ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2026 р. м. Житомир Справа № 906/150/26

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Шніт А.В.

секретар судового засідання Толстокарова І.С.

за участю представників сторін:

від позивача: Чорноморець Я.А. - довіреність №10946 від 20.12.2025 (в режимі відеоконференції);

від відповідача: Фещенко Л.М. - довіреність №08/1163 від 20.02.2026 (в режимі відеоконференції);

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Акціонерного товариства "Укртелеком"

до Управління соціальної політики Коростенської районної державної адміністрації Житомирської області

про стягнення 5 045,05грн

Процесуальні дії по справі.

Акціонерне товариство "Укртелеком" звернулося до Господарського суду Житомирської області з позовом про стягнення з Управління соціальної політики Коростенської районної державної адміністрації Житомирської області 6 051,38грн, з яких: 5 670,71грн заборгованість по витратах, понесених внаслідок надання телекомунікаційних послуг на пільгових умовах, 239,07грн інфляційні втрати, 141,60грн 3% річних.

В якості правових підстав позивач вказує, зокрема, ст.11, 96, 525, 526, 530, 610, 617, 625, 633, 634 Цивільного кодексу України, ст. 19 Закону України "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії", постанову Кабінету Міністрів України №117 від 29.01.2003 "Про Реєстр осіб, які мають право на пільги".

Ухвалою від 09.02.2026 суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін; судове засідання для розгляду справи по суті призначив на 05.03.2026 о 10:30.

20.02.2026 за вх.№01-44/737/26 до суду через систему "Електронний суд" надійшов відзив відповідача на позовну заяву та додані до нього документи.

24.02.2026 за вх.№2416/26 до суду через систему "Електронний суд" від позивача надійшла відповідь на відзив.

03.03.2026 за вх.№2717 до суду через систему "Електронний суд" надійшло клопотання відповідача про долучення доказів, а саме: акту звірки мешканців Олевської міської ради Житомирської області, які користувалися пільгами послуг зв`язку за період з 01.01.2025 по 30.09.2025.

04.03.2026 за вх.№01-44/917/26 до суду через систему "Електронний суд" надійшло клопотання позивача про зменшення позовних вимог на суму 1 006,33грн, яке мотивоване тим, що починаючи з жовтня 2025 року на території Олевської територіальної громади відсутні пільговики, у зв`язку з чим проведено перерахунок по померлим пільговикам на загальну суму 1 006,33грн. Відповідно до клопотання позивач просить стягнути з відповідача 4 664,38грн заборгованості по витратах, понесених внаслідок надання телекомунікаційних послуг на пільгових умовах, 239,07грн інфляційних втрат та 141,60грн 3% річних. 3' ????

04.03.2026 за вх.№2793 до суду через систему "Електронний суд" надійшла заява позивача на виконання вимог ухвали суду від 09.02.2026, в якій повідомлено, що станом на 04.03.2026 у відповідача перед АТ "Укртелеком" наявна заборгованість по витратах за надані телекомунікаційні послуги на пільгових умовах мешканцям Олевської міської територіальної громади Коростенського району Житомирської області за період з 01.01.2025 по 30.09.2025 в сумі 4 664,38грн.

Ухвалою від 05.03.2026 суд постановив, зокрема, прийняти до розгляду клопотання АТ "Укртелеком" про зменшення позовних вимог (вх.№01-44/917/26 від 04.03.2026) та вважати заявленим до розгляду спір про стягнення з відповідача 5 045,05грн, в тому числі: 4 664,38грн заборгованості по витратах, понесених внаслідок надання телекомунікаційних послуг на пільгових умовах, 239,07грн інфляційних втрат та 141,60грн 3% річних. Також, оголосив перерву в судовому засіданні до 17.03.2026 о 9:10.

В судовому засіданні 17.03.2026 представник позивача підтримала позовні вимоги з урахуванням клопотання про зменшення позовних вимог.

Представник відповідача заперечила проти позову в повному обсязі.

В судовому засіданні 17.03.2026 судом оголошено скорочене (вступна та резолютивна частини) рішення.

Виклад позицій учасників судового процесу, заяви, клопотання.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на невиконання відповідачем передбаченого законом обов`язку з відшкодування позивачу витрат, понесених внаслідок надання телекомунікаційний послуг на пільгових умовах окремим категоріям громадян за період з 01.01.2025 по 30.09.2025.

У відзиві на позовну заяву відповідач просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог та зазначив, що Управління як орган виконавчої влади має статус бюджетної установи, права і обов`язки якої чітко визначені Законом та Положенням про управління. Зобов`язання щодо відшкодування коштів позивачу виникає тільки у разі отримання відповідних повноважень, яке надається Бюджетним кодексом, Законом "Про Державний бюджет України" шляхом встановлення бюджетних призначень (пункти 7, 8, 18 ч.1 ст.2 БК України). Однак, Управління соціальної політики Коростенської районної державної адміністрації Житомирської області не має повноважень щодо виконання функцій розпорядника коштів щодо відшкодування за надані пільгові послуги за рахунок коштів державного бюджету, в тому числі і коштів органів місцевого самоврядування.

Позивач у відповіді на відзив зазначив, що відповідно до передбачених Положеннями повноважень саме до компетенції відповідача належить забезпечення реалізації державної політики у сфері соціального захисту населення на території Коростенського району Житомирської області і саме через відповідача держава діє у спірних правовідносинах та саме відповідач відповідальний за забезпечення здійснення видатків на відшкодування підприємствам - надавачам послуг витрат, пов`язаних з наданням окремим категоріям громадян пільг з оплати послуг зв`язку. З огляду на зазначене, відповідач зобов`язаний відшкодувати витрати, понесені АТ "Укртелеком" внаслідок надання телекомунікаційних послуг на пільгових умовах мешканцям Олевської міської територіальної громади Коростеського району Житомирської області.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Акціонерне товариство "Укртелеком" (надалі - позивач) є оператором телекомунікацій, яке надає телекомунікаційні послуги споживачам відповідно до вимог Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України, Закону України "Про телекомунікації", Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 11.04.2012 №295, інших законодавчих актів України.

Згідно з заявленими позовними вимогами, позивач в період з 01.01.2025 по 30.09.2025 надав телекомунікаційні послуги на пільгових умовах мешканцям Олевської міської територіальної громади Коростеського району Житомирської області, які включені до Єдиного державного автоматизованого реєстру осіб, які мають право на пільги і підпадають під дію Законів України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", "Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист", "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", "Про охорону дитинства" у сумі 4 664,38грн.

Позивач помісячно надсилав на адресу Управління соціальної політики Коростенської районної державної адміністрації та Олевської міської ради для здійснення розрахунку за надані телекомунікаційні послуги пільговим категоріям споживачів відповідні розрахунки та акти звіряння разом з листами (а.с. 25-80).

12.12.2025 позивач надіслав на адресу відповідача вимогу №80С310/СЦ/ВИХ/1248 з про відшкодування АТ "Укртелеком" витрат за надані телекомунікаційні послуги на пільгових умовах мешканцям Олевської міської територіальної громади Коростеського району Житомирської області за період з 01.01.2025 по 30.09.2025 в сумі 5 670,71грн (а.с.81).

У відповіді на вимогу від 29.12.2025 №08/3782 відповідач вказав про відсутність підстав для її задоволення. Разом з тим, зазначив, що не має повноважень щодо виконання функцій головного розпорядника коштів щодо відшкодування за надані пільгові послуги за рахунок коштів державного бюджету, в тому числі і коштів органів місцевого самоврядування.

Відсутність відшкодування Управлінням соціальної політики Коростенської районної державної адміністрації понесених витрат за надані телекомунікаційні послуги населенню на пільгових умовах, стало підставою для звернення позивача за захистом порушеного права до суду з позовними вимогами про стягнення 4 664,38грн заборгованості по витратах, понесених внаслідок надання телекомунікаційних послуг на пільгових умовах за період з 01.01.2025 по 30.09.2025.

Також, з метою відшкодування матеріальних втрат від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів, позивачем нараховано інфляційні втрати з березня по грудень 2025 року в сумі 239,07грн та три проценти річних за період з 24.02.2025 по 04.02.2026 в сумі 141,60грн.

Норми права, застосовані судом, оцінка доказів, аргументів, наведених учасниками справи, та висновки щодо порушення, не визнання або оспорення прав чи інтересів, за захистом яких мало місце звернення до суду.

Відповідно до ч.3 ст.11 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України), підставами виникнення цивільних прав та обов`язків можуть бути безпосередньо акти цивільного законодавства.

Закон України "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії" визначає правові засади формування та застосування державних соціальних стандартів і нормативів, спрямованих на реалізацію закріплених Конституцією України та законами України основних соціальних гарантій.

Згідно зі ст.18 Закону України "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії", законами України з метою надання соціальної підтримки населенню України в цілому та окремим категоріям громадян встановлюються державні гарантії, зокрема, щодо забезпечення пільгових умов задоволення потреб у товарах та послугах окремим категоріям громадян, які потребують соціальної підтримки.

Законами України від 22.10.1993 №3551-ХII "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального статусу", від 23.03.2000 №1584-ІІІ "Про жертви нацистських переслідувань", від 28.02.1991 №796-ХII "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", від 24.03.2008 №203/98-ВР "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", від 24.03.1998 №203/98-ВР "Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист" і від 26.04.2001 №2402-ІІІ "Про охорону дитинства" встановлені пільги з оплати послуг зв`язку (далі - телекомунікаційних послуг) для визначеної цими Законами категорій осіб (далі - пільгові категорії громадян).

Згідно з ч.6 ст.48 Бюджетного кодексу України, бюджетні зобов`язання щодо виплати субсидій, допомоги, пільг з оплати спожитих житлово-комунальних послуг та послуг зв`язку (в частині абонентної плати за користування квартирним телефоном), компенсацій громадянам з бюджету, на що згідно із законами України мають право відповідні категорії громадян, обліковуються Казначейством України незалежно від визначених на цю мету бюджетних призначень.

Постановою Кабінету Міністрів України від 29.01.2003 №117 "Про Реєстр осіб, які мають право на пільги" запроваджено Єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги. Зобов`язано Міністерство соціальної політики забезпечити внесення до Реєстру інформації про: осіб, які мають право на пільги за соціальною ознакою відповідно до Кодексу цивільного захисту України, Законів України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", "Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку в Україні", "Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист", Про відновлення прав осіб, депортованих за національною ознакою", "Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років", "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", "Про освіту", "Про прокуратуру", "Про Службу безпеки України", "Про бібліотеки і бібліотечну справу", "Про захист рослин", "Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні", "Про жертви нацистських переслідувань", "Про Державну кримінально-виконавчу службу України", "Про Державну службу спеціального зв`язку та захисту інформації України", "Про охорону дитинства", "Про соціальний захист дітей війни", "Про культуру", Основ законодавства України про охорону здоров`я і пенсіонерів за віком.

Відповідно до абз.1, 3, 7-8 п.1 Положення №117 реєстр осіб, які мають право на пільги (далі - Реєстр), - інформаційно-комунікаційна система, що забезпечує збирання, накопичення, захист, облік, відображення, оброблення реєстрових даних і надання реєстрової інформації про фізичних осіб, які мають право на пільги за соціальною ознакою відповідно до законів України, отримують пільги, передбачені для педагогічних, медичних, фармацевтичних працівників, працівників бібліотек, музеїв, спеціалістів із захисту рослин і працівників культури в сільській місцевості (далі - пільговики). Реєстр є структурною підсистемою Єдиного соціального реєстру як складової частини Єдиної інформаційної системи соціальної сфери (далі - Єдина система). Держателем Реєстру є Мінсоцполітики. Структурні підрозділи з питань соціального захисту населення районних, районних у мм. Києві та Севастополі держадміністрацій (військових адміністрацій), виконавчі органи з питань соціального захисту населення міських, районних у містах (у разі їх утворення) рад та у випадках, передбачених цим Положенням, органи Пенсійного фонду України (далі - структурні підрозділи з питань соціального захисту населення) забезпечують у межах повноважень формування реєстрових даних Реєстру та здійснюють інші повноваження створювачів із урахуванням вимог, передбачених Законом України Про публічні електронні реєстри та цим Положенням. Реєстр ведеться із використанням програмного забезпечення, що забезпечує його сумісність і взаємодію з іншими інформаційними системами та мережами, що становлять інформаційний ресурс держави.

Пунктом 2 Положення №117 закріплений перелік інформації, яка носиться до Реєстру, зокрема, відомості, за якими можна ідентифікувати особу, перелік її пільг та період їх отримання, місце проживання особи.

Відповідно до абз.1 п.4 Реєстру, Органи Пенсійного фонду України з дотриманням вимог Законів України "Про інформацію", Про захист персональних даних" мають право: отримувати від пільговиків документи, що підтверджують їх право на пільги; проводити перевірку достовірності поданих документів; отримувати відомості від пільговиків, а також від державних органів, де перебувають на обліку пільговики, підприємств та організацій, що надають послуги, житлово-експлуатаційних організацій...

Положенням №117 передбачено обмін інформацією, що міститься в Реєстрі осіб, які мають право на пільги, здійснюється Міністерством соціальної політики, Пенсійним фондом, в т.ч. його структурними підрозділами та центральними органами виконавчої влади і органами місцевого самоврядування через систему безперервної електронної взаємодії державних інформаційних ресурсів (п.4, 5).

Крім того, на запити АТ "Укртелеком" Міністерство соціальної політики України та Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві листами №10575/0/2-23/56 від 01.08.2023, №1939/0/290-24/56 від 20.05.2024 та №2600-07-03-5/7009 від 03.04.2024 повідомили, що органи соціального захисту населення мають доступ до інформації, що міститься в реєстрі осіб, які мають право на пільги та можливість верифікувати дані про пільговиків для компенсації наданих пільговикам телекомунікаційних послуг у формі набору даних, що раніше були у формі №1-пільга та що володільцем і розпорядником Реєстру є Міністерство соціальної політики України (а.с.23-24 на звороті).

Суд також враховує, що відповідно до п.8 розділу І Положення про Управління соціальної політики Коростенської районної державної адміністрації Житомирської області, затвердженого розпорядженням районної військової адміністрації 17.05.2024 № 97 (надалі - Положення (а.с.11-22), Управління у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, наказами Міністерства соціальної політики України, розпорядженнями Житомирської обласної державної адміністрації, розпорядженнями Коростенської районної державної адміністрації, а також цим Положенням.

Відповідно до п.2, 3 розділу І Положення, засновником Управління є Коростенська районна державна адміністрація Житомирської області. Управління є підзвітним та підконтрольним Департаменту соціального захисту населення Житомирської обласної державної адміністрації (далі - Департамент).

Основними завданнями Управління відповідно до підпунктів 1, 2, 4, 10 пункту 1 розділу ІІ Положення є: забезпечення реалізації державної політики з питань соціального захисту населення; призначення та виплата державних соціальних допомог, адресної грошової допомоги, компенсацій та інших соціальних виплат, передбачених законодавством; розроблення та організація виконання комплексних програм і заходів щодо поліпшення становища соціально вразливих верств населення; забезпечення взаємодії з органами місцевого самоврядування, центрами надання адміністративних послуг щодо надання соціальної підтримки населенню тощо.

Відповідно до пунктів 1, 2 (пп.1, 9, 10) розділу ІІІ Положення, Управління серед інших виконує такі функції: прийом документів для призначення усіх видів соціальних допомог, компенсацій та інших виплат визначених законодавством; здійснює обробку персональних даних осіб, які звертаються до Управління для отримання адміністративних послуг, проводить призначення та виплати різних видів допомог; організовує призначення та виплату допомоги, компенсацій та надання інших соціальних гарантій громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, відповідно до законодавства; інформує населення Коростенського району про надавачів соціальних послуг і послуги, що ними надаються; проводить моніторинг надання соціальних послуг, контролює роботу комунальних надавачів соціальних послуг, вживає заходів з покращення якості надання соціальних послуг.

Відповідно до пунктів 1, 6 розділу IV Положення, Управління має право: отримувати в установленому законодавством порядку від інших структурних підрозділів районної державної адміністрації, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності та від їхніх посадових осіб інформацію, документи і матеріали, необхідні для виконання визначених для нього завдань; користуватися в установленому порядку інформаційними базами органів виконавчої влади, системами зв`язку і комунікацій, мережами спеціального зв`язку та іншими технічними засобами.

Правова позиція з питань встановлення соціальних пільг і гарантій та суб`єктів, які зобов`язані фінансувати таки пільги, наведена в численних постановах Верховного Суду від 20.01.2022 у справі №904/138/21, від 01.02.2022 у справі №904/141/20, від 27.07.2022 у справі №904/7875/21, від 09.06.2023 у справі №916/3938/21, від 07.08.2023 у справі №922/1418/22, та зводиться до того, що пільги, введені законами України, мають компенсуватися з державного бюджету з огляду на їх введення органом державної влади, і саме держава, як замовник послуг, є боржником у цих правовідносинах.

Отже, стороною зобов`язання з компенсації витрат позивачу за надані послуги зв`язку пільговим категоріям громадян є держава.

Як вбачається з Положення, засновником Управління є Коростенська районна державна адміністрація Житомирської області.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.2 Закону України "Про місцеві державні адміністрації" одним із основних завдань місцевих державних адміністрацій є виконання в межах відповідної адміністративно-територіальної одиниці державних і регіональних програм соціально-економічного та культурного розвитку.

Пунктами 2, 10 ч.1 ст.13 Закону України "Про місцеві державні адміністрації" передбачено, що до відання місцевих державних адміністрацій у межах і формах, визначених Конституцією і законами України, належить вирішення питань: соціально-економічного розвитку відповідних територій; соціального захисту, зайнятості населення, праці та заробітної плати.

Згідно з ч.1 ст.47 Закону України "Про місцеві державні адміністрації", фінансове забезпечення місцевих державних адміністрацій здійснюється за рахунок Державного бюджету України.

Отже, уповноваженим органом через який діє держава у даних правовідносинах є саме Відповідач, іншого органу, створеного для виконання зазначених функцій, судом не встановлено.

Позивач - Акціонерне товариство "Укртелеком" є оператором телекомунікацій і включений до Реєстру операторів, провайдерів телекомунікацій Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері зв`язку та інформатизації.

Суд встановив, що з 01.01.2025 по 30.09.2025 позивач надав послуги зв`язку споживачам, які проживають на території Олевської міської територіальної громади Коростеського району Житомирської області, та які згідно з нормами чинного законодавства належать до пільгових категорій громадян.

На підтвердження наданих послуг позивач подав розрахунки видатків на відшкодування витрат, пов`язаних з наданням пільг за період січень - вересень 2025 року, у яких вказано поіменний список пільговиків (а.с.48-56).

За вказаного, між сторонами виникли правовідносини з надання послуг зв`язку окремим категоріям населення на пільговій основі, у яких відповідач, як розпорядник відповідних коштів, зобов`язаний здійснювати розрахунки з організаціями, що надають послуги особам, які згідно з чинним законодавством мають право на соціальні пільги.

Суд враховує, що чинне законодавство України не передбачає обов`язковості укладення договору про розрахунки з постачальниками послуг, наданих особам, які згідно з чинним законодавством мають право на пільги, оскільки зобов`язання сторін у таких відносинах виникають безпосередньо із законів України.

Відповідно до п.20-4 ч.1 ст.91 Бюджетного кодексу України до видатків місцевих бюджетів, що можуть здійснюватися з усіх місцевих бюджетів, належать видатки на пільги з послуг зв`язку, інші передбачені законодавством пільги, що надаються ветеранам війни; особам, на яких поширюється дія Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"; особам, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною; вдовам (вдівцям) та батькам померлих (загиблих) осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною; постраждалим учасникам Революції Гідності; особам, які мають особливі трудові заслуги перед Батьківщиною; вдовам (вдівцям) та батькам померлих (загиблих) осіб, які мають особливі трудові заслуги перед Батьківщиною; ветеранам праці; жертвам нацистських переслідувань; ветеранам військової служби; ветеранам органів внутрішніх справ; ветеранам Національної поліції; ветеранам податкової міліції; ветеранам державної пожежної охорони; ветеранам Державної кримінально-виконавчої служби; ветеранам служби цивільного захисту; ветеранам Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України; вдовам (вдівцям) померлих (загиблих) ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції, ветеранів податкової міліції, ветеранів державної пожежної охорони, ветеранів Державної кримінально-виконавчої служби, ветеранів служби цивільного захисту та ветеранів Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України; особам, звільненим з військової служби, які стали особами з інвалідністю під час проходження військової служби; особам з інвалідністю, дітям з інвалідністю та особам, які супроводжують осіб з інвалідністю I групи або дітей з інвалідністю (не більше одного супроводжуючого); реабілітованим громадянам, які стали особами з інвалідністю внаслідок репресій або є пенсіонерами; громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи; дружинам (чоловікам) та опікунам (на час опікунства) дітей померлих громадян, смерть яких пов`язана з Чорнобильською катастрофою; багатодітним сім`ям, дитячим будинкам сімейного типу та прийомним сім`ям, в яких не менше року проживають відповідно троє або більше дітей, а також сім`ям (крім багатодітних сімей), в яких не менше року проживають троє і більше дітей, враховуючи тих, над якими встановлено опіку чи піклування.

З огляду на зазначене, саме відповідач є органом, до компетенції якого належить питання соціального захисту населення на території Олевської міської територіальної громади Коростеського району Житомирської області. Іншого органу, створеного для виконання зазначених функцій, суд не встановив.

Враховуючи приписи п.1, 3, 4 постанови Кабінету Міністрів України від 29.01.2003 №117, п.20-4 ч.1 ст.91 Бюджетного кодексу України, суд дійшов висновку про те, що відповідач має законодавчо встановлений обов`язок по відшкодуванню або фінансуванню пільг з послуг зв`язку, наданих у спірному періоді. При цьому суд враховує, що саме структурні підрозділи з питань соціального захисту населення районних, районних у містах Києві та Севастополі держадміністрацій, виконавчих органів з питань соціального захисту населення міських, районних у містах (у разі їх утворення) рад (надалі - уповноважені органи) організовують збирання, систематизацію і зберігання необхідної інформації про пільговиків, а також мають право, зокрема, отримувати відомості від пільговиків, а також від державних органів, де перебувають на обліку пільговики, підприємств та організацій, що надають послуги.

Згідно з ч.1, 2 ст.509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку; зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до ч.3, 4 ст.11 ЦК України, цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування.

Позивач є суб`єктом господарювання, який надає телекомунікаційні послуги споживачам, метою діяльності позивача як учасника господарських відносин є досягнення економічних та соціальних результатів та одержання прибутку.

За змістом положень ст.526 ЦК України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору.

З огляду на зазначене, у позивача виникло право на відшкодування вартості послуг зв`язку, наданих особам, які згідно з чинним законодавством мають право на соціальні пільги, а у відповідача як органу, через який діє держава у цивільних відносинах, - обов`язок здійснити з позивачем розрахунок за надані цим особам послуги, оскільки: по-перше, держава діє у цивільних відносинах на рівних правах з іншими учасниками цих відносин (ч.1 ст.167 ЦК України); по-друге, держава набуває і здійснює цивільні права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом (ст. 170 ЦК України).

Відповідно до ст.19 Закону України "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії", державні соціальні гарантії є обов`язковими для всіх державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності.

Отже, надання телекомунікаційних послуг пільговим категоріям громадян є обов`язком позивача.

Суд у даному випадку також враховує, що ні Законом України "Про телекомунікації", ні Правилами надання та отримання телекомунікаційних послуг не передбачено жодного обмеження щодо надання послуг у разі відсутності коштів на зазначені цілі (аналогічна правова позиція наведена у постанові Верховного Суду від 26.06.2018 у справі №924/781/17).

Нормами ч.2 ст.617 ЦК України визначено, що відсутність у боржника необхідних коштів не є підставою звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання.

Конституційний Суд України неодноразово висловлював правову позицію щодо неможливості поставити гарантовані законом виплати, пільги тощо у залежність від видатків бюджету (рішення від 20.03.2002 №5-рп/2002, від 17.03.2004 №7-рп/2004, від 01.12.2004 №20-рп/2004, від 09.07.2007 №6-рп/2007). Зокрема, у п.3.2 рішення від 09.07.2007 №6-рп/2007 Конституційний Суд України наголосив, що невиконання державою своїх соціальних зобов`язань щодо окремих осіб ставить громадян у нерівні умови, підриває принцип довіри особи до держави, що закономірно призводить до порушення принципів соціальної, правової держави.

Згідно з практикою ЄСПЛ, держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплату надбавок з державного бюджету, однак свідома відмова в цих виплатах не допускається, доки відповідні положення є чинними. Органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань (рішення від 08.11.2005 у справі "Кечко проти України").

У рішеннях ЄСПЛ від 18.10.2005 у справі "Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України" та від 30.11.2004 у справі "Бакалов проти України" також зазначено, що відсутність бюджетних коштів, передбачених у видатках Державного бюджету України, не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання.

За таких обставин Управління соціальної політики Коростенської районної державної адміністрації Житомирської області відповідає за своїми зобов`язаннями, які виникли безпосередньо із закону, і така відповідальність не може ставитись у залежність від дій чи бездіяльності будь-яких третіх осіб.

Телекомунікаційні послуги на пільгових умовах надавались позивачем не за власною ініціативою, а на виконання імперативних законодавчих вказівок щодо цього. Як наслідок, уповноважений на те державою орган - відповідач у справі, в силу закону, має відшкодувати такі витрати позивачу за рахунок бюджетних коштів.

Суд встановив, що доводи позивача щодо неналежного виконання відповідачем зобов`язань з відшкодування витрат, понесених внаслідок надання телекомунікаційних послуг на пільгових умовах, в період з 01.01.2025 по 30.09.2025 в розмірі 4 664,38грн знайшли своє підтвердження та під час розгляду справи відповідачем не спростовані.

Щодо позовних вимог про стягнення 239,07грн інфляційних втрат та 141,60грн 3% річних суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді нарахування трьох процентів річних та інфляційних на суму боргу є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (виплати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Позивачем заявлено вимоги про стягнення з відповідача 239,07грн інфляційних втрат та 141,60грн 3% річних, які нараховані за період з 24.02.2025 по 04.02.2026.

Відповідач не надав суду контррозрахунок.

Суд за допомогою калькулятора підрахунку заборгованості та штрафних санкцій LIGA 360 перевірив наданий позивачем розрахунок (а.с.10) та установив, що правильною сумою інфляційних є 280,44грн, тобто більше ніж заявлено позивачем до стягнення, проте, оскільки суд згідно з ч.2 ст.237 ГПК України при ухваленні рішення не може виходити за межі позовних вимог, позовні вимоги про стягнення 239,07грн інфляційних втрат та 141,60грн 3% річних підлягають задоволенню.

Згідно ч.1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України), кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст.76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Статтею 77 ГПК України передбачено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно з ч.1, 2 ст. 79 ГПК України, наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Приписами ч.1 ст.86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Частинами 1-3 статті 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Однак, відповідач не надав належних та допустимих доказів, у розумінні статей 76, 77 ГПК України, доводів позивача не спростував.

Враховуючи докази, які містяться у матеріалах справи, а також норми чинного законодавства, яке регулює спірні правовідносини, судом встановлено обґрунтованість заявлених позовних вимог, які підлягають задоволенню в повному обсязі.

Розподіл судових витрат.

Пунктом 2 ч.1 ст.129 ГПК України передбачено, що судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Зважаючи на задоволення позовних вимог в повному обсязі, суд приходить до висновку, що судовий збір слід покласти на відповідача.

Керуючись статтями 123, 129, 233, 236 - 238, 240, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Управління соціальної політики Коростенської районної державної адміністрації Житомирської області (11500, Житомирська обл., м. Коростень, вул. Франка, буд.5; ідентифікаційний код 03192690)

на користь Акціонерного товариства "Укртелеком" (01601, м. Київ, бульвар Тараса Шевченка, буд.18; ідентифікаційний код 21560766):

- 4 664,38грн заборгованості по витратах, понесених внаслідок надання телекомунікаційних послуг на пільгових умовах,

- 239,07грн інфляційних втрат;

- 141,60грн 3% річних.

- 2 662,40грн судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 25.03.26

Суддя Шніт А.В.

Надіслати:

1 - позивачу в Електронний кабінет підсистеми "Електронний суд"

2 - представнику позивача - адвокату Чорноморець Я.А. в Електронний кабінет підсистеми "Електронний суд"

3 - відповідачу в Електронний кабінет підсистеми "Електронний суд"