання перед засновниками (учасниками) боржника - юридичної особи, що виникли з такої участі. Склад і розмір грошових зобов`язань, у тому числі розмір заборгованості за передані товари, виконані роботи і надані послуги, сума кредитів з урахуванням відсотків, які зобов`язаний сплатити боржник, визначаються на день подання до господарського суду заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство, якщо інше не встановлено цим Кодексом. При поданні заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство розмір грошових зобов`язань визначається на день подання до господарського суду такої заяви.

Порядок відкриття провадження у справі про банкрутство регламентовано статтею 39 КУзПБ.

Системний аналіз статей 1, 8, 34, 39 КУзПБ свідчить про те, що правовими підставами для відкриття провадження у справі про банкрутство є:

- наявність грошового зобов`язання боржника перед кредитором, строк виконання якого сплив на дату звернення кредитора до суду;

- відсутність між кредитором та боржником спору про право стосовно заявлених вимог;

- до підготовчого засідання суду вимоги кредитора (кредиторів) боржником у повному обсязі не задоволені.

Оскільки стадія відкриття провадження у справі про банкрутство має своїми наслідками не лише заходи процесуального характеру, а й організаційного та майнового, обов`язком ініціюючого кредитора є надання суду достатніх, належних доказів існування непогашеного грошового зобов`язання боржника перед кредитором з метою виключення у майбутньому розумних сумнівів інших кредиторів боржника в обґрунтованості відкриття провадження у справі про банкрутство (див. постанову Верховного Суду від 18.02.2021 у справі № 904/3251/20).

Тож, важливим питанням при відкритті провадження у справі про банкрутство є питання документальної обґрунтованості кредиторських вимог ініціюючого кредитора, за заявою якого відкривається провадження у справі.

При ініціюванні справи про банкрутство наявність боргу підтверджується в порядку, визначеному положеннями статей 74, 76-77 ГПК України, та доказами у такому обсязі, який є необхідним з урахуванням правової природи правовідносин між боржником та кредитором.

Доказами на підтвердження наявності боргу можуть бути, зокрема, але не виключно: судові рішення, правочини, первинні бухгалтерські документи, які містять відомості про господарську операцію та підтверджують її здійснення. Такими доказами можуть бути, зокрема, банківські виписки, платіжні доручення, видаткові накладні, довідки, листи, протоколи, та будь-які інші докази, що доводять факт невиконання боржником взятих на себе зобов`язань.

Заявлені у справі про банкрутство грошові вимоги до боржника можуть підтверджуватися первинними документами (угодами, накладними, рахунками, актами виконаних робіт тощо), що свідчать про цивільно-правові відносини сторін та підтверджують заборгованість боржника перед кредитором, або рішенням юрисдикційного органу, до компетенції якого віднесено вирішення такого спору (див. висновки, викладені у постановах Верховного Суду від 20.06.2019 у справі №915/535/17, від 25.06.2019 у справі №922/116/18, від 15.10.2019 у справі №908/2189/17, від 10.02.2020 у справі №909/146/19, від 27.02.2020 у справі №918/99/19, від 23.09.2021 №910/866/20, від 21.10.2021 у справі №913/479/18, від 02.06.2022 у справі №917/1384/20).

Якщо провадження у справі відкривається за заявою кредитора, господарський суд перевіряє можливість боржника виконати майнові зобов`язання, строк яких настав. Боржник може надати підтвердження спроможності виконати свої зобов`язання та погасити заборгованість. Якщо до господарського суду до дня підготовчого засідання надійшло кілька заяв і одна з них прийнята судом до розгляду, інші ухвалою господарського суду приєднуються до матеріалів справи і розглядаються одночасно. У разі визнання вимог заявника необґрунтованими господарський суд оцінює обґрунтованість вимог інших заяв кредиторів, приєднаних до матеріалів справи, і вирішує питання про відкриття провадження у справі у порядку, передбаченому КУзПБ. За результатами розгляду заяви про відкриття провадження у справі та відзиву боржника господарський суд постановляє ухвалу про: відкриття провадження у справі; відмову у відкритті провадження у справі (частини третя- п`ята статті 39 КУзПБ).

Колегія суддів зауважує, що встановлення факту відсутності спору про право щодо вимог ініціюючого кредитора є обов`язковою умовою для відкриття провадження у справі про банкрутство боржника. Відсутність спору про право, в розрізі процедури банкрутства, полягає у відсутності неоднозначності у частині вирішення питань щодо сторін зобов`язання, суті (предмету) зобов`язання, підстави виникнення зобов`язання, суми зобов`язання та структури заборгованості, а також строку виконання зобов`язання тощо.

Суди повинні надавати оцінку про наявність спору про право в контексті правовідносин, які виникли саме між боржником та ініціюючим кредитором, а не боржником та іншими кредиторами, оскільки порядок розгляду судових справ у позовному провадженні (яке передбачає вирішення наявного спору про право) з моменту відкриття провадження у справі про банкрутство боржника врегульоване положеннями частини другої статті 7 КУзПБ.

Одним з методів встановлення факту відсутності або наявності спору про право є дослідження господарським судом відзиву боржника, заслуховування пояснень представника боржника або дослідження Єдиного реєстру судових рішень, відомості з якого відкритими та загальнодоступними, на предмет наявності на розгляді іншого суду позову боржника до ініціюючого кредитора з питань, що зазначені вище.

Частиною першою статті 39 КУзПб унормовано, що у підготовчому засіданні здійснюється перевірка господарським судом обґрунтованості вимог заявника, а також з`ясування наявності підстав для відкриття провадження у справі про банкрутство. Водночас, зазначена норма КУзПБ не встановлюють обов`язку саме кредитора доводити те, що боржник у справі про банкрутство не має можливості виконати майнові зобов`язання, строк яких настав.

Доведення обставин можливості виконати майнові зобов`язання, строк яких настав, покладено саме на боржника (частина третя статті 39 КУзПБ). Водночас, положеннями статті 39 КУзПБ на господарський суд покладено обов`язок перевіряти можливість боржника виконати майнові зобов`язання, строк яких настав.

Отже, на ініціюючого кредитора покладено обов`язок документально довести наявність грошового зобов`язання боржника перед таким кредитором та зазначити обставини його невиконання, в той час, як саме боржник наділений правом такі обставини або спростувати, або підтвердити.

Відповідно до ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч 1, 2 ст. 207 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно з ч. 1 ст. 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

За нормами ч. 3 ст. 1049 Цивільного кодексу України позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Матеріалами справи підтверджено, що укладений між ініціюючим кредитором, АТ Дочірній банк Казахстан-Зіраат Інтернешнл Банк та Товариством з обмеженою відповідальністю "АЛОМ" (Позичальник) договір банківської позики №Z000045/10/18 від 25.05.2018, а також укладений між ініціюючим кредитором, АТ Дочірній банк Казахстан-Зіраат Інтернешнл Банк та ТОВ "ІК АКТИВ" договір поруки №Q000112/10/19 від 27.11.2019, відповідно до якого ТОВ "ІК АКТИВ" виступив поручителем ТОВ "АЛОМ", недійсними не визнавалися, у передбачений законодавством або умовами договору спосіб не розривалися.

Таким чином, відносини, що виникли між сторонами по справі на підставі цих договорів, є господарськими зобов`язаннями, а згідно з приписами статей 525, 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (стаття 530 Цивільного кодексу України).

Для унеможливлення загрози визнання судом у справі про банкрутство фіктивної кредиторської заборгованості до боржника, суду слід розглядати заяви з кредиторськими вимогами із застосуванням засад змагальності сторін у справі про банкрутство у поєднанні з детальною перевіркою підстав виникнення грошових вимог кредиторів до боржника, їх характеру, розміру та моменту виникнення. У разі виникнення мотивованих сумнівів сторін у справі про банкрутство щодо обґрунтованості кредиторських вимог, на заявника таких кредиторських вимог покладається обов`язок підвищеного стандарту доказування задля забезпечення перевірки господарським судом підстав виникнення таких грошових вимог, їх характеру, встановлення розміру та моменту виникнення цих грошових вимог (постанова Верховного Суду від 07.10.2020 у справі № 914/2404/19, а також постанова Верховного Суду від 28.01.2021 у справі № 910/4510/20).

Сутність підвищеного стандарту доказування у справах про банкрутство при розгляді вимог кредитора полягає, зокрема, в перевірці обґрунтованості та розміру вимог кредитора незалежно від наявності розбіжностей щодо цих вимог між боржником та особами, які мають право заявляти відповідні заперечення, з одного боку, та кредитором, що заявив грошові вимоги до боржника, з іншого боку, при визнанні вимог кредиторів у справі про банкрутство суд виходить з того, що визнаними можуть бути лише вимоги, щодо яких подано достатні докази наявності та розміру заборгованості; під час розгляду заяви кредитора з грошовими вимогами до боржника визнання боржником або арбітражним керуючим обставин, якими кредитор обґрунтовує свої вимоги (ч. 1 ст. 75 ГПК України) саме по собі не звільняє іншу сторону від необхідності доведення таких обставин в загальному порядку (висновок, викладений у постанові Верховного Суду від 22.12.2022 у справі № 910/14923/20).

Використання формального підходу при розгляді заяви з кредиторськими вимогами та визнання кредиторських вимог, без надання правового аналізу поданій заяві з кредиторськими вимогами, підставам виникнення грошових вимог кредиторів до боржника, їх характеру, встановлення розміру та моменту виникнення цих грошових вимог, створює загрозу визнання судом у справі про банкрутство фіктивної кредиторської заборгованості до боржника і відкриття на підставі такої заборгованості провадження у справі про банкрутство. Крім того такий підходу справі про банкрутство порушує як права кредиторів, так і права боржника.

Матеріалами справи підтверджено, що кредитором на підтвердження виконання своїх обов`язків за Договором банківської позики №Z000045/10/18 від 25.05.2018 долучено до матеріалів справи копії наступних, зокрема, первинних документів:

- Договір банківської позики №Z000045/10/18 від 25.05.2018;

- Договір поруки №Q000112/10/19 від 27.11.2019;

- платіжний ордер №26653 від 07.07.2018 на суму 7 000 000,00 доларів США;

- повідомлення від 07.07.2018 KZIBprinIN-7243-000001;

- документи виконавчого провадження №75720741;

- рахунок-довідку станом на 01.08.2025 за договором позики від 07.06.2018 №Z000045/10/18 на суму заборгованості 8557673,53 доларів США;

- рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 08 вересня 2022 року у арбітражній справі № 286/2021, яким частково задоволено вимоги Банка до ТОВ "ІК АКТИВ" про стягнення заборгованості за договором поруки;

- ухвалу Київського апеляційного суду від 26 квітня 2023 року, заяву Кредитора про визнання і надання дозволу на виконання рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 08 вересня 2022 року у справі № 286/2021.

Згідно зі статтею 10 Конституції України державною мовою в Україні є українська мова.

Застосування мов в Україні гарантується Конституцією України та визначається законом.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України Про забезпечення функціонування української мови як державної єдиною державною (офіційною) мовою в Україні є українська мова.

Згідно з частиною першою статті 12 Закону України Про судоустрій та статус судів судочинство і діловодство в судах України провадиться державною мовою.

Відповідно до статті 14 Закону України Про забезпечення функціонування української мови як державної у судах України судочинство провадиться, а діловодство здійснюється державною мовою. У судовому процесі може застосовуватися інша мова, ніж державна, у порядку, визначеному процесуальними кодексами України та Законом України "Про судоустрій і статус суддів".

При цьому, згідно з частиною шостою статті 13 Закону України "Про забезпечення функціонування української мови як державної" органи державної влади, органи влади Автономної Республіки Крим та органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації державної і комунальної форм власності беруть до розгляду документи, складені державною мовою, крім випадків, визначених законом.

Відповідно до частини першої статті 3 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону про банкрутство, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до частини 4 статті 91 Господарського процесуального кодексу України, копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку встановленому чинним законодавством.

До письмових доказів, викладених іноземною мовою, повинні додаватися переклади українською мовою, засвідчені належним чином. Вірність перекладу документів юридичного характеру повинна бути нотаріально засвідченою в порядку статті 79 Закону України "Про нотаріат".

Пунктом 2.1. глави 8 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України №298/5 від 22.02.2012, визначено, якщо нотаріус не знає відповідних мов (однієї з них), переклад документа може бути зроблено перекладачем, справжність підпису якого засвідчує нотаріус за правилами, передбаченими цим Порядком.

Дана правова позиція викладена у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 20.06.2019 у справі №910/4473/17 та від 21.12.2023 у справі №910/6187/22.

Колегія суддів констатує, що до матеріалів справи заявником було надано відповідні докази із доданням належного перекладу українською мовою із виконанням нотаріального засвідчення підписів перекладача.

Посилання боржника на те, що рішення МКАС нібито не має преюдиційного значення, не може слугувати підставою для заперечення факту існування боргу.

Колегія суддів погоджується з доводами заявника апеляційної скарги про те, що ані ухвалене рішення МКАС від 08.09.2022, ані ухвала Київського апеляційного суду не є самі по собі достатнім підтвердженням наявності підстав для відкриття провадження у справі про банкрутство.

Разом з тим, рішення арбітражу є чинним, визнаним судом України та допущеним до примусового виконання. Воно не скасоване та не визнане недійсним у встановленому законом порядку, а тому має належну доказову силу та є частиною доказової бази та підставою для формування грошових вимог кредитора.

Рішення МКАС при ТПП України було надано Кредитором не як єдине обґрунтування грошової вимоги, а як додаткове підтвердження факту існування боргу та звернення Кредитора до судового захисту. Саме за договором поруки та кредитним договором вимога є чітко сформульованою, розмір боргу підтверджено не лише арбітражем, але й національним судом України, що надав дозвіл на виконання, а також наявністю відкритого виконавчого провадження.

Також колегія суддів констатує, що окрім рішення МКАС від 08.09.2022 та ухвали Київського апеляційного суду від 26.04.2023 кредитором на підтвердження виконання своїх обов`язків за Договором банківської позики №Z000045/10/18 від 25.05.2018 долучено до матеріалів справи копії наведених вище первинних документів.

Вищенаведеним спростовуються доводи заявника апеляційної скарги про те, що ініціюючий кредитор не надав до суду першої інстанції достатніх доказів виникнення, існування заборгованості та її розміру.

Фактично апелянт не заперечує обставини надання кредиту, укладення договору поруки чи наявність арбітражного рішення, а лише намагається поставити під сумнів їх юридичну оцінку, не надаючи при цьому жодних альтернативних доказів або контррозрахунків.

Таким чином, спір про право у розумінні КУзПБ у даній справі відсутній, а вимоги Кредитора є обґрунтованими та належними підставами для відкриття провадження у справі про банкрутство.

Та обставина, що боржник не є позичальником за договором позики, внаслідок чого у останнього відсутні будь-які відомості про погашення заборгованості, не є підставою для відмови у визнанні грошових вимог кредитора та відмови у відкритті провадження у справі про банкрутство.

Грошові вимоги АТ Дочірній банк Казахстан-Зіраат Інтернешнл Банк, зазначені в заяві, залишаються повністю неоплаченими з боку Боржника.

З огляду на що, господарський суд прийшов до правильного висновку про відкриття провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "ІК АКТИВ" та про визнання грошових вимог АТ Дочірній банк Казахстан-Зіраат Інтернешнл Банк до Боржника в розмірі 24 224, 00 грн - витрати з оплати судового збору (1 черга задоволення), 72 000, 00 грн - витрати з оплати авансування винагороди арбітражному керуючому (1 черга задоволення), 80 376 302, 36 грн - заборгованість за основним зобов`язанням (4 черга задоволення) та 313 500, 00 грн - пеня (6 черга задоволення).

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 275 та статті 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на вищенаведене, суд першої інстанції при вирішенні даної справи правильно застосував норми матеріального та процесуального права, що регулюють спірні правовідносини сторін, прийняв законне та обґрунтоване рішення, тому у відповідності до ст. 276 ГПК України в задоволенні скарги слід відмовити, а оскаржуване судове рішення слід залишити без змін.

Зважаючи на відмову у задоволенні апеляційної скарги, судові витрати, понесені у зв`язку із апеляційним оскарженням, згідно статті 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на заявника у скарзі і відшкодуванню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 269, 275, 276, 282-284 ГПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ІК АКТИВ" на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 02.10.2025 у справі №904/4319/25 - залишити без задоволення.

Ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 02.10.2025 у справі №904/4319/25 залишити без змін.

Судові витрати Товариства з обмеженою відповідальністю "ІК АКТИВ" за подання апеляційної скарги на ухвалу суду покласти на заявника апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено та підписано 09.04.2026.

Головуючий суддя О.Г. Іванов

Суддя Ю.Б. Парусніков

Суддя Т.А. Верхогляд