РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

12.01.2026Справа № 910/11877/25

Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Літвінової М.Є.

за участю секретаря судового засідання: Лобок К.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "СОЛАР М"

до Державного підприємства "Гарантований покупець"

про стягнення 4 913 924, 35 грн

Представники учасників справи:

Від позивача: Проскурня Т.В.;

Від відповідача: Фартушна В.Л.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "СОЛАР М" (далі - позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва із позовом до Державного підприємства "Гарантований покупець" (далі - відповідач) про стягнення 5 225 959, 24 грн, з яких: 5 030 142, 14 грн основний борг, 129 403, 92 грн інфляційні втрати та 3 % річних у розмірі 66 413, 18 грн.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги позивач зазначає, що відповідачем порушено умови Договору № 16823/01 від 04.04.2019 в частині повної та своєчасної оплати за поставлену позивачем електричну енергію, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду за захистом своїх прав та законних інтересів.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 29.09.2025 відкрито провадження у справі, вирішено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 27.10.2025.

16.10.2025 через відділ діловодства суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач заперечив проти заявлених позовних вимог та зазначив, що станом на 02.10.2025 позивач має перед відповідачем заборгованість у розмірі 3 612 180,78 грн з яких: 3 612 097,58 грн за послугу з відшкодування частки відшкодування вартості небалансу електричної енергії балансуючої групи гарантованого покупця; 80,20 грн за послугу з відшкодування вартості відхилення, що підтверджується оборотами рахунку 36181 та оборотами рахунку 3618, а тому за доводами відповідача, враховуючи існуючий борг позивача перед відповідачем за договором про участь у балансуючій групі гарантованого покупця від 14.02.2024 № 1988/07/24, в силу положень підпункт 12 пункту 1 постанови НКРЕКП № 332, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 3 612 180,78 грн задоволенню не підлягають.

Також відповідач зазначає, що п. 11.4 Порядку № 641 передбачено, що при визначенні суми коштів для здійснення остаточного місячного платежу за відпущену продавцем за "зеленим" тарифом у попередньому розрахунковому періоді (місяці) електричну енергію гарантованим покупцем, зокрема враховується сума коштів, сплачених такому продавцю за "зеленим" тарифом шляхом здійснення авансових платежів, та сума коштів, отриманих гарантованим покупцем від ОСП відповідно до Договору про надання послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел.

За існуючого алгоритму розрахунків, обов`язок Гарантованого покупця щодо оплати 100% вартості електричної енергії обумовлений 100% оплатою ОСП послуги перед Гарантованим покупцем у відповідному розрахунковому періоді.

Крім того, відповідач у відзиві на позовну заяву зазначив про наявність форс - мажорних обставин та вказав на те, що зважаючи на важливість Гарантованого покупця для економіки України, беручи до уваги соціальну спрямованість його діяльності, особливо в період дії режиму воєнного стану, вбачається настання обставин непереборної сили, що унеможливлює стягнення з відповідача основного боргу та просив суд відмовити у задоволенні заявлених позовних вимог.

19.10.2025 через систему "Електронний суд" від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в якому позивач просив суд зменшити розмір позовних вимог та стягнути з відповідача суму заборгованості 4 913 924, 35 грн., з яких: 4 690 075, 64 грн основна заборгованість, 146 999, 47 грн інфляційні втрати та 3 % річних у розмірі 76 849, 24 грн.

Представник відповідача у підготовчому засіданні 27.10.2025 заявив усне клопотання про відкладення підготовчого засідання.

Представник позивача у підготовчому засіданні 27.10.2025 заперечив проти задоволення усного клопотання представника відповідача про відкладення підготовчого засідання.

Судом у підготовчому засіданні 27.10.2025 постановлено ухвалу, яку занесено до протоколу судового засідання, про задоволення усного клопотання представника відповідача про відкладення підготовчого засідання. Підготовче засідання відкладено на 17.11.2025.

27.10.2025 через систему "Електронний суд" від представника відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив.

Представник позивача у підготовчому засіданні 17.11.2025 підтримав клопотання про зменшення розміру позовних вимог, яке міститься у відповіді на відзив.

Судом у підготовчому засіданні 17.11.2025 постановлено ухвалу, яку занесено до протоколу судового засідання, про задоволення клопотання представника позивача про зменшення розміру позовних вимог, спір вирішується з її урахуванням.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.11.2025 закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи № 910/11877/25 по суті на 17.12.2025.

Представник позивача у судовому засіданні 17.12.2025 підтримав заявлені позовні вимоги.

Представник відповідача у судовому засіданні 17.12.2025 заперечив проти заявлених позовних вимог.

Судом у судовому засіданні 17.12.2025 постановлено ухвалу, яку занесено до протоколу судового засідання про оголошення перерви по розгляду справи по суті на 12.01.2026.

Представник позивача у судовому засіданні 12.01.2026 підтримав заявлені позовні вимоги, повідомив про намір подати заяву про стягнення витрат на правову допомогу.

Представник відповідача у судовому засіданні 12.01.2026 заперечив проти задоволення заявлених позовних вимог, з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву.

Судом, враховано, що в силу вимог частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини 1 статті 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України").

Відповідно до Листа Верховного Суду України головам апеляційних судів України № 1-5/45 від 25 січня 2006, у цивільних, адміністративних і господарських справах перебіг провадження для цілей статті 6 Конвенції розпочинається з моменту подання позову і закінчується винесенням остаточного рішення у справі.

Критерії оцінювання "розумності" строку розгляду справи є спільними для всіх категорій справ (цивільних, господарських, адміністративних чи кримінальних). Це - складність справи, поведінка заявника та поведінка органів державної влади (насамперед, суду). Відповідальність держави за затягування провадження у справі, як правило, настає у випадку нерегулярного призначення судових засідань, призначення судових засідань з великими інтервалами, затягування при передачі або пересиланні справи з одного суду в інший, невжиття судом заходів до дисциплінування сторін у справі, свідків, експертів, повторне направлення справи на додаткове розслідування чи новий судовий розгляд.

Всі ці обставини судам слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, а збільшення кількості звернень до Європейського суду з прав людини не лише погіршує імідж нашої держави на міжнародному рівні, але й призводить до значних втрат державного бюджету.

Після судових дебатів суд оголосив про перехід до стадії ухвалення судового рішення, оголошення перерви у судовому засіданні та час проголошення рішення в судовому засіданні 12.01.2026.

У судовому засіданні 12.01.2026 було проголошено вступну та резолютивну частини рішення та повідомлено, що повне рішення суду буде складено у термін, передбачений ч. 6 ст. 233 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача та відповідача, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

04.04.2019 між Державним підприємством "Енергоринок" та Товариством з обмеженою відповідальністю "СОЛАР М" укладено договір № 16823/01.

26.07.2019 між Державним підприємством "Енергоринок", Державним підприємством "ГАРАНТОВАНИЙ ПОКУПЕЦЬ" та Товариством з обмеженою відповідальністю "СОЛАР М" укладена додаткова угода №469/01 до договору №16823/01 про зміну сторони договору з ДП "Енергоринок" на ДП "ГАРАНТОВАНИЙ ПОКУПЕЦЬ", умови якої відповідають Порядку № 641 та типовому договору купівлі-продажу електричної енергії за "зеленим" тарифом, затвердженого постановою НКРЕКП від 26.04.2019 №641.

В подальшому, між позивачем та відповідачем укладені додаткові угоди до договору: від 21.08.2019 № 541/01, від 16.10.2019 № 821/01, від 12.03.2020 № 378/01/20, від 23.02.2021 № 795/01/21, від 25.03.2023 № 1359/07/23, від 25.01.2024 № 618/07/24.

Відповідно до п.1.1 Договору у редакції Додаткової угоди від 25.1.2024 р. №618/07/24 продавець за «зеленим» тарифом зобов`язується продавати, а гарантований покупець зобов`язується купувати електричну енергію в точках комерційного обліку електричної енергії, відпущену генеруючими одиницями продавця, включеними до балансуючої групи гарантованого покупця, та здійснювати її оплату відповідно до умов цього Договору та чинного законодавства України, у тому числі Порядку купівлі гарантованим покупцем електричної енергії, виробленої з альтернативних джерел, затвердженого постановою НКРЕКП від 26.04.2019 №641 (далі - Порядок).

Згідно з п.2.3, 2.4. договору продавець здійснює продаж електричної енергії гарантованому покупцю встановленим Регулятором для кожної генеруючої одиниці "зеленим" тарифом урахуванням надбавки до нього, та іншими цінами, у випадках, передбачених Законом України "Про ринок електричної енергії та Порядком, у національній валюті України.

Вартість електричної енергії, купленої гарантованим покупцем у продавця розрахунковому місяці, визначається відповідно до Порядку.

Відповідно до пункту 3.2. договору, розрахунок за куплену гарантованим покупцем електроенергію здійснюється грошовими коштами, що перераховуються на поточний рахунок продавця за "зеленим" тарифом, з урахуванням ПДВ.

Пунктом 3.3 Договору у редакції Додаткової угоди від 25.1.2024 р. №618/07/24 встановлено, що оплата електричної енергії, купленої гарантованим покупцем у продавців у розрахунковому місяці, формування актів купівлі - продажу електричної енергії здійснюються відповідно до Порядку.

У п. 4.4 договору сторони погодили, що гарантований покупець зобов`язаний, зокрема купувати у продавця за "зеленим" тарифом вироблену електричну енергію, своєчасно та в повному обсязі здійснювати своєчасні розрахунки за куплену у продавця за "зеленим" тарифом електричну енергію.

У пункті 7.4 договору сторони погодили, що цей Договір набирає чинності з дати його підписання сторонами та діє на строк дії "зеленого" тарифу.

Між позивачем та відповідачем були підписані акти купівлі-продажу електроенергії, за якими, як стверджує позивач, не було проведено розрахунки у повному обсязі, а саме:

- від 25 січня 2024 року на суму 682 298,76 грн (у т.ч. ПДВ);

- від 31 січня 2024 року на суму 276 753,14 грн ( у т.ч. ПДВ);

- від 29 лютого 2024 року на суму 1 511 125,50 грн (у т.ч. ПДВ);

- від 31 березня 2024 року на суму 2 468 547,12 грн (у т.ч. ПДВ);

- від 30 квітня 2024 року на суму 3 182 790, 92 грн (у т.ч. ПДВ);

- від 31 травня 2024 року на суму 4 090 579,60 грн (у т.ч. ПДВ);

- від 30 червня 2024 року на суму 4 659 587,40 грн (у т.ч. ПДВ);

- від 31 липня 2024 року на суму 5 033 422, 33 грн (у т.ч. ПДВ);

- від 31 серпня 2024 року на суму 4 615 009,50 грн (у т.ч. ПДВ);

- від 30 вересня 2024 року на суму 3 521 378,22 грн (у т.ч. ПДВ);

- від 31 жовтня 2024 року на суму 2 557 660,12 грн (у т.ч. ПДВ);

- від 30 листопада 2024 року на суму 1 461 343,70 грн (у т.ч. ПДВ);

- від 31 грудня 2024 року на суму 629 160,04 грн (у т.ч. ПДВ);

- від 31 січня 2025 року на суму 1 131 638,29 грн (у т.ч. ПДВ);

- від 28 лютого 2025 року на суму 2 789 666,10 грн (у т.ч. ПДВ);

- від 31 березня 2025 року на суму 2 802 746,77 грн (у т.ч. ПДВ);

- від 30 квітня 2025 року на суму 3 675 625,76 грн (у т.ч. ПДВ);

- від 31 травня 2025 року на суму 4 140 696,94 грн (у т.ч. ПДВ);

- від 30 червня 2025 року на суму 4 592 965,99 грн (у т.ч. ПДВ);

- від 31 липня 2025 року на суму 6 185 672,74 грн (у т.ч. ПДВ).

Як зазначає позивач у позовній заяві, у 2024 році ним було поставлено електричної енергії відповідачу на загальну суму 34 689 656,35 грн.

Однак, як вбачається з матеріалів справи, відповідачем було частково сплачено заборгованість за січень - грудень 2024 на загальну суму 30 907 233, 50 грн, що підтверджується наступними платіжними інструкціями: від 15 січня 2024 року № 336 864, від 18 січня 2024 року № 337 653, від 25 січня 2024 року № 338 597, від 31 січня 2024 року № 339 366, від 25 квітня 2025 року №474 627, від 15 лютого 2024 року № 346 810, від 22 лютого 2024 року № 349 280, від 20 лютого 2024 року № 347 518, від 26 лютого 2024 року №350 075, від 5 березня 2024 року № 350 862, від 14 березня 2024 року №351 777, від 24 грудня 2024 року № 431 145, від 15 березня 2024 року №352 550, від 20 березня 2024 року №353 397, від 25 березня 2024 року №354 374, від 27 березня 2024 року №354 887, від 11 квітня 2024 року №357 364, від 24 грудня 2024 року №432 911, від 15 квітня 2024 року №358 090, від 22 квітня 2024 року №358 901, від 25 квітня 2024 року №359 803, від 30 квітня 2024 року № 360 628, від 14 травня 2024 року № 365 468, від 14 травня 2024 року № 366 272, від 22 травня 2024 року № 370 369, від 07 жовтня 2024 року № 405 929, від 08 листопада 2024 року № 416 461, від 11 березня 2025 року № 458 835, від 15 травня 2024 року № 367 118, від 22 травня 2024 року № 369 555, від 27 травня 2024 року № 371 398, від 29 травня 2024 року № 372 259, від 11 червня 2024 року № 373 864, від 08 листопада 2024 року № 417 298, від 14 листопада 2024 року № 420 742, від 25 квітня 2025 року № 475 506, від 19 травня 2025 року № 479 961, від 17 червня 2024 року № 374 818, від 21 червня 2024 року № 375 711, від 25 червня 2024 року № 376 685, від 17 липня 2024 року № 384 705, від 8 листопада 2024 року № 418 099, від 14 листопада 2024 року № 421 543, від 09 червня 2025 року № 483 663, від 15 липня 2024 року № 383 840, від 26 липня 2024 року № 385 626, від 09 серпня 2024 року № 389 207, від 22 серпня № 391 887, від 08 листопада 2024 року № 418 936, від 14 листопада 2024 року № 423 236, від 31 грудня 2024 року № 438 879, від 12 березня 2025 року № 461 369, від 24 березня 2025 року № 464 919, від 01 квітня 2025 року № 468 397, від 07 квітня 2025 року № 469 536, від 15 серпня 2024 року № 390 147, від 20 серпня 2024 року № 391 028, від 26 серпня 2024 року № 393 554, від 30 серпня 2024 року № 395 439, від 4 вересня 2024 року № 396 289, від 12 вересня 2024 року № 397 248, від 14 листопада 2024 року № 424 085, від 05 грудня 2024 року № 429 387, від 31 грудня 2024 року № 439 710, від 24 лютого 2025 року № 453 434, від 26 лютого 2025 року № 455 268, від 16 вересня 2024 року № 398 162, від 25 вересня 2024 року № 400 804, від 27 вересня 2024 року № 403 336, від 4 жовтня 2024 року № 405 078, від 16 жовтня 2024 року № 408 549, від 31 грудня 2024 року № 437 164, від 15 жовтня 2024 року № 407 733, від 25 жовтня 2024 року № 410 435, від 29 жовтня 2024 року № 412 078, від 31 жовтня 2024 року № 413 880, від 18 листопада 2024 року № 425 729, від 28 лютого 2025 року № 457 797, від 11 березня 2025 року № 459 731, від 15 листопада 2024 року № 424 876, від 20 листопада 2024 року № 426 615, від 27 листопада 2024 року № 427 543, від 28 листопада 2024 року № 428 446, від 12 грудня 2024 року № 430 337, від 26 лютого 2025 року № 455 081, від 16 грудня 2024 року № 431 156, від 25 грудня 2024 року № 434 417, від 14 січня 2025 року № 441666 від 11 березня 2025 року № 460 531.

За доводами позивача у відповідача наявна заборгованість перед позивачем за поставлену електричну електроенергію у січні - грудні 2024 року у розмірі 3 782 422,85 грн.

Також, позивач у позовній заяві вказує, що у січні - липні 2025 року ним було поставлено електричної енергії відповідачу на загальну суму 25 319 012, 59 грн.

Однак, як вбачається з матеріалів справи, відповідачем було частково сплачено заборгованість за січень - червень 2025 року на загальну суму 24 071 293, 30 грн., що підтверджується наступними платіжними інструкціями: від 15 січня 2024 року № 442 427, від 20 січня 2024 року № 443 322, від 27 січня 2024 року № 444 302, від 30 січня 2024 року № 445 187, від 12 лютого 2024 року № 450 675, від 17 лютого 2025 року № 451 240, від 20 лютого 2025 року № 452 115, від 25 лютого 2025 року № 454 247, від 27 лютого 2025 року № 456 852, від 13 березня 2025 року № 462 163, від 16 квітня 2025 року № 472 928, від 17 березня 2025 року № 463 078, від 19 березня 2025 року № 463 930, від 25 березня 2025 року № 465 813, від 26 березня 2025 року № 466 630, від 11 квітня 2025 року № 470 423, від 23 травня 2025 року № 480 889, від 15 квітня 2025 року № 471 295, від 16 квітня 2025 року № 472 146, від 25 квітня 2025 року № 473 806, від 28 квітня 2025 року № 476 293, від 13 травня 2025 року № 477 434, від 24 червня 2025 року № 487 190, від 15 травня 2025 року № 478 215, від 16 травня 2025 року № 479 056, від 26 травня 2025 року № 481 781, від 28 травня 2025 року № 482 625, від 12 червня 2025 року № 484 433, від 21 липня 2025 року № 492 567, від 16 червня 2025 року № 485 436, від 18 червня 2025 року № 486 279, від 25 червня 2025 року № 488 077, від 27 червня 2025 року № 488 972, від 14 липня 2025 року № 489 987, від 15 липня 2025 року № 490 771, від 16 липня 2025 року № 491 611, від 24 липня 2025 року № 493 349, від 28 липня 2025 року № 494 283, від 13 серпня 2025 року № 495 216, від 18 серпня 2025 року № 497 058, від 8 вересня 2025 року № 504 765, від 9 вересня 2025 року № 506 543, від 11 вересня 2025 року № 508 217, від 12 вересня 2025 року № 509 098, від 18 вересня 2025 року № 511 757.

Як зазначає позивач, у відповідача наявна заборгованість перед позивачем за поставлену електричну електроенергію за січень - липень 2025 року у розмірі 1 247 719, 29 грн, строк оплати якої за період з 1 січня 2024 року по 31 липня 2025 року настав.

Разом з тим, позивач у відповіді на відзив надав заяву про зменшення розміру позовних вимог та зазначив, що з урахуванням отриманої від відповідача оплати за липень 2025 року згідно з платіжною інструкцією від 22.9.2025 №5515218 просить зменшити розмір позовних вимог до 4 913 924,35 грн, з яких: за січень - грудень 2024 року: 3 782 422,85 грн - сума основного боргу, 138 265,85 грн - інфляційні витрати, 68 527,14 грн - 3% річних; за січень - липень 2025 року: 907 652,79 грн - сума основного боргу, 8 733,62 грн - інфляційні витрати, 8 322,10 грн - 3% річних.

Вказана заява прийнята судом 17.11.2025, спір вирішується з її урахуванням.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги позивач зазначає, що відповідачем порушено умови Договору № 16823/01 від 04.04.2019 в частині повної та своєчасної оплати за поставлену позивачем електричну енергію, а тому станом на дату подання позивачем заяви про зменшення розміру позовних вимог сума заборгованості ДП "Гарантований покупець" перед ТОВ "СОЛАР М" становить 4 913 924,35 грн, з яких: за січень - грудень 2024 року 3 782 422,85 грн - сума основного боргу, 138 265,85 грн - інфляційні витрати, 68 527,14 грн - 3% річних; за січень - липень 2025 року: 907 652,79 грн - сума основного боргу, 8 733,62 грн - інфляційні витрати, 8 322,10 грн - 3% річних.

Відповідач у відзиві на позовну заяву заперечив щодо заявлених позовних вимог, з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ч. 2 ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно із п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України договори та інші правочини є підставою виникнення цивільних прав та обов`язків.

У відповідності ч.1 ст. 202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Спірні правовідносини щодо стягнення боргу за поставлену електричну енергію, регулюються нормами Цивільного Кодексу України та Господарського кодексу України, Закону України "Про ринок електричної енергії", Порядку купівлі Гарантованим покупцем електричної енергії, виробленої з альтернативних джерел енергії затвердженого постановою від 26.04.2019 №641 (надалі - Порядок №641).

Відповідно до статті 714 ЦК України за договором постачання енергетичних та інших ресурсів через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму їх використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

За змістом ч.2 ст.65 Закону України "Про ринок електричної енергії" гарантований покупець зобов`язаний купувати у суб`єктів господарювання, яким встановлено зелений тариф, або у суб`єктів господарювання, які за результатами аукціону набули право на підтримку, всю відпущену електричну енергію, вироблену на об`єктах електроенергетики з альтернативних джерел енергії (а з використанням гідроенергії - вироблену лише мікро-, міні- та малими гідроелектростанціями), за встановленим їм "зеленим" тарифом, аукціонною ціною з урахуванням надбавки до нього/неї протягом всього строку застосування "зеленим" тарифом або строку дії підтримки, якщо такі суб`єкти господарювання входять до складу балансуючої групи гарантованого покупця. При цьому у кожному розрахунковому періоді (місяці) обсяг відпуску електричної енергії, виробленої на об`єкті електроенергетики з альтернативних джерел енергії (а з використанням гідроенергії - лише мікро-, міні- та малими гідроелектростанціями), визначається за вирахуванням обсягу витрат електричної енергії на власні потреби в електричній енергії відповідного об`єкта електроенергетики згідно з показниками приладів обліку на власні потреби.

Згідно з ч.1 ст.4 Закону України "Про ринок електричної енергії" учасники ринку електричної енергії провадять свою діяльність на ринку електричної енергії на договірних засадах. Для забезпечення функціонування ринку електричної енергії укладається, зокрема, договір про купівлю-продаж електричної енергії за "зеленим тарифом" (п. 18).

Відповідно до частини 5 статті 65 Закону України «Про ринок електричної енергії» гарантований покупець здійснює оплату електричної енергії, купленої за «зеленим» тарифом та за аукціонною ціною, за фактичний обсяг відпущеної електричної енергії на об`єктах електроенергетики, що використовують альтернативні джерела енергії (а з використанням гідроенергії - вироблену лише мікро-, міні- та малими гідроелектростанціями), на підставі даних комерційного обліку, отриманих від адміністратора комерційного обліку, у порядку та строки, визначені відповідними договорами.

Як встановлено судом вище, між Товариством з обмеженою відповідальністю "СОЛАР М" та Державним підприємством "Гарантований покупець" укладений договір №16823/01 від 04.04.2029, за умовами якого відповідачем були прийняті на себе зобов`язання із купівлі у позивача електричної енергії, виробленої за "зеленим" тарифом.

Як встановлено судом вище у 2024 році позивачем було поставлено електричної енергії відповідачу на загальну суму 34 689 656, 35 грн, у січні - липні 2025 року ним було поставлено електричної енергії відповідачу на загальну суму 25 319 012, 59 грн.

Акти купівлі - продажу за період січня 2024 - липня 2025 підписані представниками сторін без зауважень.

Договір, відповідно до ст.629 Цивільного кодексу України, є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно із ст.525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст.526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з положеннями пункту 11.1 Порядку Гарантований покупець, не пізніше п`ятого дня після закінчення першої та другої декад розрахункового місяця, за рахунок коштів, отриманих відповідно до пункту 14.2 глави 14 цього Порядку та коштів, отриманих гарантованим покупцем за реалізовану електричну енергію за результатами торгової діяльності на РДН, ВДР та за двосторонніми договорами, здійснює оплату продавцям за «зеленим» тарифом в обсязі, пропорційно відпуску електричної енергії генеруючими одиницями за 10/20 діб.

Гарантований покупець після отримання фактичних даних щодо обсягу відпуску/ відбору електричної енергії за розрахунковий місяць, з урахуванням авансових платежів та заборгованості продавців за «зеленим» тарифом перед гарантованим покупцем за спожиту електричну енергію, з суми коштів, отриманих гарантованим покупцем за реалізовану електричну енергію за результатами торгової діяльності на РДН, ВДР та за двосторонніми договорами за третю декаду розрахункового місяця, крім залишку коштів, необхідних для забезпечення господарської діяльності гарантованого покупця, передбачених кошторисом на розрахунковий місяць, здійснює доплату продавцям за «зеленим» тарифом за розрахунковий місяць пропорційно вартості купленої товарної продукції.

Якщо здійснення авансового платежу/доплати припадає на вихідний або святковий день, гарантований покупець здійснює оплату продавцю не пізніше наступного робочого дня.

У випадку здійснення гарантованим покупцем оплати першої/другої декади розрахункового місяця за відпущену електричну енергію продавцем понад фактичну вартість проданої за розрахунковий період (місяць) електричної енергії продавець за «зеленим» тарифом повертає на рахунок гарантованого покупця надлишково сплачені кошти протягом чотирьох робочих днів з дня отримання продавцем підписаного акта купівлі-продажу (акта коригування купівлі-продажу) за відповідний розрахунковий період.

Згідно з положеннями пункту 11.2. Порядку з урахуванням положень глав 8 та 9 цього Порядку гарантований покупець протягом трьох робочих днів з дня отримання від АКО сертифікованих даних комерційного обліку електричної енергії здійснює розрахунок вартості електричної енергії за розрахунковий місяць, відповідно до якої має бути здійснена оплата продавцю за «зеленим» тарифом, та направляє йому на електронну адресу акт купівлі-продажу електричної енергії, форма якого визначена додатком до типового договору про купівлю-продаж електричної енергії за «зеленим» тарифом, підписаний уповноваженою особою гарантованого покупця із застосуванням засобів кваліфікованого електронного підпису.

Якщо за результатами розрахунку гарантованого покупця має відбутись оплата продавцем за «зеленим» тарифом за спожиту електричну енергію, гарантований покупець протягом трьох робочих днів з дня надання АКО сертифікованих даних комерційного обліку електричної енергії направляє продавцю за «зеленим» тарифом на електронну адресу акт купівлі-продажу електричної енергії, форма якого визначена додатком до типового договору про купівлю-продаж електричної енергії за «зеленим» тарифом, підписаний уповноваженою особою гарантованого покупця із застосуванням засобів кваліфікованого електронного підпису.

У випадку надання АКО оновлених сертифікованих даних комерційного обліку по генеруючих одиницях продавця за «зеленим» тарифом та/або надання ОСП оновлених даних щодо погодинних обсягів не відпущеної електричної енергії генеруючими одиницями продавців у результаті виконання команд ОСП на зменшення навантаження, а також отримання гарантованим покупцем іншої оновленої інформації, що використовувалась при розрахунках обсягів купівлі-продажу електричної енергії, частки вартості врегулювання небалансу електричної енергії балансуючої групи гарантованого покупця, яка відшкодовується учасником балансуючої групи відповідно до цього Порядку, гарантований покупець здійснює розрахунок за оновленими даними та направляє продавцю за «зеленим» тарифом акт коригування до акта купівлі-продажу електричної енергії, форма якого визначена додатком до типового договору про купівлю-продаж електричної енергії за «зеленим» тарифом, підписаний уповноваженою особою гарантованого покупця із застосуванням засобів кваліфікованого електронного підпису.

Згідно з положеннями пункту 11.3. Порядку після отримання продавцем за «зеленим» тарифом від гарантованого покупця акта купівлі-продажу електричної енергії або акта коригування, підписаного уповноваженою особою гарантованого покупця із застосуванням засобів кваліфікованого електронного підпису, продавець за «зеленим» тарифом протягом трьох днів з дня отримання відповідного акта направляє гарантованому покупцю примірник акта, підписаний уповноваженою особою продавця за «зеленим» тарифом із застосуванням засобів кваліфікованого електронного підпису.

У разі наявності у продавця за «зеленим» тарифом зауважень до акта купівлі - продажу електричної енергії або акта коригування, наданого гарантованим покупцем, та/або відмови у його підписанні продавець за «зеленим» тарифом зобов`язаний письмово повідомити про це гарантованого покупця та надати вмотивовану відмову від його підписання. До здійснення коригування обсяг та вартість визначається за даними, зазначеними в акті купівлі-продажу електричної енергії або акті коригування.

Вмотивована відмова від підписання акта має бути законною та містити обґрунтування (підстави) відмови продавця за «зеленим» тарифом від підписання акта із посиланням на відповідне положення законодавства.

Якщо продавець протягом трьох робочих днів з дня направлення акта купівлі - продажу електричної енергії або акта коригування не направив до гарантованого покупця підписаний акт купівлі-продажу електричної енергії або акт коригування та не надав вмотивовану відмову від його підписання, то такий акт купівлі-продажу електричної енергії або акт коригування вважається підписаним продавцем за «зеленим» тарифом.

Відповідно до пункту 3.2. договору, розрахунок за куплену гарантованим покупцем електроенергію здійснюється грошовими коштами, що перераховуються на поточний рахунок продавця за "зеленим" тарифом, з урахуванням ПДВ.

Згідно з положеннями пункту 11.4. Порядку Гарантований покупець забезпечує проведення розрахунку та здійснення оплати за відпущену продавцем за «зеленим» тарифом у попередньому розрахунковому періоді (місяці) електричну енергію протягом п`яти робочих днів з дня оприлюднення рішення Регулятора щодо затвердження розміру вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел, наданої гарантованим покупцем у розрахунковому місяці.

При визначенні суми коштів для здійснення остаточного місячного платежу за відпущену продавцем за «зеленим» тарифом у попередньому розрахунковому періоді (місяці) електричну енергію гарантованим покупцем, зокрема враховується сума коштів, сплачених такому продавцю за «зеленим» тарифом шляхом здійснення авансових платежів, та сума коштів, отриманих гарантованим покупцем від ОСП відповідно до Договору про надання послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел.

Отже, згідно з положеннями пункту 11.4 Порядку відповідач мав сплатити позивачу суму заборгованості за актами купівлі-продажу за січень - грудень 2024 року та січень - липень 2025 року протягом п`яти робочих днів з дати оприлюднення рішення Регулятора щодо затвердження розміру вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел, наданої гарантованим покупцем у розрахунковому місяці. Дати затвердження Регулятором та оприлюднення розміру вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел, наданої гарантованим покупцем у розрахунковому місяці, зазначені у постановах НКРЕКП.

Відповідно до частини першої статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Так, відповідно до п. 11.4 Порядку №641(в редакції з 26.01.2024) гарантований покупець забезпечує проведення розрахунку та здійснення оплати за відпущену продавцем за "зеленим" тарифом у попередньому розрахунковому періоді (місяці) електричну енергію протягом п`яти робочих днів з дня оприлюднення рішення Регулятора щодо затвердження розміру вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел, наданої гарантованим покупцем у розрахунковому місяці.

При визначенні суми коштів для здійснення остаточного місячного платежу за відпущену продавцем за "зеленим" тарифом у попередньому розрахунковому періоді (місяці) електричну енергію гарантованим покупцем, зокрема враховується сума коштів, сплачених такому продавцю за "зеленим" тарифом шляхом здійснення авансових платежів, та сума коштів, отриманих гарантованим покупцем від ОСП відповідно до Договору про надання послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел.

18 грудня 2024 року Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг було прийнято Постанову № 2146 «Про затвердження розміру вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії, наданої ДП «ГАРАНТОВАНИЙ ПОКУПЕЦЬ» у лютому та березні 2024 року»;

30 грудня 2024 року Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг прийнято Постанову № 2418 «Про затвердження розміру вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії, наданої ДП «ГАРАНТОВАНИЙ ПОКУПЕЦЬ» у вересні 2024 року» ;

21 січня 2025 року Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг прийнято Постанову № 76 «Про затвердження розміру вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії, наданої ДП «ГАРАНТОВАНИЙ ПОКУПЕЦЬ» у липні 2024 року» ;

11 лютого 2025 року Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг прийнято Постанову № 193 «Про затвердження розміру вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії, наданої ДП «ГАРАНТОВАНИЙ ПОКУПЕЦЬ» у квітні та серпні 2024 року» ;

18 лютого 2025 року Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг прийнято Постанову № 247 «Про затвердження розміру вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії, наданої ДП «ГАРАНТОВАНИЙ ПОКУПЕЦЬ» у жовтні та листопаді 2024 року»;

25 лютого 2025 року Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг прийнято Постанову № 285 «Про затвердження розміру вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії, наданої ДП «ГАРАНТОВАНИЙ ПОКУПЕЦЬ» у грудні 2024 року» ;

11 березня 2025 року Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг прийнято Постанову № 378 «Про затвердження розміру вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії, наданої ДП «ГАРАНТОВАНИЙ ПОКУПЕЦЬ» у січні 2025 року» ;

8 квітня 2025 року Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг прийнято Постанову № 529 «Про затвердження розміру вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії, наданої ДП «ГАРАНТОВАНИЙ ПОКУПЕЦЬ» у січні 2024 року, у травні та червні 2024 року та лютому 2025 року»;

20 травня 2025 року Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг прийнято Постанову № 753 «Про затвердження розміру вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії, наданої ДП «ГАРАНТОВАНИЙ ПОКУПЕЦЬ» у березні 2025 року»;

18 червня 2025 року Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг прийнято Постанову № 916 «Про затвердження розміру вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії, наданої ДП «ГАРАНТОВАНИЙ ПОКУПЕЦЬ» у квітні 2025 року» ;

15 липня 2025 року Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг прийнято Постанову № 1074 «Про затвердження розміру вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії, наданої ДП «ГАРАНТОВАНИЙ ПОКУПЕЦЬ» у травні 2025 року»;

12 серпня 2025 року Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг прийнято Постанову № 1238 «Про затвердження розміру вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії, наданої ДП «ГАРАНТОВАНИЙ ПОКУПЕЦЬ» у червні 2025 року»;

2 вересня 2025 року Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг прийнято Постанову № 1398 «Про затвердження розміру вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії, наданої ДП «ГАРАНТОВАНИЙ ПОКУПЕЦЬ» у липні 2025 року».

Щодо застосування до спірних правовідносин сторін приписів п. 11.4 Порядку №641(в редакції з 26.01.2024), то суд зазначає таке.

З 26.01.2024 року Порядок №641 діє у новій редакції, відповідно до постанови НКРЕКП від 24.01.2024 № 178.

Суд зазначає, під час розгляду справи має застосовуватися той нормативно-правовий акт, який набув чинності та залишається чинним на момент виникнення та припинення спірних правовідносин.

Як зазначено вище, строк остаточного розрахунку за електричну енергію відповідного періоду, сторони, в тому числі керуючись і принципом свободи договору, визначили з вказівкою на подію, яка має неминуче настати (затвердження вартості послуги НКРЕКП)

Суд зазначає, що спірні правовідносини між позивачем та відповідачем щодо остаточного розрахунку виникають не з моменту підписання між сторонами акта купівлі-продажу, електроенергії, а саме з події, яка має неминуче настати - затвердження вартості послуги НКРЕКП.

До затвердження рішення регулятора щодо розміру вартості послуги у відповідному місяці у гарантованого покупця не виникає зобов`язання з остаточного розрахунку за електроенергію.

З урахуванням викладеного, у даному випадку підлягають застосуванню норми права, що діяли на момент затвердження відповідною постановою НКРЕКП вартості послуг.

Оскільки постанови НКРЕКП № 2146, 2418, 76, 193, 247,285, 378, 529, 753, 916, 1074, 1238, 1398 затверджені після 26.01.2024, то розрахунки за електричну енергію, відпущену в січні 2024 липні 2025 мали здійснюватись у строки, встановлені п. 11.4 Порядку №641(в редакції з 26.01.2024).

Отже, відповідач мав здійснити остаточний розрахунок за поставку електричної енергії за січень 2024, травень 2024, червень 2024, лютий 2025 у строк до 17.04.2025 (включно); за лютий 2024, березень 2024 у строк до 27.12.2024 (включно); за квітень 2024, серпень 2024 у строк до 20.02.2025; за липень 2024 у строк до 30.01.2025 (включно); за вересень 2024 у строк до 03.01.2025; за жовтень 2024, листопад 2024 у строк до 26.02.2025 (включно); за грудень 2024 у строк до 05.03.2025; за січень 2025 у строк до 19.03.2025 (включно); за березень 2025 у строк 28.05.2025 (включно); за квітень 2025 у строк до 26.06.2025 (включно); за травень 2025 у строк до 23.07.2025 (включно); за червень 2025 у строк до 20.08.2025 (включно); за липень 2025 у строк до 09.10.2025 (включно).

Такий порядок визначення кінцевої дати остаточного розрахунку за поставку електричної енергії узгоджується із позицією об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у постанові від 21.06.2024 по справі № 910/4439/23 (не з дня, наступного за днем оприлюднення постанови Регулятора, а саме з дня оприлюднення постанови регулятора).

Отже, строк сплати відповідачем 100% відпущеної електричної енергії за спірними актами настав.

З урахуванням часткових оплат заборгованість відповідача перед позивачем за придбану відповідачем в період з січня 2024 по грудень 2024, з січня 2025 по липень 2025 електроенергію на момент подання заяви про зменшення розміру позовних вимог становить 4 690 075, 64 грн.

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "СОЛАР М" до Державного підприємства "Гарантований покупець" в частині стягнення суми основного боргу у розмірі 4 690 075, 64 грн є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Заперечуючи проти задоволення позовних вимог, відповідач посилався на настання обставин непереборної сили, у зв`язку з введенням в Україні воєнного стану, про що суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 617 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов`язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов`язання, відсутність у боржника необхідних коштів.

Відтак на особу, яка порушила зобов`язання, покладається обов`язок доведення того, що відповідне порушення є наслідком дії певної непереборної сили, тобто, що непереборна сила не просто існує, а безпосередньо призводить до порушення стороною свого зобов`язання (необхідність існування причинно-наслідкового зв`язку між виникненням форс-мажорних обставин та неможливістю виконання стороною своїх зобов`язань).

Зазначене узгоджується із правовою позицією, викладеною, зокрема, у постановах Верховного Суду від 16.07.2019 у справі № 917/1053/18 від 30.11.2021 у справі № 913/785/17, від 25.01.2022 у справі № 904/3886/21.

Відповідно до пунктів 1.15.4, 1.15.7 Правил ринку учасник ринку, який зазнав впливу форс-мажору, зобов`язаний негайно за допомогою будь-якого засобу зв`язку повідомити ОСП та Регулятора про настання форс-мажору не пізніше ніж через 2 робочі дні з моменту виникнення форс-мажору, а також надати у письмовій формі офіційне підтвердження настання форс-мажорних обставин. Неповідомлення або несвоєчасне повідомлення про неможливість виконання прийнятих за цими Правилами зобов`язань позбавляє відповідного учасника ринку права посилатися на будь-яку вищевказану обставину як на підставу, що звільняє від відповідальності за невиконання вимог за цими Правилами. Наявність обставин форс-мажору підтверджується відповідним документом Торгово-промислової палати України або відповідними територіальними відділеннями.

Так, відповідач у відзиві на позовну заяву посилається на лист Торгово-промислової палати України від 28.02.2022 за № 2024/02.0-7.1, яким Торгово-промислової палати України засвідчила форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили): військову агресію російської федерації проти України, що стало підставою запровадження воєнного стану, та підтвердила, що зазначені обставини з 24 лютого 2022 року до їх офіційного закінчення є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними обставинами для суб`єктів господарської діяльності та/або фізичних осіб по договору.

Однак, порядок засвідчення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) визначено в Законі України "Про торгово-промислові палати в Україні" та деталізовано в розділі 6 Регламенту засвідчення Торгово-промисловою палатою України та регіональними торгово-промисловими палатами форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), затвердженого рішенням президії ТПП України від 15.07.2014 №40(3) (з наступними змінами) (далі - Регламент).

Відповідно до ч. 1 ст. 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" засвідчення форс-мажорних обставин (обставини непереборної сили) здійснюється сертифікатом про такі обставини.

За умовами п. 6.2 Регламенту форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) засвідчуються за заявою зацікавленої особи щодо кожного окремого договору, контракту, угоди тощо, а також податкових та інших зобов`язань/обов`язків, виконання яких настало згідно з законодавчим чи іншим нормативним актом або може настати найближчим часом і виконання яких стало неможливим через наявність зазначених обставин.

В сертифікаті про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) вказуються дані заявника, сторони за договором (контрактом, угодою тощо), дата його укладення, зобов`язання, що за ним настало чи настане найближчим часом для виконання, його обсяг, термін виконання, місце, час, період настання форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), які унеможливили його виконання, докази настання таких обставин (п. 6.12 Регламенту).

Отже, із вказаного можна дійти висновку, що форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) засвідчуються виключно сертифікатом, а не листом на сайті Торгово-промислової палати України.

Лист Торгово-промислової палати України від 28.02.2022 не містить ідентифікуючих ознак конкретного договору, контракту, угоди тощо, виконання яких стало неможливим через наявність зазначених обставин.

Більш того, загальний офіційний лист Торгово-промислової палати України від 28.02.2022 видано без дослідження наявності причинно-наслідкового зв`язку між військовою агресією російської федерації проти України та неможливістю виконання конкретного зобов`язання.

Суд зауважує, що форс-мажорні обставини не мають преюдиціальний (заздалегідь встановлений) характер. При їх виникненні сторона, яка посилається на дію форс-мажорних обставин, повинна це довести. Сторона, яка посилається на конкретні обставини, повинна довести те, що вони є форс-мажорними, в тому числі, саме для конкретного випадку. Виходячи з ознак форс-мажорних обставин, необхідно також довести їх надзвичайність та невідворотність. Те, що форс-мажорні обставини необхідно довести, не виключає того, що наявність форс-мажорних обставин може бути засвідчено відповідним компетентним органом.

Отже, відповідно до ч. 1 ст. 617 ЦК України та ст. 14-1 Закону "Про торгово-промислові палати в Україні" форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні і невідворотні обставини за даних умов здійснення господарської діяльності, що об`єктивно унеможливлюють виконання особою зобов`язань за умовами договору, обов`язків, передбачених законодавством.

Ключовим є те, що непереборна сила робить неможливим виконання зобов`язання в принципі, незалежно від тих зусиль та матеріальних витрат, які сторона понесла чи могла понести.

Тобто, введення воєнного стану на території України не означає, що відповідач не може здійснювати господарську діяльність та набувати кошти, адже протилежного відповідачем не доведено відповідними доказами.

Крім того, відповідачем не надано відомостей про те, що позивач перебуває в кращому становищі порівняно з відповідачем, з огляду на запровадження в державі воєнного стану, тобто такі форс-мажорні обставини, стосуються обох сторін.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що введення воєнного стану не є автоматичною підставою для звільнення від виконання зобов`язань особою, яка посилається на такі обставини, має бути підтверджено не факт настання цих обставин, а саме їхня здатність впливати на реальну можливість виконання конкретного зобов`язання.

Суд відхиляє доводи відповідача про повідомлення всіх своїх контрагентів, у тому числі позивача, про настання обставин непереборної сили шляхом оприлюднення відповідного повідомлення на своєму офіційному вебсайті в мережі Інтернет, оскільки як Правилами ринку, так і умовами Договору визначено чіткий порядок повідомлення іншої сторони Договору про настання форс-мажорних обставин, однак в матеріалах справи відсутні будь-які докази повідомлення позивача у визначеному Договором порядку про настання форс-мажорних обставин, а також відповідний сертифікат Торгово-промислової палати, який би підтверджував, що порушення зобов`язання за Договором з боку ДП "Гарантований покупець" сталося внаслідок дії форс-мажорних обставин.

За таких обставин, доводи відповідача про настання форс-мажорних обставин є необґрунтованими.

З урахуванням наведеного, оскільки відповідачем не підтверджено належними та допустимими доказами обставини, на які він посилався у відзиві на позовну заяву, суд вважає заперечення відповідача необґрунтованими та такими, що не відповідають дійсним обставинам справи.

Щодо посилань відповідача на те, що зобов`язання Гарантованого покупця перед позивачем за розрахункові місяці січня 2024 - грудня 2024 року та січня 2025 - липня 2025 року не виникали, у зв`язку з тим, що НЕК "Укренерго" не сплатило послугу в повному обсязі, то суд зазначає таке.

Так, відповідно до абзацу 2 п. 11.4 Порядку №641 (в редакції з 26.01.2024) при визначенні суми коштів для здійснення остаточного місячного платежу за відпущену продавцем за "зеленим" тарифом у попередньому розрахунковому періоді (місяці) електричну енергію гарантованим покупцем, зокрема враховується сума коштів, сплачених такому продавцю за "зеленим" тарифом шляхом здійснення авансових платежів, та сума коштів, отриманих гарантованим покупцем від ОСП відповідно до Договору про надання послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел.

Суд зазначає, що вказаний пункт 11.4 Порядку не містить положень про те, що у випадку неотримання коштів гарантованим покупцем від ОСП, строк виконання остаточного розрахунку гарантованого покупця з продавцем за "зеленим" тарифом не настає чи відкладається на строк до моменту надходження коштів.

Відповідно до ст. 617 Цивільного кодексу України особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов`язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов`язання, відсутність у боржника необхідних коштів.

Частиною першою статті 96 Цивільного кодексу України визначено, що юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов`язаннями.

Враховуючи викладене, зміст абзацу 2 п. 11.4 Порядку №641, суд дійшов висновку, що строк виконання зобов`язання відповідача перед позивачем зі 100% оплати за поставлену електричну енергію за спірні періоди станом на час розгляду справи є таким, що настав.

Щодо вимог про стягнення 3% річних, інфляційних втрат суд зазначає таке.

Частиною 1 статті 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Згідно зі частиною 2 статті 625 Цивільного Кодексу України, за прострочення виконання грошового зобов`язання настає відповідальність у вигляді сплати суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також сплати трьох процентів річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже, у разі несвоєчасного виконання боржником грошового зобов`язання у нього в силу закону (частини другої статті 625 ЦК України) виникає обов`язок сплатити кредитору, поряд із сумою основного боргу, суму інфляційних втрат, як компенсацію знецінення грошових коштів за основним зобов`язанням внаслідок інфляційних процесів у період прострочення їх оплати, та процентів річних від простроченої суми.

Перевіривши розрахунки позивача, з урахуванням дат оплат, враховуючи строки виконання зобов`язання, зазначені судом вище, суд зазначає, що нарахування 3% річних та інфляційних втрат має здійснюватися:

на заборгованість січня 2024 року за загальний період з 17.04.2025 (дата початку, визначена позивачем) по 17.10.2025 з урахуванням сум та дат часткових оплат;

на заборгованість лютого 2024 року за загальний період з 27.12.2024 (дата початку, визначена позивачем) по 17.10.2025 з урахуванням сум та дат часткових оплат;

на заборгованість березня 2024 за загальний період з 27.12.2024 (дата початку, визначена позивачем) по 17.10.2025 з урахуванням сум та дат часткових оплат;

на заборгованість квітня 2024 року за загальний період з 20.02.2025 (дата початку, визначена позивачем) по 17.10.2025 з урахуванням сум та дат часткових оплат;

на заборгованість травня 2024 за загальний період з 17.04.2025 (дата початку, визначена позивачем) по 17.10.2025 з урахуванням сум та дат часткових оплат;

на заборгованість червня 2024 року за загальний період з 17.04.2025 (дата початку, визначена позивачем) по 17.10.2025 з урахуванням сум та дат часткових оплат;

на заборгованість липня 2024 року за загальний період з 30.01.2025 (дата початку, визначена позивачем) по 17.10.2025 з урахуванням сум та дат часткових оплат;

на заборгованість серпня 2024 року за загальний період з 20.02.2025 (дата початку, визначена позивачем) по 17.10.2025 з урахуванням сум та дат часткових оплат;

на заборгованість вересня 2024 року за загальний період з 03.01.2025 (дата початку, визначена позивачем) по 17.10.2025 з урахуванням сум та дат часткових оплат;

на заборгованість жовтня 2024 року за загальний період з 26.02.2025 (дата початку, визначена позивачем) по 17.10.2025 з урахуванням сум та дат часткових оплат;

на заборгованість листопада 2024 року за загальний період з 26.02.2025 (дата початку, визначена позивачем) по 17.10.2025 з урахуванням сум та дат часткових оплат;

на заборгованість грудня 2024 року за загальний період з 05.03.2025 (дата початку, визначена позивачем) по 17.10.2025 з урахуванням сум та дат часткових оплат;

на заборгованість січня 2025 року за загальний період з 19.03.2025 (дата початку, визначена позивачем) по 17.10.2025 з урахуванням сум та дат часткових оплат;

на заборгованість лютого 2025 року за загальний період з 17.04.2025 (дата початку, визначена позивачем) по 17.10.2025 з урахуванням сум та дат часткових оплат;

на заборгованість березня 2025 року за загальний період з 28.05.2025 (дата початку, визначена позивачем) по 17.10.2025 з урахуванням сум та дат часткових оплат;

на заборгованість квітня 2025 року за загальний період з 26.06.2025 (дата початку, визначена позивачем) по 17.10.2025 з урахуванням сум та дат часткових оплат;

на заборгованість травня 2025 року за загальний період з 23.07.2025 (дата початку, визначена позивачем) по 17.10.2025 з урахуванням сум та дат часткових оплат;

на заборгованість червня 2025 року за загальний період з 20.08.2025 (дата початку, визначена позивачем) по 17.10.2025 з урахуванням сум та дат часткових оплат;

на заборгованість липня 2025 року за загальний період з 09.10.2025 (дата початку, визначена позивачем) по 17.10.2025 з урахуванням сум та дат часткових оплат.

Судом встановлено, що позивачем не вірно визначено початок періоду прострочення зобов`язання по оплаті, оскільки по кожному періоду дата початку починається з наступного дня після дати, коли відповідач мав виконати зобов`язання.

Здійснивши власний перерахунок 3 % річних та інфляційних втрат, з урахуванням допущених помилок в розрахунку, які вказані вище, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "СОЛАР М", а саме в частині стягнення з Державного підприємства "Гарантований покупець" 3 % річних у розмірі 76 055, 36 грн та інфляційних втрат у розмірі 103 101, 11 грн.

Крім того, у прохальній частині позовної заяви позивач просив суд зазначити у рішенні про нарахування 3% річних до моменту виконання рішення суду.

Відповідно до частини 10 статті 238 Господарського процесуального кодексу України суд, приймаючи рішення про стягнення боргу, на який нараховуються відсотки або пеня, може зазначити в рішенні про нарахування відповідних відсотків або пені до моменту виконання рішення з урахуванням приписів законодавства України, що регулюють таке нарахування.

Остаточна сума відсотків (пені) у такому випадку розраховується за правилами, визначеними у рішенні суду, органом (особою), що здійснює примусове виконання рішення суду і відповідні дії (рішення) якого можуть бути оскаржені в порядку, передбаченому розділом VI цього Кодексу.

Згідно з частинами 11, 12 статті 26 Закону України "Про виконавче провадження", якщо у виконавчому документі про стягнення боргу зазначено про нарахування відсотків або пені до моменту виконання рішення, виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження розраховує остаточну суму відсотків (пені) за правилами, визначеними у виконавчому документі. До закінчення виконавчого провадження виконавець за заявою стягувача перераховує розмір остаточної суми відсотків (пені), які підлягають стягненню з боржника, не пізніше наступного дня з дня надходження заяви стягувача про такий перерахунок, про що повідомляє боржника не пізніше наступного дня після здійснення перерахунку.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за можливе зазначити у резолютивній частині рішення про нарахування органом (особою), що буде здійснювати примусове виконання рішення, 3 % річних на залишок основного боргу, починаючи з 18.10.2025 до моменту повної оплати боргу, з урахуванням приписів законодавства України.

Нарахування 3% річних має здійснюватися за наступною формулою: С х 3 х Д : К : 100, де: С - несплачена сума основного боргу (станом на час ухвалення рішення суду 4 690 075, 64 грн); Д - кількість днів прострочення; К - кількість днів у році, в якому наявна непогашена заборгованість.

При цьому, суд вважає за необхідне роз`яснити органу (особі), що здійснює примусове виконання рішення суду, що в разі часткової сплати відповідачем боргу, 3 % річних нараховуються на залишок заборгованості, що залишився, за визначеною вище формулою.

Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з частинами 1-3 статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно зі статтею 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до частини 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі статтею 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За приписами ч. 1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Суд наголошує, що у викладі підстав для прийняття рішення суду необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 28.05.2020 у справі №909/636/16.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів учасників справи та їх відображення у судовому рішенні, суд першої інстанції спирається на висновки, що зробив Європейський суд з прав людини від 18.07.2006р. у справі "Проніна проти України", в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст.6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

У рішенні Європейського суду з прав людини "Серявін та інші проти України" (SERYAVINOTHERS v.) вказано, що усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п. 29). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі "Суомінен проти Фінляндії" (Suominen v. Finland), N 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі "Гірвісаарі проти Фінляндії" (Hirvisaari v. Finland), №49684/99, п. 30, від 27 вересня 2001 року).

Аналогічна правова позиція викладена у постанові від 13.03.2018 Верховного Суду по справі №910/13407/17.

Слід зауважити, що Верховний Суд в ході касаційного перегляду судових рішень неодноразово звертався загалом до категорії стандарту доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі № 902/761/18, від 04.12.2019 у справі № 917/2101/17, від 08.11.2023 у справі № 16/137б/83б/22б (910/12422/20)).

З огляду на вищевикладене, всі інші доводи та міркування учасників судового процесу не досліджуються судом, так як з огляду на встановлені фактичні обставини справи, суд дав вичерпну відповідь на всі питання, що входять до предмету доказування у даній справі та виникають при кваліфікації спірних відносин як матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.

У зв`язку з наведеними обставинами суд дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позову.

За приписами ст.129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 74, 76-80, 129, 236 - 240 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "СОЛАР М" до Державного підприємства "Гарантований покупець" про стягнення 5 225 959, 24 грн задовольнити частково.

2. Стягнути з Державного підприємства "Гарантований покупець" (адреса: 01032, місто Київ, вулиця Симона Петлюри, будинок 27; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "СОЛАР М" (адреса: 53700, Дніпропетровська область, Криворізький район, селище міського типу Широке, вулиця Вишнева, 15; ) суму основного боргу у розмірі 4 690 075 (чотири мільйона шістсот дев`яносто тисяч сімдесят п`ять) гривень 64 коп, інфляційні втрати у розмірі 103 101 (сто три тисячі сто одна) гривня 11 коп, 3 % річних у розмірі 76 055 (сімдесят шість тисяч п`ятдесят п`ять) гривень 36 коп та витрати по сплаті судового збору у розмірі 58 430 (п`ятдесят вісім тисяч чотириста тридцять) грн 78 коп.

3. На підставі п. 10 ст. 238 Господарського процесуального кодексу України органу (особі), що здійснює примусове виконання рішення Господарського суду міста Києва від 12.01.2026 у справі №910/11877/25, здійснювати нарахування 3% річних починаючи з 18.10.2025 до моменту виконання судового рішення. Розрахунок 3% річних здійснювати за формулою: С х 3 х Д : К : 100, де: С - несплачена сума основного боргу; Д - кількість днів прострочення; К - кількість днів у році, в якому наявна непогашена заборгованість.

4. В іншій частині позовних вимог відмовити.

5. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 06.04.2026 року.

Суддя М.Є. Літвінова