РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

07.04.2026Справа № 910/196/26
Суддя Мудрий С.М., розглянувши справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Автівна"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Акріс-Захід"

про стягнення 148 648,00 грн

Представники сторін: не викликалися

ВСТАНОВИВ:

У січні 2026 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Автівна" (далі-ТОВ "Автівна") звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Акріс-Захід" (далі - ТОВ "Акріс-Захід") 148648,00 грн, з яких: 113 760,00 грн - основний борг, 34 888,48 грн - пеня.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у рамках виконання Договору на технічне обслуговування №05-07/2024/1244 від 05.07.2024 Позивачем було виконані роботи на загальну суму 181 920,00 грн, які були сплачені Відповідачем частково лише у розмірі 68160,00 грн.

У зв`язку з неповною оплатою ТОВ "Акріс-Захід" вартості виконаних робіт за вказаним правочином, ТОВ "Акріс-Захід" звернулося з даним позовом до суду.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.01.2026 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у даній справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання). Встановлено сторонам строки для подання заяв по суті справи.

23.01.2026 через систему "Електронний суд" ТОВ "Акріс-Захід" подало відзив, в якому просило відмовити у задоволенні позову, оскільки Відповідачем не підписувалося Акту приймання передачі від 01.11.2024 на суму 181 920,00 грн, ані жодного іншого документу у межах виконання Договору на технічне обслуговування №05-07/2024/1244 від 05.07.2024 на суму 181 920,00 грн. Згідно призначення платежу по інформаційному повідомленню про зарахування коштів №547666 від 13.02.2025 68 160,00 грн були сплачені за послуги з ремонту та обслуговування техніки згідно рахунку №124 від 27.08.2024 та Акту надання послуг №124 від 27.08.2024 на суму 68 160,00 грн.

Жодних інших заяв по суті справі, заяв чи клопотань сторонами не надано.

Відповідно до статті 248 ГПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Водночас, суд враховує, що відповідно до частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд. його справи упродовж розумного строку.

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

З огляду на практику Європейського суду з прав людини, критеріями розумних строків є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника (справи "Федіна проти України" від 02.09.2010, "Смірнова проти України" від 08.11.2005, "Матіка проти Румунії" від 02.11.2006, "Літоселітіс проти Греції" від 05.02.2004 та інші).

Приймаючи до уваги зазначені вище обставини, для визначення обставин справи, які підлягають встановленню, та вчинення інших дій з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи по суті, а також виконання завдання розгляду справи по суті, розгляд справи здійснено за межами строків, встановлених ГПК України, проте в розумні строки.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає позовні вимоги ТОВ "Автівна" частково обґрунтованими.

05.07.2024 між ТОВ "Акріс-Захід" (за текстом договору - Замовник) та ТОВ "Автівна" (за текстом договору - Виконавець) було укладено договір на технічне обслуговування та ремонт транспортних засобів №05-07/2024/1244, за змістом якого:

- пункт 1.1.: Відповідно до умов цього Договору, Виконавець зобов`язується виконувати ремонт та технічне обслуговування наданих Замовником транспортних засобів (їх складових частин) (за текстом договору - "ТЗ" та/або "ТЗ (його складові частини)") з використанням відповідних запасних частин та витратних матеріалів Виконавця (далі за текстом - "роботи" та/або "виконання робіт"), а Замовник зобов`язується своєчасно приймати та сплачувати за такі роботи на умовах, визначених цим Договором;

- пункт 1.2.: Роботи, зазначені в п. 1.1. Договору, спрямовані на підтримання ТЗ Замовника в технічно справному стані, належному технічному вигляді та на виконання вимог нормативних актів щодо надійності та безпеки руху;

- пункт 2.1.: Виконання робіт за цим Договором здійснюється на підставі кожного окремого звернення Замовника або його уповноваженого представника;

- пункт 2.2.: Роботи за цим Договором виконуються відповідно до наряд-замовлень та/або додатків, які оформлюються за кожним окремим зверненням Замовника або його уповноваженого представника і є невід`ємними частинами цього Договору. В наряд-замовленнях та/або додатках до цього Договору Сторони погоджують: вид робіт, їх перелік, вартість та строки виконання, а також перелік, каталожний номер і кількість запасних частин та витратних матеріалів, необхідних для виконання відповідних робіт, та їх вартість (у разі якщо роботи виконуються із запасних частин і витратних матеріалів Виконавця), та інші витрати Виконавця, що безпосередньо пов`язані з виконанням відповідних робіт тощо;

- пункт 2.6.: Передача ТЗ (його складових частин) для виконання робіт та його повернення після виконання відповідних робіт здійснюється у присутності Замовника або його уповноваженого представника за відповідним Актом приймання-передачі;

- пункт 2.14.: Приймання-передача результату виконаних робіт за цим Договором здійснюється Сторонами за Актами виконаних робіт, в яких зазначається: перелік виконаних робіт та їх вартість, перелік і вартість використаних Виконавцем запасних частин і/або втратних матеріалів та/або перелік запасних частин і/або витратних матеріалів, наданих Замовником для виконання робіт, тощо;

- пункт 5.1.: Ціна (вартість) робіт, а також у разі потреби ціна (вартість) витратних матеріалів і/або запасних частин Виконавця, необхідних для виконання відповідних робіт та інші витрати Виконавця, що в сукупності становить загальну вартість робіт за кожним окремим зверненням Замовника або його уповноваженого представника погоджується Сторонами в наряд-замовленнях та/або додатках до даного Договору;

- пункт 5.2.: Замовник здійснює оплату за роботи (у т.ч. за запасні частини та/або витратні матеріали Виконавця у разі їх використання під час виконання відповідних робіт за цим Договором) у розмірі 100% від загальної вартості відповідних робіт протягом 10 (десяти) робочих днів з моменту підписання уповноваженими представниками обох Сторін відповідного Акту виконаних робіт та отримання Замовником від Виконавця відповідного рахунку-фактури, якщо інші умови і строки оплати не будуть передбачені Сторонами у додатках та/або додаткових угодах до цього Договору;

- пункт 5.3.: Розрахунки за цим Договором здійснюються Замовником на підставі виставлених Виконавцем рахунків-фактур у національній валюті України - в гривні, шляхом перерахування грошових коштів в безготівковій формі на банківський рахунок Виконавця.

- пункт 6.2.: За прострочення оплати за виконані роботи за цим Договором, Замовник сплачує Виконавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період такого порушення, від суми заборгованості за кожен день прострочення.

За твердженнями Позивача, ним було виконано роботи по ремонту автомобіля Відповідача загальною вартістю 181 920,00 грн, що підтверджується Актом приймання-передачі від 01.11.2024.

Вартість проведеного ремонту була частково сплачена Відповідачем у розмірі 68 160,00 грн, що підтверджується інформаційним повідомленням про зарахування коштів №547666 від 13.02.2025.

Жодних інших доказів оплати матеріали справи не містять та не були надані Відповідачем.

З метою досудового врегулювання спору, ТОВ "Автівна" звернулося до ТОВ "Акріс-Захід" з листом-вимогою вих.№29/12-2025 від 29.12.2025, в якій вимагало сплатити решту вартості ремонту у розмірі 113 760,00 грн у термін до 05.01.2026.

Однак вищезазначена претензія була залишена без відповіді та задоволення.

У зв`язку з несплатою у повному обсязі ТОВ "Акріс-Захід" вартості виконаних робіт за Договором на технічне обслуговування №05-07/2024/1244 від 05.07.2024, ТОВ "Автівна" звернулося з даним позовом до суду.

Статтею 11 ЦК України визначено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною 1 статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до статей 6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідності до статті 509 ЦК України та статті 173 ГК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

За приписами частини 1 статті 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Аналогічне положення мітиться в частині 1 статті 526 ЦК України.

Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Даючи оцінку правовідносинам, що склались між сторонами в ході виконання Договору №05-07/2024/1244 від 05.07.2024, суд дійшов висновку, що такий за своєю правовою природою є договором підряду, за яким, відповідно до статті 837 ЦК України, одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Отже, укладення Договору №05-07/2024/1244 від 05.07.2024 було спрямоване на проведення ТОВ "Автівна" ремонту та одночасного обов`язку ТОВ "Акріс-Захід" по здійсненню оплати вартості таких робіт.

Відповідно до частини 1 статті 839 ЦК України підрядник зобов`язаний виконати роботу, визначену договором підряду, із свого матеріалу і своїми засобами, якщо інше не встановлено договором.

У договорі підряду визначається ціна роботи або способи її визначення. Ціна роботи у договорі підряду включає відшкодування витрат підрядника та плату за виконану ним роботу (частини 1, 3 стаття 843 ЦК України).

За положеннями частини 1 статті 853 ЦК України замовник зобов`язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові. Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі.

Як було раніше зазначено судом, за положеннями пункту 2.14. Договору приймання-передача результату виконаних робіт за цим Договором здійснюється Сторонами за Актами виконаних робіт, в яких зазначається: перелік виконаних робіт та їх вартість, перелік і вартість використаних Виконавцем запасних частин і/або втратних матеріалів та/або перелік запасних частин і/або витратних матеріалів, наданих Замовником для виконання робіт, тощо.

Замовник здійснює оплату за роботи (у т.ч. за запасні частини та/або витратні матеріали Виконавця у разі їх використання під час виконання відповідних робіт за цим Договором) у розмірі 100% від загальної вартості відповідних робіт протягом 10 (десяти) робочих днів з моменту підписання уповноваженими представниками обох Сторін відповідного Акту виконаних робіт та отримання Замовником від Виконавця відповідного рахунку-фактури, якщо інші умови і строки оплати не будуть передбачені Сторонами у додатках та/або додаткових угодах до цього Договору (пункт 5.2. означеного правочину).

За твердженнями Позивача, ним було виконано роботи по ремонту автомобіля Відповідача загальною вартістю 181 920,00 грн, що підтверджується Актом приймання-передачі від 01.11.2024.

Зі змісту вказаного акту вбачається, що він був підписаний зі сторони Позивача - директором Фетісовим В.С. та скріпний печаткою ТОВ "Автівна", а зі сторони Відповідача - директором Репрінцевим В.В.

Однак за твердженнями Відповідача, Акт приймання-передачі від 01.11.2024 підписаний невідомою особою та відсутній на обліку Відповідача.

Згідно з частиною 1 статті 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Відповідно до частини 3 статті 13 та частини 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (частина 1 статті 77 ЦПК України).

Верховний Суд у ході касаційного перегляду судових рішень неодноразово звертався до категорії стандарту доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Обставина, про яку стверджує сторона, підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови Верховного Суду від 02.10.2018 у справі №910/18036/17, від 23.10.2019 у справі №917/1307/18, від 18.11.2019 у справі №902/761/18, від 04.12.2019 у справі №917/2101/17, від 08.11.2023 у справі №16/137б/83б/22б (910/12422/20).

Виходячи із зазначено, саме Відповідач, страждуючи про підписання Акту приймання-передачі від 01.11.2024 неуповноваженою особою, повинен довести обставину, що вказаний документи було підписано не Репрінцевим В.В.

Належним доказом, який би міг засвідчити належність підпису особи на письмових документах, є саме висновок почеркознавчої експертизи (аналогічний висновок щодо застосування норм права у подібних правовідносинах наведено у постановах Верховного Суду: від 18.01.2023 у справі №601/2139/21, від 24.05.2023 у справі №567/792/22, від 19.06.2023 у справі №601/1965/21, від 21.06.2023 у справі № 567/874/22).

Проте відповідного клопотання Відповідач не заявляв і не надав жодних доказів, які б спростовували б обставину підписання Акту приймання-передачі від 01.11.2024 Репрінцевим В.В.

Відповідно до приписів частин 1-3 статті 39 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю" виконавчий орган товариства здійснює управління поточною діяльністю товариства. До компетенції виконавчого органу товариства належить вирішення всіх питань, пов`язаних з управлінням поточною діяльністю товариства, крім питань, що належать до виключної компетенції загальних зборів учасників та наглядової ради товариства (у разі утворення). Виконавчий орган товариства підзвітний загальним зборам учасників і наглядовій раді товариства (у разі утворення) та організовує виконання їхніх рішень.

Одноосібний виконавчий орган товариства або голова колегіального виконавчого органу товариства може діяти від імені товариства без довіреності. Статут товариства може передбачати можливість кожного або окремих членів колегіального виконавчого органу діяти від імені товариства без довіреності або можливість усіх чи окремих членів виконавчого органу вчиняти дії від імені товариства без довіреності виключно разом. Якщо член виконавчого органу на час своєї відсутності призначив тимчасового виконувача обов`язків, такий член виконавчого органу несе солідарну відповідальність перед товариством разом із призначеною ним особою (частина 10 статті 39 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю").

Відповідно до Наказу від 26.07.2024 Репрінцев В.В. приступив до виконання повноважень директора ТОВ "Акріс-Захід".

Водночас судом встановлено, що відповідно до Відповіді №2567083 від 06.04.2026 з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань з 01.10.2025 керівником (директором) ТОВ "Акріс-Захід" є Лижньова Людмила Миколаївна.

Отже, Акт приймання-передачі від 01.11.2024 було підписано колишнім керівником (директором) ТОВ "Акріс-Захід" Репрінцевим В.В.

Судом також відхиляються доводи Відповідача про те, що вищезазначеній акт не відповідає вимогам первинного документу, передбаченим Законом України "Про Бухгалтерський облік та бухгалтерську звітність", оскільки, по-перше, згідно положень Договору №05-07/2024/1244 від 05.07.2024 приймання-передача результату виконаних робіт підтверджується Актом виконаних робіт; по-друге, спірний акт містить усі обов`язкові реквізити, які має містити первинний документ у розумінні статті 9 вищевказаного Закону.

З огляду на те, що Акт приймання-передачі від 01.11.2024 було підписано уповноваженими представниками сторін, суд дійшов до висновку, що вартість виконаних робіт за вказаним актом становить 181 920,00 грн.

Умовою виконання зобов`язання є строк (термін) його виконання. Дотримання строку виконання є одним із критеріїв належного виконання зобов`язання, оскільки прострочення є одним із проявів порушення зобов`язання. Строк (термін) виконання зобов`язання за загальним правилом, узгоджується сторонами в договорі.

Згідно з частиною 1 статті 854 ЦК України якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов`язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково.

Відповідно до пункту 5.2. Договору Замовник здійснює оплату за роботи (у т.ч. за запасні частини та/або витратні матеріали Виконавця у разі їх використання під час виконання відповідних робіт за цим Договором) у розмірі 100% від загальної вартості відповідних робіт протягом 10 (десяти) робочих днів з моменту підписання уповноваженими представниками обох Сторін відповідного Акту виконаних робіт та отримання Замовником від Виконавця відповідного рахунку-фактури, якщо інші умови і строки оплати не будуть передбачені Сторонами у додатках та/або додаткових угодах до цього Договору.

У той же час, за своєю правовою природою рахунок на оплату товару не є первинним документом, а є документом, який містить тільки платіжні реквізити, на які потрібно перераховувати грошові кошти в якості оплати за надані послуги, тобто, носить інформаційний характер. Ненадання рахунку не є відкладальною умовою у розумінні приписів статті 212 ЦК України та не є простроченням кредитора у розумінні статті 613 ЦК України, а тому не звільняє Відповідача від обов`язку оплатити товар. Така правова позиція є сталою в судовій практиці і викладена в постановах Верховного Суду від 28.03.2018 у справі №910/32579/15, від 22.05.2018 у справі №923/712/17, від 21.01.2019 у справі №925/2028/15, від 02.07.2019 у справі №918/537/18, від 29.08.2019 у справі №905/2245/17, від 26.02.2020 у справі №915/400/18 і Суд не вбачає підстав для відступу від зазначеної позиції у цій справі.

Отже, Замовник повинен здійснити оплату за роботи у розмірі 100% від загальної вартості відповідних робіт протягом 10 (десяти) робочих днів з моменту підписання уповноваженими представниками обох Сторін відповідного Акту виконаних робіт.

Оскільки Акт приймання-передачі було підписано 01.11.2024, останнім днем оплати вартості виконаних робіт було 15.11.2024.

Таким чином, у зв`язку з неналежним виконанням ТОВ "Акріс-Захід" своїх зобов`язань за Договором №05-07/2024/1244 від 05.07.2024 щодо оплати вартості виконаних робіт у розмірі 113 760,00 грн (181 920,00 грн - 68 160,00 грн), строк оплати якого настав, суд дійшов висновку про наявність в останнього основної суми заборгованості у вищезазначеному розмірі.

Також, ТОВ "Автівна" заявлено до стягнення 34 888,48 грн пені, нарахованої за період з 07.01.2025 по 07.01.2026, на суму боргу у розмірі 113 760,00 грн.

Відповідно до частини 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Невиконання зобов`язання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) статтею 610 ЦК України кваліфікується як порушення зобов`язання.

Правові наслідки порушення юридичними і фізичними особами своїх грошових зобов`язань передбачені, зокрема, приписами статей 549-552, 611, 625 ЦК України.

Стаття 549 ЦК України визначає неустойку (штраф, пеню) як грошову суму або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення ним зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Статтею 230 ГК України (у редакції, яка була чинною у періоди розрахунку штрафних санкцій) було визначено, що штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми, які учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі неналежного виконання господарського зобов`язання. Цією ж статтею визначено види штрафних санкцій - неустойка, штраф, пеня.

Відповідно до частини 4 статті 231 ГК України у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Вищенаведеними положеннями законодавства передбачалося, що вказані штрафні санкції можуть бути стягнуті лише у тому випадку (якщо не встановлено законом), коли основне зобов`язання прямо забезпечено неустойкою (пеня, штраф) у чинному договорі, а також ним встановлено її розмір (встановлено за згодою сторін).

За положеннями 6.2. Договору за прострочення оплати за виконані роботи за цим Договором, Замовник сплачує Виконавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період такого порушення, від суми заборгованості за кожен день прострочення.

Водночас згідно з частиною 6 статті 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Застосування в тексті господарського договору формулювання "за кожен день прострочення" не можна вважати установленням іншого, ніж визначеного частиною шостою статті 232 ГК України, строку нарахування штрафних санкцій (зокрема, пені). Таке формулювання лише повторює вирізняльну характеристику пені (поденне її нарахування) та характеризує її механізм визначення (розрахунку), однак жодним чином не впливає на можливість зменшення або збільшення строку нарахування пені, визначеного законом чи договором (правова позиція викладена у постанові Великої палати Верховного Суду від 16.10.2024 у справі №911/952/22).

Разом із цим, Законом України №4196-IX від 09.01.2025 визнано Господарський кодекс України (Відомості Верховної Ради України, 2003 р., №№ 18-22, ст. 144) таким, що втратив чинність, з дня введення в дію цього Закону.

Оскільки Закон України №4196-IX від 09.01.2025 було введено в дію 28.08.2025, тому з цієї дати ГК України втратив чинність.

З урахуванням вищевикладеного, дослідивши розрахунок пені, суд вважає його частково необґрунтованим, оскільки Позивачем не враховано, що пеня нараховується за прострочення виконання зобов`язання, тобто у даній справі нарахування пені необхідно було здійснювати з 16.11.2024, а тому згідно частини 6 статті 232 ГК України, нарахування пені припинилося 16.05.2024 та продовжилося після скасування ГК України.

З урахуванням зазначеного та враховуючи положення частини 2 статті 237 ГПК України, обґрунтований розмір пені становить 24 936,81 грн, з яких:

12 086,61 грн, нарахованих за період з 07.01.2025 по 16.05.2025, на суму боргу у розмірі 113760,00 грн;

12 850,20 грн, нарахованих за період з 28.08.2025 по 07.01.2026, на суму боргу у розмірі 113760,00 грн.

Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з частинами 1-3 статті 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до частини 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (частина 1 статті 86 ГПК України).

Отже, позов ТОВ "Автівна" підлягає частковому задоволенню.

Судовий збір згідно статті 129 ГПК України та з урахуванням положень частини 3 статті 4 Закону України "Про судовий збір" покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 129, 236-238, 240, 241, 252 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Акріс-Захід" (01032, місто Київ, вулиця Жилянська, будинок 106-Б, ідентифікаційний код 43706726) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Автівна" (07400, Київська область, Броварський район, місто Бровари, вулиця Залізнична, будинок 5; ідентифікаційний код 45485191) 113 760 (сто тринадцять тисяч сімсот шістдесят) грн 00 коп. основний боргу, 24 936 (двадцять чотири тисячі дев`ятсот тридцять шість) грн 81 коп. пені та 2 484 (дві тисячі чотириста вісімдесят чотири) грн 17 коп. судового збору.

3. В іншій частині позову відмовити.

4. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Відповідно до частин 1, 2 статті 241 ГПК України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СуддяСергій МУДРИЙ