ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

06.04.2026 Справа № 908/795/26

м.Запоріжжя Запорізької області

Суддя Господарського суду Запорізької області Федько Олександра Анатоліївна, розглянувши заяву від 30.03.2026 (вх. №971/08-07/26 від 31.03.2026) Приватного акціонерного товариства «КИЇВСТАР», (03113, м. Київ, вул. Дегтярівська, буд. 53) про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Мелітопольський Автогідроагрегат», (72312, Запорізька область, м. Мелітополь, вул. Інтеркультурна, буд. 21/1) заборгованості в розмірі 18364,01 грн,

УСТАНОВИВ:

31.03.2026 до Господарського суду Запорізької області надійшла заява від Приватного акціонерного товариства «КИЇВСТАР» про видачу судового наказу щодо стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Мелітопольський Автогідроагрегат» заборгованості за надані послуги стільникового мобільного зв`язку стандарту GSM-900 в загальному розмірі 18364,01 грн.

Заява обґрунтована порушенням боржником зобов`язань за Угодою №235465 про надання послуг стільникового мобільного зв`язку стандарту GSM-900 щодо повної та своєчасної оплати наданих послуг в період квітень 2022 р. жовтень 2023 р., внаслідок чого станом на 31.10.2023 заборгованість склала 18364,01 грн.

Розглянувши заяву та докази, подані Приватним акціонерним товариством «КИЇВСТАР», суд дійшов висновку про відмову у видачі судового наказу з огляду на таке.

Наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо (ч. 2 ст. 12 ГПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 147 ГПК України, судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 148 ГПК України.

Згідно з ч.1 ст. 148 ГПК України судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Приписами ч. 2 ст. 150 ГПК України встановлено, що у заяві повинно бути зазначено, зокрема: вимоги заявника і обставини, на яких вони ґрунтуються; перелік доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

Згідно з ч. 3 ст. 150 ГПК України до заяви про видачу судового наказу додаються, зокрема: копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості; інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Суд зазначає, що при розгляді вимог в порядку наказного провадження суд не розглядає обґрунтованість заявлених стягувачем вимог по суті (п. 7 ч. 1 ст. 155 ГПК України).

Повноваження суду в межах наказного провадження є обмеженими, враховуючи функціональне призначення інституту наказного провадження та принцип пропорційності господарського судочинства (ст. 15 ГПК України).

За результатами аналізу наданих стягувачем документів суд установив, що ПрАТ «Київстар» не надано належних доказів для підтвердження безспірності заявлених вимог.

Зокрема, на підтвердження своїх вимог заявник надав Замовлення №235465 на послуги мобільного зв`язку стандарту GSM-900, Угоду №235465 про надання послуг стільникового мобільного зв`язку стандарту GSM-900, рахунки на оплату наданих послуг за період квітень 2022 р. жовтень 2023 р..

Дослідивши зміст наданих доказів судом установлено, що замовником послуг (стороною Угоди) є Товариство з обмеженою відповідальністю «Автогідроагрегат». Рахунки на оплату також виставлялись ТОВ «Автогідроагрегат».

Таким чином, заявником не надано належних доказів, які б підтверджували виникнення заборгованості саме у Товариства з обмеженою відповідальністю «Мелітопольський Автогідроагрегат», про стягнення якої заявлено вимогу.

Крім того, як вбачається з інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, місцезнаходженням боржника є тимчасово окупована територія України (м. Мелітополь Запорізької області). Отже, суду належить з`ясувати питання щодо місця надання боржникові послуг стільникового мобільного зв`язку у спірний період.

За таких обставин, наявні правові питання щодо фактичного виникнення договірних зобов`язань між сторонами, які потребують з`ясування в межах позовного провадження, що виключає можливість розгляду справи в порядку наказного провадження.

За змістом п. 8 ч. 1 ст. 152 ГПК України суд відмовляє у видачі судового наказу, якщо із заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги. Враховуючи викладене, у задоволенні заяви слід відмовити.

Відповідно до ч. 2 ст. 153 ГПК України відмова у видачі судового наказу з указаних підстав не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

За змістом ч. 1 ст. 153 ГПК України, відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 2-1, 8, 9 частини першої статті 152 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Керуючись ст.ст. 148, 150, 152, 153, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити Приватному акціонерному товариству «КИЇВСТАР» у видачі судового наказу за заявою (вх. №971/08-07/26 від 31.03.2026) про видачу судового наказу про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю Товариства з обмеженою відповідальністю «Мелітопольський Автогідроагрегат» грошової заборгованості в розмірі 18364,01 грн.

Ухвала підписана 06.04.2026.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена відповідно до ст.ст. 255, 256 ГПК України шляхом подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду протягом десяти днів з моменту її підписання.

Суддя О.А. Федько