ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
У Х В А Л А

"20" лютого 2026 р. м. Ужгород Справа № 907/822/24

Господарський суд Закарпатської області у складі судді Мірошниченка Д.Є., за участю секретаря судового засідання Мельник І.В.,

розглянувши заяву Приватного підприємства "Вітана" за вх.№ 02.3.1-05/1307/25 від 21.10.2025 про перегляд рішення Господарського суду Закарпатської області від 11.12.2024 у справі № 907/822/24 за нововиявленими обставинами

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Магазин "Взуття", м. Ужгород до відповідача Приватного підприємства "Вітана", м. Ужгород

про витребування майна з чужого незаконного володіння

За участю представників:

позивача не з`явився;

відповідача Ігнатенко С.С., адвокат, ордер серія АО № 1165710 від 24.03.2025

ВСТАНОВИВ:

02.10.2024 за вх.№ 02.3.1-05/876/24 Товариство з обмеженою відповідальністю "Магазин "Взуття" звернулося до Господарського суду Закарпатської області із заявою про забезпечення позову до подачі позовної заяви.

Ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 04.10.2024 задоволено вищевказану заяву, накладено арешт на наступне нерухоме майно:

вбудовані приміщення част. літ. А І-поверху (поз. 1, 2) площею 67,4 кв.м, реєстраційний номер об`єкта згідно з Державним реєстром речових прав на нерухоме майно , які знаходяться за адресою: 88000, Закарпатська обл., м. Ужгород, вул. Корзо, буд. 17 та зареєстровані на праві власності за Приватним підприємством "Вітана" (88000, Закарпатська обл., м. Ужгород, вул. Волошина, буд. 4, );

вбудовані приміщення літ. А І-поверху (позиції 1''', 2''', 3, 4, 5, 6, 7) площею 67,4 кв.м, реєстраційний номер об`єкта згідно з Державним реєстром речових прав на нерухоме майно 0, які знаходяться за адресою: 88000, Закарпатська обл., м. Ужгород, вул. Корзо, буд. 17 та зареєстровані на праві власності за Приватним підприємством "Вітана" (88000, Закарпатська обл., м. Ужгород, вул. Волошина, буд. 4, ) та заборонено органам та суб`єктам, які здійснюють повноваження у сфері державної реєстрації прав, здійснювати будь-які реєстраційні дії, в тому числі, але не виключно, державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно, державну реєстрацію обтяжень речових прав на нерухоме майно (за виключенням реєстрації арешту, накладеного судом для забезпечення позову/виконання рішення), скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, внесення змін до записів Державного реєстру речових прав щодо нерухомого майна:

вбудовані приміщення част. літ. А І-поверху (поз. 1, 2) площею 67,4 кв.м, реєстраційний номер об`єкта згідно з Державним реєстром речових прав на нерухоме майно , які знаходяться за адресою: 88000, Закарпатська обл., м. Ужгород, вул. Корзо, буд. 17 та зареєстровані на праві власності за Приватним підприємством "Вітана" (88000, Закарпатська обл., м. Ужгород, вул. Волошина, буд. 4, );

вбудовані приміщення літ. А І-поверху (позиції 1''', 2''', 3, 4, 5, 6, 7) площею 67,4 кв.м, реєстраційний номер об`єкта згідно з Державним реєстром речових прав на нерухоме майно 0, які знаходяться за адресою: 88000, Закарпатська обл., м. Ужгород, вул. Корзо, буд. 17 та зареєстровані на праві власності за Приватним підприємством "Вітана" (88000, Закарпатська обл., м. Ужгород, вул. Волошина, буд. 4, ).

Товариство з обмеженою відповідальністю "Магазин "Взуття" звернулося до Господарського суду Закарпатської області з позовом до Приватного підприємства "Вітана", в якому просило суд витребувати з чужого незаконного володіння Приватного підприємства "Вітана" (88000, Закарпатська обл., м. Ужгород, вул. Волошина, буд. 4, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Магазин "Взуття" (88000, м. Ужгород, вул. Корзо, 17, ідентифікаційний код 13599139) наступне нерухоме майно:

- вбудовані приміщення част. літ. А І-поверху (поз. 1, 2) площею 67,4 кв.м, реєстраційний номер об`єкту згідно Державного реєстру речових прав на нерухоме майно , які знаходяться за адресою: 88000, Закарпатська область, місто Ужгород, вул. Корзо, буд. 17;

- вбудовані приміщення літ. А І-поверху (позиції 1''', 2''', 3, 4, 5, 6, 7) площею 67,4 кв.м, реєстраційний номер об`єкту згідно Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 0, які знаходяться за адресою: 88000, Закарпатська область, місто Ужгород, вул. Корзо, буд. 17.

Позовні вимоги обґрунтовуються обставинами щодо незаконної реєстрації права власності вказаних вище приміщень за відповідачем.

Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи № 907/822/24 визначено головуючого суддю Мірошниченка Д.Є., що підтверджується протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.10.2024.

Рішенням Господарського суду Закарпатської області від 11.12.2024 суд ухвалив позов задовольнити, витребувати з чужого незаконного володіння Приватного підприємства "Вітана" (88000, Закарпатська обл., м. Ужгород, вул. Волошина, буд. 4, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Магазин "Взуття" (88000, м. Ужгород, вул. Корзо, 17, ) наступне нерухоме майно:

- вбудовані приміщення част. літ. А І-поверху (поз. 1, 2) площею 67,4 кв.м, реєстраційний номер об`єкту згідно Державного реєстру речових прав на нерухоме майно , які знаходяться за адресою: 88000, Закарпатська область, місто Ужгород, вул. Корзо, буд. 17;

- вбудовані приміщення літ. А І-поверху (позиції 1''', 2''', 3, 4, 5, 6, 7) площею 67,4 кв.м, реєстраційний номер об`єкту згідно Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 0, які знаходяться за адресою: 88000, Закарпатська область, місто Ужгород, вул. Корзо, буд. 17.

Також судом стягнуто з Приватного підприємства "Вітана" (88000, Закарпатська обл., м. Ужгород, вул. Волошина, буд. 4, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Магазин "Взуття" (88000, м. Ужгород, вул. Корзо, 17, ) 37 183,50 грн (тридцять сім тисяч сто вісімдесят три гривні 50 коп.) на відшкодування сплаченого судового збору. Окрім цього, передбачено, що заходи забезпечення позову, вжиті судом на підставі ухвали від 04.10.2024 у справі №907/822/24, зберігатимуть свою дію протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи у відповідності до частини 7 статті 145 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України).

21.10.2025 за вх.№ 02.3.1-05/1307/25 через підсистему "Електронний суд" до суду надійшла від відповідача заява про перегляд рішення суду від 11.12.2024 у справі №907/822/24 за нововиявленими обставинами, а також про поворот виконання рішення Господарського суду Закарпатської області від 11.12.2024 року у справі № 907/822/24 шляхом витребування з чужого незаконного володіння Товариства з обмеженою відповідальністю "Магазин "Взуття" (88000, м. Ужгород, вул. Корзо, 17, ) на користь Приватного підприємства "Вітана" (88000, Закарпатська обл., м.Ужгород, вул. Волошина, буд. 4, ) наступне нерухоме майно: - вбудовані приміщення част. літ. А І-поверху (поз. 1, 2) площею 67,4 кв.м, реєстраційний номер об`єкту згідно Державного реєстру речових прав на нерухоме майно , які знаходяться за адресою: 88000, Закарпатська область, місто Ужгород, вул. Корзо, буд. 17; - вбудовані приміщення літ. А І-поверху (позиції 1''', 2''', 3, 4, 5, 6, 7) площею 67,4 кв.м, реєстраційний номер об`єкту згідно Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 0, які знаходяться за адресою: 88000, Закарпатська область, місто Ужгород, вул. Корзо, буд. 17.

В обґрунтування поданої заяви представник відповідача посилається на обставини щодо скасування постановою Верховного Суду від 26.02.2025 у справі № 308/12227/13-ц ухвали Львівського апеляційного суду від 24.09.2024 та передачі справи до суду апеляційної інстанції на новий розгляд, оскільки обставини, встановлені судом у зазначеній ухвалі апеляційного суду, були преюдиційними для розгляду справи № 907/822/24.

Водночас зазначає, що за результатом нового апеляційного розгляду постановою Львівського апеляційного суду від 29.09.2025 у справі № 308/12227/13-ц, зокрема, вирішено: апеляційну скаргу Приватного підприємства "Вітана" задовольнити; рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 18.03.2014 скасувати; ухвалити нове рішення; відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю "Магазин "Взуття" у задоволенні позову про визнання договору купівлі-продажу від 07.07.2011 недійсним та витребування на його користь спірного нерухомого майна.

За доводами заявника, постанова Львівського апеляційного суду від 29.09.2025 у справі № 308/12227/13-ц має преюдиційне значення, а встановлені у ній обставини щодо відсутності підстав для визнання недійсним договору купівлі-продажу від 07.07.2011, за умовами якого спірне нерухоме майно вибуло з володіння Товариства з обмеженою відповідальністю "Магазин "Взуття", а також щодо добросовісності дій первинного покупця спірного майна ОСОБА_1 та виникнення права власності на таке майно у наступних покупців, фізичних осіб ( ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ), які спірне нерухоме майно відчужили відповідачу (Приватному підприємству "Вітана"), в силу приписів частини 4 статті 75 ГПК України є такими, що не потребують повторного доведення при розгляді спору у цій справі.

Окрім того, відповідач також посилається на обставини, встановлені в цивільній справі № 308/3283/14-ц, рішення по якій набрали законної сили у встановленому законом порядку, зокрема, факту набуття фізичними особами ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 права власності на спірне нерухоме майно, і як наслідок правомірності відчуження Приватному підприємству "Вітана", в т.ч. на підставі договорів від 10.10.2014 та від 04.12.2014 майна, оскільки таке їм належало на праві власності.

Також відповідач вказує на те, що на момент відкриття провадження у справі №907/822/24 мали місце підстави для відмови у відкритті провадження у зв`язку з наявністю справи № 308/7502/14-ц, провадження у якій було відкрито раніше, ніж у даній господарській справі, та де в частині вимог позивача до Приватного підприємства "Вітана" розглядався спір з тих самих підстав (вибуття майна з володіння власника на підставі недійсного правочину, тобто поза волею позивача як власника майна) та стосовно того самого предмету спору.

При цьому, на переконання відповідача, до розгляду спору у даній справи №907/822/24 слід було залучити як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Приватне підприємство "Централ-К", яке було утворено 26.01.2024 шляхом виділу з Приватного підприємства "Вітана", до статутного капіталу якого відповідно до розподільчого балансу у січні 2024 року перейшло спірне нерухоме майно, та яке є реальним володільцем спірного нерухомого майна після дати затвердження відповідного розподільчого балансу.

Ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 23.10.2025 суд постановив прийняти заяву Приватного підприємства "Вітана" за вх.№ 02.3.1-05/1307/25 від 21.10.2025 про перегляд рішення Господарського суду Закарпатської області від 11.12.2024 у справі №907/822/24 за нововиявленими обставинами та поворот виконання такого рішення до розгляду, відкрити провадження у справі, та зупинити провадження у справі № 907/822/24 до повернення матеріалів справи до Господарського суду Закарпатської області.

02.02.2026 на адресу суду надійшли матеріали справи № 907/822/24 після завершення розгляду касаційної скарги особи, яка раніше не брала участі у справі ОСОБА_3 на ухвалу Західного апеляційного господарського суду від 11.11.2025.

Ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 06.02.2026 суд постановив поновити провадження у справі № 907/822/24, розгляд заяви Приватного підприємства "Вітана" за вх.№ 02.3.1-05/1307/25 від 21.10.2025 про перегляд рішення Господарського суду Закарпатської області від 11.12.2024 у справі № 907/822/24 призначити на 18.02.2026 об 11:00 год.

17.02.2026 за вх.№ 02.3.1-02/1494/26 через підсистему "Електронний суд" до суду надійшли додаткові пояснення Товариства з обмеженою відповідальністю "Магазин "Взуття".

В судовому засіданні 18.02.2026 судом оголошено про перехід до стадії ухвалення рішення та відкладено проголошення скороченого рішення до 20.02.2026 о 10:05 год.

Розглянувши в судовому засіданні заяву Приватного підприємства "Вітана" вх.№ 02.3.1-05/1307/25 від 21.10.2025 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Господарського суду Закарпатської області від 11.12.2024 у справі № 907/822/24, суд дійшов висновку про відсутність підстав для її задоволення з огляду на наступне.

Статтею 8 Конституції України передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Одним із основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності (res judicata), який, inter alia (серед іншого), вимагає, щоб, коли суди остаточно вирішили питання, їхнє рішення не ставилось під сумнів. Цей принцип передбачає повагу до остаточності судових рішень та наполягає на тому, щоб жодна сторона не могла вимагати перегляду остаточного та обов`язкового судового рішення просто задля нового розгляду та постановлення нового рішення у справі. Відступи від цього принципу є виправданими лише тоді, коли вони обумовлюються обставинами суттєвого та неспростовного характеру. Така процедура сама по собі не суперечить принципу юридичної визначеності в тій мірі, в якій вона використовується для виправлення помилок правосуддя (рішення ЄСПЛ у справі "Желтяков проти України" № 4994/04 від 09.06.2011, від 26.06.2018 у справі "Industrial Financial Consortium Investment Metallurgical Union проти України").

За приписами частин 1, 2 статті 320 ГПК України рішення, постанови та ухвали господарського суду, Вищого суду з питань інтелектуальної власності, якими закінчено розгляд справи, а також ухвали у справах про банкрутство (неплатоспроможність), які підлягають оскарженню у випадках, передбачених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

Підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є:

1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи;

2) встановлений вироком або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, факт надання завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що потягли за собою ухвалення незаконного рішення у цій справі;

3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду.

Поряд з тим перегляд судових рішень за нововиявленою обставиною є окремою процесуальною формою судового процесу, яка визначається юридичною природою цих обставин (постанова Верховного Суду від 31.05.2022 у справі № 923/719/17).

Суд відзначає, що до нововиявлених обставин відносяться матеріально-правові факти, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші факти, які мають значення для правильного вирішення спору або розгляду справи про банкрутство. Необхідними ознаками існування нововиявлених обставин є одночасна наявність таких трьох умов: по-перше, їх існування на час розгляду справи; по-друге, те, що ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; по-третє, істотність даних обставин для розгляду справи (тобто коли врахування їх судом мало б наслідком прийняття іншого судового рішення, ніж те, яке було прийняте). За відсутності принаймні однієї з цих ознак обставини не можуть вважатися нововиявленими та, відповідно бути підставою для перегляду прийнятого у справі судового рішення (аналогічна правова позиція викладена у пункт 6.2 постанови Верховного Суду від 30.08.2022 у справі № 904/5417/18).

Сталість такого підходу Верховного Суду також підтверджується послідовно викладеною правовою позицією Великої Палати Верховного Суду в постанові від 27.05.2020 у справі № 802/2196/17-а, відповідно до якої нововиявлені обставини за своєю юридичною суттю є фактичними даними, що спростовують факти, які було покладено в основу судового рішення, та породжують процесуальні наслідки, впливають на законність і обґрунтованість ухваленого без їх врахування судового рішення. До нововиявлених обставин належать факти об`єктивної дійсності, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші факти, які мають значення для правильного розв`язання спору.

Нововиявленими є обставини, які: входять до предмета доказування у відповідній справі; обґрунтовують вимоги або заперечення сторін; можуть вплинути на висновки суду про права й обов`язки її учасників або мають інше істотне значення для правильного вирішення спору; існували на час розгляду справи, рішення в якій переглядається; спростовують фактичні дані, покладені в основу такого рішення; не були встановлені, коли суд ухвалював це рішення; не були та об`єктивно не могли бути відомі на час розгляду справи особі, яка звертається із заявою про перегляд рішення; стали відомими тільки після його ухвалення (постанова Великої Палати Верховного Суду від 22.01.2019 у справі № 127/10129/17, провадження № 14-549зц18 (пункт 26)).

Отже, нововиявлені обставини за своєю юридичною суттю є фактичними даними, що в установленому порядку спростовують факти, які було покладено в основу судового рішення. Ці обставини мають бути належним чином засвідчені, тобто підтверджені належними і допустимими доказами. Не може вважатися нововиявленою обставина, яка ґрунтується на переоцінці тих доказів, які вже оцінювалися господарським судом у процесі розгляду справи.

Тож, нововиявлена обставина це юридичний факт, який передбачений нормами права і тягне виникнення, зміну або припинення правовідносин; юридичний факт, що має істотне значення для правильного вирішення даної конкретної справи. Якби нововиявлена обставина була відома суду під час винесення судового акта, то вона обов`язково вплинула б на остаточні висновки суду; юридичний факт, який існував на момент звернення заявника до суду з позовом і під час розгляду справи судом; юридичний факт, який не міг бути відомий ані особі, яка заявила про це в подальшому, ані суду, що розглядав справу.

Водночас нововиявленими можуть бути визнані лише істотно значимі, суттєві обставини, тобто такі обставини, обізнаність суду стосовно яких у розгляді справи забезпечила б прийняття цим судом іншого рішення.

Прийняття та розгляд заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами не означає обов`язкового скасування чи зміни рішення, що переглядається. Результат перегляду повинен випливати з оцінки доказів, зібраних у справі, і встановлення господарським судом на основі цієї оцінки наявності або відсутності нововиявлених обставин, визначення їх істотності для правильного вирішення спору або розгляду справи про банкрутство. Господарський суд вправі змінити або скасувати судове рішення за нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини впливають на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Процедура скасування остаточного судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами передбачає, що існує доказ, який раніше не міг бути доступний, однак він міг би призвести до іншого результату судового розгляду. Особа, яка звертається із заявою про скасування рішення, повинна довести, що в неї не було можливості представити цей доказ на остаточному судовому слуханні, а також те, що цей доказ є вирішальним (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Попов проти Молдови" № 2 від 06.12.2005).

Отже, необхідними ознаками нововиявлених обставин є: їх наявність на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; істотність таких обставин для розгляду справи. Дослідження обставин і перевірка доказів наявності нововиявлених обставин у розумінні положень процесуального законодавства не може мати наслідком нову правову оцінку обставин, які вже були предметом дослідження судів при вирішенні спору по суті, та кваліфікації таких обставин як нововиявлених. Такий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 18.05.2020 у справі № 904/8052/16, від 12.05.2020 у справі № 910/206/17, від 20.01.2020 у справі № 910/4474/17, від 14.01.2020 у справі № 925/473/17, від 13.11.2018 у справі № 903/1297/14.

Між тим, не є нововиявленою обставина, яка ґрунтується на переоцінці доказів, які вже оцінив суд у процесі розгляду справи. Крім того, судове рішення не можна переглядати у зв`язку з нововиявленими обставинами у разі, якщо обставини, передбачені процесуальним законом, відсутні, а також якщо ці обставини були або могли бути відомі заявникові на час розгляду справи (постанова Великої Палати Верховного Суду від 22.01.2019 у справі №127/10129/17).

Не належать до нововиявлених нові обставини, які виникли або змінилися після ухвалення судом рішення, доказ, який підтверджує обставини, що виникли після рішення, або нове обґрунтування позовних вимог чи заперечень проти позову; не може вважатися нововиявленою обставина, яка ґрунтується на переоцінці тих доказів, які вже оцінювалися судами у процесі розгляду справи (пункт 6.38 постанови Великої Палати Верховного Суду від 14.04.2021 у справі № 9901/819/18).

За відсутності принаймні однієї з цих ознак, обставини не можуть вважатися нововиявленими та, відповідно, бути підставою для перегляду прийнятого у справі судового рішення.

Вказане вище узгоджується з правовою позицією Верховного Суду (постанови об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.08.2018 у справі № 19/5009/1481/11, від 03.04.2018 по справі № 910/6052/16 та від 07.08.2018 у справі № 915/1708/14, Великої Палати Верховного Суду в постанові від 27.05.2020 у справі №802/2196/17-а).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03.11.2020 у справі №910/8113/16 висловила правову позицію, відповідно до якої суд вправі змінити або скасувати судове рішення за нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини впливають на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

При цьому суд також враховує, що не можуть бути визнані нововиявленими викладені в іншій справі висновки суду щодо обставин справи (оцінка доказів), юридична оцінка таких обставин, а також правові підстави рішення або його мотиви щодо застосування норм права. Не вважаються нововиявленими обставинами нові докази, виявлені після постановлення рішення суду, а також зміна правової позиції суду в інших подібних справах (такі висновки викладено в постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.08.2019 у справі № 920/1077/16, від 15.01.2020 у справі № 916/24/17, від 16.04.2025 у справі № 908/2338/21 тощо). (аналогічну правову позицію викладено у постановах Верховного Суду від 14.01.2020 у справі № 909/1056/15, від 14.07.2020 у справі № 910/2923/15-г та від 15.01.2020 у справі № 916/24/17).

Слід враховувати, що підставою такого перегляду є не недоліки розгляду справи судом (незаконність та/або необґрунтованість судового рішення, постанови чи ухвали, неправильне застосування судом норм матеріального права, порушення норм процесуального права), а те, що на час ухвалення рішення суд не мав можливості врахувати істотну обставину, яка могла суттєво вплинути на вирішення справи, оскільки учасники розгляду справи не знали про неї та, відповідно, не могли надати суду дані про неї. Тобто перегляд справи у зв`язку з нововиявленими обставинами має на меті не усунення судових помилок, а лише перегляд вже розглянутої справи з урахуванням обставини, про існування якої стало відомо після ухвалення судового рішення.

При цьому вирішення питання, чи вірно судом надано оцінку певним доказам, належить до компетенції судів, які здійснюють перегляд судових рішень, та не може бути вирішено в рамках розгляду заяви про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами.

Отже, процедура перегляду остаточного судового рішення за нововиявленими обставинами, визначена ГПК України, є окремою формою судового процесу, що має свої особливості. Вона не є тотожною новому розгляду справи та не передбачає повторної оцінки всіх доводів сторін. Суд має переглянути раніше ухвалене рішення лише в межах нововиявлених обставин.

Як уже зазначалося, визначаючи пункт 3 частини 2 статті 320 ГПК України правовою підставою поданої заяви про перегляд за нововиявленими обставинами рішення суду від 11.12.2024 у справі № 907/822/24, заявник як на нововиявлені обставини посилається на низку судових справ № 308/12227/13-ц, № 308/3283/14-ц, № 308/7502/14-ц, провадження (та кінцеві рішення) у яких, за доводами заявника, стосувалися спірного нерухомого майна, а результат розгляду у яких впливає на вирішення спору у даній справі (№ 907/822/24).

Так, відповідно до пункту 3 частини 2 статті 320 ГПК України підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду.

Щодо застосування наведеної норми пункту 3 частини 2 статті 320 ГПК України суд зазначає, що у постанові від 14.04.2021 у справі № 9901/819/18 Велика Палата Верховного Суду наголосила, що вирішуючи питання про скасування судового рішення із зазначених підстав, суди мають виходити з преюдиційного зв`язку судових рішень, зокрема з того, що між рішеннями має існувати матеріально-правовий зв`язок, факти, встановлені в одній із справ, мають значення для іншої справи. Разом з тим, слід мати на увазі, що скасування судового рішення може бути визнано нововиявленою обставиною лише в тому випадку, коли суд обґрунтував судове рішення, що переглядається, скасованим судовим рішенням (актом) чи виходив із вказаного акта, не посилаючись прямо на нього, і якщо вже прийнято новий акт, протилежний за змістом скасованому, або коли саме скасування акта означає протилежне вирішення питання. Аналогічні висновки наведені у постановах Верховного Суду від 01.08.2024 у справі № 522/26062/21, від 25.01.2023 у справі № 378/962/19.

Щодо справи № 308/12227/13-ц.

Як вказує заявник, підставою для ухвалення рішення у даній справі стало, зокрема рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 18.03.2014 у справі №308/12227/13-ц, яким було задоволено позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Магазин "Взуття", а саме: визнано недійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна від 07.07.2011 та витребувано з володіння ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Магазин "Взуття" нерухоме майно вбудовані приміщення, що розташовані по АДРЕСА_1 шляхом його передачі в натурі.

При цьому зазначає, що ухвалення рішення у даній господарській справі рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 18.03.2014 у справі №308/12227/13-ц було скасовано за результатами його перегляду в апеляційному порядку, а у задоволенні позову Товариству з обмеженою відповідальністю "Магазин "Взуття" про визнання договору купівлі-продажу від 07.07.2011 недійсним та витребування на його користь спірного нерухомого майна відмовлено.

За доводами заявника, постанова Львівського апеляційного суду від 29.09.2025 у справі № 308/12227/13-ц має преюдиційне значення, а встановлені у ній обставини щодо відсутності підстав для визнання недійсним договору купівлі-продажу від 07.07.2011, за умовами якого спірне нерухоме майно вибуло з володіння Товариства з обмеженою відповідальністю "Магазин "Взуття", а також щодо добросовісності дій первинного покупця спірного майна ОСОБА_1 та виникнення права власності на таке майно у наступних покупців, фізичних осіб ( ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ), які спірне нерухоме майно відчужили відповідачу (Приватному підприємству "Вітана"), в силу приписів частини 4 статті 75 ГПК України є такими, що не потребують повторного доведення при розгляді спору у цій справі.

Таким чином, посилаючись на пункт 3 частини 2 статті 320 ГПК України, заявник вказує на відсутність підстав для задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Магазин "Взуття", які є предметом розгляду у даній справі, оскільки без встановлення недійсності договору купівлі-продажу від 07.07.2011, за умовами якого спірне нерухоме майно вибуло з володіння Товариства з обмеженою відповідальністю "Магазин "Взуття", відсутні достатні правові підстави стверджувати, що спірне майно вибуло з володіння Товариства з обмеженою відповідальністю "Магазин "Взуття" поза його волею і що воно підлягає витребуванню від відповідача (Приватного підприємства "Вітана") із застосуванням правових механізмів, визначених статями 330, 387, 388 Цивільного кодексу України.

Відхиляючи наведені доводи заявника, суд враховує, що ухвалюючи рішення від 11.12.2024 у справі № 907/822/24 про задоволення віндикаційного позову щодо витребування у Приватного підприємства "Вітана" (як кінцевого набувача) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Магазин "Взуття" спірного нерухомого майна на підставі статей 387, 388 ЦК України, судом в основу вказаного рішення були покладені висновки щодо відсутності волевиявлення Товариства з обмеженою відповідальністю "Магазин "Взуття" як власника на вибуття спірного нерухомого майна з його володіння.

При цьому таких висновків суд дійшов врахувавши обставини, які безпосередньо встановленні саме у рішенні Господарського суду Закарпатської області від 23.10.2013 у справі № 907/907/13 (залишене без змін постановою Львівського апеляційного господарського суду від 04.02.2014) про задоволення позову фізичних осіб учасників Товариства з обмеженою відповідальністю "Магазин "Взуття" щодо визнання недійсним рішення загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю "Магазин "Взуття" про погодження продажу вбудованих приміщень магазину по вул. Корзо, 17 в м.Ужгород, яке оформлене протоколом № 7 від 06.07.2011.

Так, ухвалюючи рішення у справі № 907/822/24, судом було враховано встановлені у рішенні Господарського суду Закарпатської області від 23.10.2013 у справі № 907/907/13 обставини щодо порушення вимог діючого законодавства та статуту Товариства з обмеженою відповідальністю "Магазин "Взуття" під час продажу спірного нерухомого майна цього товариства внаслідок того, що загальні збори учасників цього товариства (на яких мало вирішуватися питання щодо погодження учасниками товариства продажу цього нерухомого майна та рішення яких оспорювалося самими учасниками) не скликалися та не проводилися.

Водночас суд відзначає, що саме по собі скасування 26.02.2025 судом касаційної інстанції ухвали Львівського апеляційного суду від 24.09.2024 у справі № 308/12227/13-ц не впливає на юридичну оцінку обставин у даній справі (№ 907/822/24), оскільки в оцінці поведінки Приватного підприємства "Вітана" (відповідача у справі № 907/822/24) як кінцевого набувача спірного нерухомого майна для визначення критеріїв добросовісності/ недобросовісності останнього, та, як наслідок ухвалення рішення про задоволення позову, судом враховувався не сам факт чинності такої ухвали Львівського апеляційного суду від 24.09.2024 у справі № 308/12227/13-ц, а такий критерій як прояв розумної обачності за наявності численної відкритої інформації щодо судових конфліктів з приводу цього майна та судових спорів щодо нього, що відповідає застосованим у постанові Верховного Суду від 20.11.2024 у справі № 466/11944/21 висновкам для визначення відповідних критеріїв добросовісності /недобросовісності кінцевого набувача майна, яке витребовується на користь власника.

При цьому посилання заявника на відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Магазин "Взуття" про витребування спірного нерухомого майна із застосуванням правових механізмів, визначених статями 330, 387, 388 Цивільного кодексу України без встановлення недійсності договору купівлі-продажу від 07.07.2011 суд відхиляє як необґрунтовані..

Так, Велика Палата Верховного Суду в постанові від 22.01.2025 у справі № 446/478/19 виснувала, що в разі якщо право власності на спірне нерухоме майно зареєстроване за іншою особою, то належному способу захисту права відповідає вимога про витребування від цієї особи (стягнення з неї) нерухомого майна. Задоволення віндикаційного позову щодо такого майна, тобто рішення суду про витребування нерухомого майна із чужого володіння, є підставою для внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про державну реєстрацію за позивачем права власності на нерухоме майно, зареєстроване у цьому реєстрі за кінцевим набувачем, який є відповідачем. Подібні висновки також викладені в постановах Великої Палати Верховного Суду від 07.11.2018 у справі № 488/5027/14-ц, від 14.11.2018 у справі № 183/1617/16, від 19.05.2020 у справі №916/1608/18, від 30.06.2020 у справі № 19/028-10/13, від 22.06.2021 у справі № 200/606/18, від 23.11.2021 у справі № 359/3373/16-ц.

При цьому Велика Палата Верховного Суду в постанові від 03.09.2025 у справі №911/906/23 також виснувала, що власник із дотриманням вимог статті 388 Цивільного кодексу України може витребувати належне йому майно від особи, яка є останнім його набувачем, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене до того, як воно потрапило у володіння останнього набувача. Для такого витребування оспорювання рішень органів державної влади чи місцевого самоврядування, ланцюга договорів, інших правочинів щодо спірного майна і документів, що посвідчують відповідне право, не є ефективним способом захисту права власника. У тих випадках, коли має бути застосована вимога про витребування майна з чужого незаконного володіння, вимога власника про визнання права власності чи інші його вимоги, спрямовані на уникнення застосування приписів статей 387 і 388 Цивільного кодексу України, є неефективними. Подібні висновки також викладені в постановах Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 у справі № 183/1617/16, від 21.08.2019 у справі № 911/3681/17, від 22.01.2020 у справі № 910/1809/18, від 22.06.2021 у справі № 200/606/18, від 23.11.2021 у справі № 359/3373/16-ц.

Таким чином, суд висновує, що обставина скасування судом касаційної інстанції ухвали Львівського апеляційного суду від 24.09.2024 у справі № 308/12227/13-ц та прийняття протилежного за змістом скасованого судового рішення про відмову в задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Магазин "Взуття" у зазначеній справі, не впливає на юридичну оцінку обставин, здійснену Господарським судом Закарпатської області у судовому рішенні у справі № 907/822/24, що переглядається.

Щодо справи № 308/3283/14-ц.

Як вказує заявник, у 2014 році Товариство з обмеженою відповідальністю "Магазин "Взуття" зверталося з позовом до фізичних осіб ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання за ним права власності на спірні приміщення та скасування державної реєстрації права власності за цими фізичними особами, однак рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 02.09.2014 у справі № 308/3283/14-ц, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Закарпатської області від 30.10.2014, у задоволені цього позову було відмовлено.

Заявник зазначає, що переглядаючи цю справу № 308/3283/14-ц у апеляційному порядку, апеляційний суд встановив: "…..майно на яке претендує позивач [Товариство з обмеженою відповідальністю "Магазин "Взуття"] є власністю інших осіб, які набули його на підставі правочинів, що були чинними на час розгляду справи в суді першої інстанції і є чинними на час розгляду справи в апеляційній інстанції… Вимога про скасування державної реєстрації права власності ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на нерухоме майно… …не могла бути задоволена судом першої інстанції, оскільки факт власності відповідачів [ ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ] на спірне майно має місце, а тому відсутні підстави для скасування реєстрації цього факту".

На думку заявника у вказаній цивільній справі № 308/3283/14-ц, рішення по якій набули законної сили та які, на переконання останнього, є преюдиційними у розумінні частини 4 статті 75 ГПК України, судами було встановлено факт набуття фізичними особами ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 права власності на спірне нерухоме майно, а тому ці фізичні особи мали право відчужувати Приватному підприємства "Вітана" (в т.ч. на підставі договорів від 10.10.2014 та від 04.12.2014) це майно, оскільки таке їм належало на праві власності.

Наведені аргументи заявника суд відхиляє як необґрунтовані, позаяк сама по собі обставина наявності судової справи № 308/3283/14-ц (провадження у якій було відкрито ще у 2014 році) та ухвалених у цій справі судових рішень, безпосередньо не може бути підставою для перегляду рішення Господарського суду Закарпатської області від 11.12.2024 у справі №907/822/24 за нововиявленими обставинами на підставі пункту 3 частини 2 статті 320 ГПК України, за якою (підставою) судом прийнято заяву про перегляд вказаного рішення за нововиявленими обставинами.

Разом з тим, відповідно до пункту 1 частини 2 статті 320 ГПК України підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є також істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Водночас, хоча заявником і наголошується на преюдиційності у розумінні частини 4 статті 75 ГПК України обставин, встановлених у судових рішеннях у справі № 308/3283/14-ц для розгляду спору у справі № 907/822/24, проте заява про перегляд рішення суду від 11.12.2024 у справі № 907/822/24 відповідною правовою підставою (пункту 1 частини 2 статті 320 ГПК України) не визначалася, а наявність визначених наведеною нормою процесуального закону підстав заявником жодним чином не доводиться та не обґрунтовується.

Щодо справи № 308/7502/14-ц.

В частині доводів заявника з посиланням на судову справу № 308/7502/14-ц за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Магазин "Взуття" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 про визнання недійсним договору, витребування майна та скасування державної реєстрації (провадження у якій також було відкрито раніше, ніж у даній господарській справі № 907/822/24), суд також виходить з аналогічної мотивації обґрунтування відхилення таких доводів, як і з посиланням заявника на судову справу №308/3283/14-ц.

Окрім цього, суд вважає на необхідне відзначити, що за наслідком перегляду в апеляційному порядку рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 20.03.2023 у справі № 308/7502/14-ц, ухвалою Закарпатського апеляційного суду від 27.03.2025 було прийнято відмову Товариства з обмеженою відповідальністю "Магазин "Взуття" від позову у вказаній справі, а відповідне рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 20.03.2023 визнано нечинним.

Всі інші доводи заявника з посиланням на наявні, на його думку, процесуальні недоліки, зокрема, (1) щодо незалучення до участі у справі № 907/822/24 як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Приватного підприємства "Централ-К" (яке, як зазначає заявник, було утворено 26.01.2024 шляхом виділу з Приватного підприємства "Вітана", до статутного капіталу якого відповідно до розподільчого балансу у січні 2024 року перейшло спірне нерухоме майно та яке є реальним володільцем спірного майна після дати затвердження відповідного розподільчого балансу), (2) щодо обставин вибуття спірного нерухомого майна з володіння Товариства з обмеженою відповідальністю "Магазин "Взуття" (у т.ч. доведення заявником обставин подальшого схвалення позивачем відповідного правочину), (3) щодо визначених пунктом 3 частини 1 статті 175 ГПК України, а також пунктом 3 частини 1 статті 226 ГПК України процесуальних підстав для відмови у відкритті провадження / залишення позову без розгляду у справі № 907/822/24, не можуть бути підставою для перегляду рішення Господарського суду Закарпатської області від 11.12.2024 у справі № 907/822/24 за нововиявленим обставинами, оскільки, по-перше, жодним чином не підпадають під необхідну та загальну сукупність ознак нововиявлених обставин у розумінні статті 320 ГПК України, а по-друге, спрямовані на переоцінку встановлених судом обставин та фактично спрямовані на досягнення повторного перегляду рішення.

При цьому судом також береться до уваги те, що Приватне підприємство "Централ-К", як особа, яка не брала участі у даній справі, безпосередньо вже зверталося з апеляційною скаргою на рішення Господарського суду Закарпатської області від 11.12.2024 у справі №907/822/24, за наслідком чого ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 29.07.2025 відповідно до пункту 3 частини першої статті 264 ГПК України закрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою вказаної особи на рішення Господарського суду Закарпатської області від 11.12.2024 у справі № 907/822/24.

Водночас, залишаючи без змін ухвалу Західного апеляційного господарського суду від 29.07.2025 у справі № 907/822/24, Верховний Суд у постанові від 01.10.2025 у цій справі, зокрема зазначив: "…з урахуванням установлених у справі обставин, зокрема фактичної обізнаності ПП "Вітана", а відтак і ПП "Централ-К" як особи, що виділилася з цієї юридичної особи, про наявність судових проваджень щодо спірного майна, а також відсутності активних дій ПП "Централ-К" щодо належного оформлення права власності після передання майна за розподільчим балансом, звернення ПП "Централ-К" до суду з відповідною позицією не відповідає в повній мірі належному дотриманню принципу добросовісності учасників процесу та суперечить статті 43 Господарського процесуального кодексу.

Суд бере до уваги, що ПП "Централ-К" як особа, яка утворилася в результаті виділу з ПП "Вітана" та була фактично обізнана про наявність і перебіг судових проваджень щодо спірного майна, мало реальну можливість звернутися до суду першої інстанції з заявою про вступ у справу та реалізувати свої процесуальні права належним чином, у т. ч. шляхом правонаступництва. Невчинення таких процесуальних дій на відповідному етапі та ініціювання питання лише після ухвалення рішення, та, зокрема постановлення Західним апеляційним господарським судом ухвали від 12.05.2025 у справі № 907/822/24, якою відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ПП "Вітана" на рішення Господарського суду Закарпатської області від 11.12.2024 у справі № 907/822/24, свідчить, що поведінка цієї особи спрямована не на захист свого права, а на досягнення перегляду рішення з посиланням на наявні, на його думку, процесуальні недоліки, які пов`язані насамперед з його поведінкою як до подання позову, так і під час розгляду справи судом першої інстанції.

Подібна процесуальна поведінка не може розцінюватися як добросовісна, оскільки вона суперечить призначенню процесуальних прав, визначених статтею 43 Господарського процесуального кодексу України, та фактично є спробою використати процесуальний механізм для досягнення результату, що не відповідає завданню господарського судочинства".

Згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини (далі Суд) процедура поновлення розгляду справи за нововиявленими обставинами на вимогу сторони провадження для виправлення помилок правосуддя, як така, не суперечить положенням Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) за умови відсутності зловживання (див. пункти 27-28 рішення від 18.11.2004 у справі "Правєдная проти Росії" № 69529/01 та пункт 46 рішення від 06.12.2005 справі "Попов проти Молдови" № 2). Однак, при цьому Суд наголошує, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, потрібно тлумачити в світлі Преамбули до Конвенції, яка проголошує принцип верховенства права як частину спільної спадщини держав-учасниць. Одним із аспектів принципу верховенства права є принцип правової певності, який, окрім іншого, передбачає, що якщо суд ухвалив остаточне рішення по суті спору, таке рішення не може бути піддане перегляду (див. рішення Суду у справі "Брумареску проти Румунії" від 28.10.1999). Цей принцип встановлює, що жодна сторона не вправі ставити питання про перегляд остаточного судового рішення, яке набрало чинності, лише задля нового судового розгляду і нового рішення по суті. Перегляд судового рішення не повинен бути замаскованою апеляційною процедурою, а саме лише існування двох позицій щодо способу вирішення спору не є підставою для повторного судового розгляду. Відхилення від цього принципу допустимі лише за наявності виняткових обставин (див. пункти 51-52 рішення Суду у справі "Рябих проти Росії" від 24.06.2003; ухвала Суду щодо прийнятності заяви № 62608/00 "Агротехсервіс" проти України"; пункти 42-44 рішення Суду у справі "Желтяков проти України" від 09.06.2011).

Отже, в даних обставинах перегляд рішення суду від 11.12.2024 у справі № 907/822/24 також суперечитиме принципу "res judicata", базове тлумачення якого вміщено в рішеннях Суду від 09.11.2004 у справі "Науменко проти України", від 19.02.2009 у справі "Христов проти України", від 03.04.2008 у справі "Пономарьов проти України", в яких цей принцип розуміється як елемент принципу юридичної визначеності, що вимагає поваги до остаточного рішення суду та передбачає, що перегляд остаточного та обов`язкового до виконання рішення суду не може здійснюватися лише з однією метою домогтися повторного розгляду та винесення нового рішення у справі.

Таким чином з урахуванням викладеного вище вбачається, що у даному випадку відсутні обставини для перегляду рішення Господарського суду Закарпатської області від 11.12.2024 у справі № 907/822/24 за нововиявленими обставинами, відтак і підстави для відмови у задоволені позовних вимог про витребування з чужого незаконного володіння Приватного підприємства "Вітана" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Магазин "Взуття" спірного нерухомого майна.

Враховуючи вище встановлені обставини, суд відмовляє у задоволенні заяви Приватного підприємства "Вітана" за вх.№ 02.3.1-05/1307/25 від 21.10.2025 про перегляд рішення Господарського суду Закарпатської області від 11.12.2024 у справі № 907/822/24 за нововиявленими обставинами та поворот виконання рішення та залишає таке рішення в силі.

Судовий збір за подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами відповідно до статті 129 ГПК України покладається на заявника.

Керуючись статтями 233, 234, 235, 320, 321, 322, 325 Господарського процесуального кодексу України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви Приватного підприємства "Вітана" за вх.№ 02.3.1-05/1307/25 від 21.10.2025 про перегляд рішення Господарського суду Закарпатської області від 11.12.2024 у справі № 907/822/24 за нововиявленими обставинами та поворот виконання рішення відмовити.

Рішення Господарського суду Закарпатської області від 11.12.2024 у справі №907/822/24 залишити в силі.

Вебадреса сторінки на офіційному вебпорталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі, що розглядається http://court.gov.ua/fair/sud5008/ або http://www.reyestr.court.gov.ua.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в порядку та строк, встановлені статтями 254-257 Господарського процесуального кодексу України.

Повну ухвалу складено та підписано 30.03.2026.

Суддя Д. Є. Мірошниченко