УХВАЛА

про закриття провадження у справі

26.03.2026Справа № 910/14534/25

Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Головіної К.І., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження господарську справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фін Марк»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Трайгон-Експорт»

про стягнення 256 240,99 грн

без повідомлення учасників справи

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду міста Києва з позовом звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю «Фін Марк» (далі ТОВ «Фін Марк», позивач) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Трайгон-Експорт» (далі ТОВ «Трайгон-Експорт», відповідач) про стягнення заборгованості в сумі 256 240,99 грн за договором поставки.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань в частині сплати вартості поставленого товару за договором поставки, укладеним в спрощений спосіб. У позові ТОВ «Фін Марк» просить стягнути з відповідача заборгованість у сумі 256 240,99 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.11.2025 вказану позовну заяву було прийнято до розгляду, справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін, учасникам справи надана можливість реалізувати свої процесуальні права та обов`язки.

Відповідач у строк, встановлений законом, надав відзив на позов, в якому обставин поставки позивачем товару на суму 256 240,99 грн не заперечив, водночас, зазначив, що поставка вказаного товару здійснювалася не в позадоговірний спосіб, як вказує позивач, а на підставі укладеного сторонами письмового договору № FNM-201025-TEX від 20.10.2025. Відсутність оплати за товар відповідач обґрунтував порушенням з боку позивача зобов`язань щодо поставки товару за вказаним договором у повному обсязі, що завдало відповідачу збитків.

Також у визначений законом строк відповідач подав до суду зустрічний позов про стягнення з ТОВ «Фін Марк» збитків у сумі 135 706,73 грн, завданих неналежним виконанням останнім зобов`язання з поставки товару за договором № FNM-201025-TEX від 20.10.2025, проте, ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.12.2025, залишеною без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 23.02.2026, зустрічний позов ТОВ «Трайгон-Експорт» був повернутий відповідачу без розгляду з підстав, наведених у цій ухвалі.

У відповіді на відзив позивач заперечив факт укладення сторонами письмового договору, посилаючись на відсутність підписів і печаток на проектах такого договору та домовленість сторін про заборону у використанні електронного документообігу при підписанні первинних бухгалтерських документів, тому вважав, що між сторонами виникли правовідносини з позадоговірної поставки товару на підставі видаткової накладної № 240 від 31.10.2025 на суму 256 240,99 грн.

У запереченнях до відповіді на відзив відповідач зазначив, що шляхом електронного листування сторони погодили всі істотні умови договору, а наступне відвантаження товару та підписання накладної із посиланням на цей договір є фактичним схваленням правочину, у зв`язку з чим договір поставки № FNM-201025-TEX від 20.10.2025 вважається укладеним сторонами.

Також до початку розгляду справи по суті відповідач подав клопотання про залишення позовної заяви без руху та про повернення без розгляду відповіді позивача на відзив, оскільки позивач не виконав імперативних вимог, встановлених ч. 6 ст. 6 ГПК України, щодо реєстрації електронного кабінету в ЄСІТС.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 ГПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано особою, яка відповідно до ч. 6 ст. 6 цього Кодексу зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Згідно з ч. 4 ст. 170 ГПК України суд повертає письмову заяву (клопотання, заперечення) заявнику без розгляду також у разі, якщо її подано особою, яка відповідно до частини шостої статті 6 цього Кодексу зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його.

Разом з тим слід зазначити, що під час вирішення питання про відкриття провадження у справі, судом було встановлено, що позивач ТОВ «Фін Марк» має зареєстрований електронний кабінет у підсистемі «Електронний суд», а тому було зроблено висновок, що процесуальні підстави для залишення позовної заяви без руху та для повернення відповіді позивача на відзив відсутні, відтак, суд відмовив у задоволенні вказаних клопотань відповідача як у необґрунтованих.

Крім того відповідач подав клопотання про залишення без розгляду поданих разом з відповіддю на відзив доказів позивача, а саме: копій електронних пропозицій щодо укладення договорів поставки № FNM-041125-TEX від 04.11.2025 та № FNM-201025-TEX від 20.10.2025 (листування сторін у системі «Вчасно»).

Розглянувши вказане клопотання, суд вирішив його задовольнити з наступних підстав.

Згідно з положеннями ч. 1-3 ст. 80 ГПК України учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.

Частиною 4 ст. 80 ГПК України визначено, якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.

Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї (ч. 8 ст. 80 ГПК України).

Відповідно до ст. 119 ГПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подані заява, скарга, документи тощо), стосовно якої пропущено строк.

Враховуючи, що зазначені докази були подані позивачем без клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку, а також за відсутності обґрунтування неможливості їх подання разом із позовною заявою, суд дійшов висновку про залишення без розгляду цих доказів (поданих позивачем разом з відповіддю на відзив).

Отже, розглянувши заяви учасників справи по суті спору та дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд прийшов до висновку, що провадження у даній справі підлягає закриттю виходячи з наступного.

Установлено, що між ТОВ «Фін Марк» (постачальник) та ТОВ «Трайгон-Експорт» (покупець) була досягнута домовленість, згідно з якою позивач зобов`язався поставити відповідачу товар кукурудзу 3 класу врожаю 2025 року у кількості 26 320 кг на суму 256 240,99 грн, а відповідач зобов`язався його прийняти та оплатити.

Частиною 1 ст. 202 ЦК України встановлено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків (ст. 205 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 181 ГК України (тут і далі чинного на час спірних правовідносин) за загальним правилом господарський договір викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Також згідно зі ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

Із матеріалів справи вбачається, що 31.10.2025 ТОВ «Фін Марк» здійснило поставку ТОВ «Трайгон-Експорт» товару кукурудза 3 класу врожаю 2025 року в кількості 26 320 кг на суму 256 240,99 грн, про що свідчить видаткова накладна № 240 на вказану суму, що була підписана та скріплена печатками представників сторін без зауважень та заперечень.

Також позивач виставив відповідачу рахунок на оплату № 240 від 31.10.2025 на суму 256 240,99 грн. А 05.11.2025 позивач зареєстрував податкову накладну № 240 від 31.10.2025 на суму 256 240,99 грн, у тому числі ПДВ 31 468,19 грн, що підтверджується відповідною квитанцією № від 05.11.2025.

Ураховуючи вказане та зважаючи на зміст спірних правовідносин, суд дійшов висновку, що між сторонами виникли господарські правовідносини з поставки товару шляхом укладення договору у спрощений спосіб.

За договором поставки в силу приписів стаття 712 ЦК України продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товари у власність покупця для виконання його підприємницької діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар та сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до статті 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару (ч. 1 статті 664 ЦК України).

Згідно із ч. 1 статті 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Разом з тим матеріали справи свідчать, що відповідач вартість поставленого товару не сплатив, у зв`язку з чим у нього утворилась заборгованість на суму 256 240,99 грн.

Заперечуючи проти позову, відповідач вказав, що між сторонами був укладений не спрощений, а письмовий договір № FNM-201025-TEX від 20.10.2025 шляхом обміну електронними листами, за яким позивач допустив порушення, чим завдав збитків відповідачу.

Перевіряючи такі доводи та вирішуючи спір по суті, суд виходив з наступного

За змістом пункту першого частини другої статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно зі ст. 626 - 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно з ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Відповідно до ч. 1 статті 206 ЦК України усно можуть вчинятися правочини, які повністю виконуються сторонами у момент їх вчинення, за винятком правочинів, які підлягають нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, а також правочинів, для яких недодержання письмової форми має наслідком їх недійсність.

Згідно зі статтею 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Отже суб`єкти господарської діяльності можуть укладати господарські договори, в тому числі договори поставки, у письмовій формі як шляхом складення єдиного документу за підписом обох сторін, так й у спрощеній формі на підставі видаткових накладних, які в розумінні Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", Положення про документальне забезпечення записів в бухгалтерському обліку та ЦК України, є первинними документами, що містять відомості про господарську операцію, підтверджують її здійснення, засвідчують факт поставки товару та є підставою виникнення у сторін зобов`язань, зокрема, обов`язку щодо здійснення розрахунків за отриманий товар. Такий висновок викладений Верховним Судом у постанові від 30.11.2022 у справі № 916/36/22.

Статтею 639 ЦК України передбачено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами.

Відповідно до ст. 640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції.

Пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття (ч. 1 ст. 641 ЦК України).

Згідно зі ст. 642 ЦК України відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною.

Відповідно до ст. 644 ЦК України якщо пропозицію укласти договір, в якій не вказаний строк для відповіді, зроблено у письмовій формі, договір є укладеним, коли особа, яка зробила пропозицію, одержала відповідь протягом строку, встановленого актом цивільного законодавства, а якщо цей строк не встановлений, - протягом нормально необхідного для цього часу.

Згідно зі ст. 646 ЦК України відповідь про згоду укласти договір на інших, ніж було запропоновано, умовах є відмовою від одержаної пропозиції і водночас новою пропозицією особі, яка зробила попередню пропозицію.

Із матеріалів справи вбачається, що 20.10.2025 відповідач звернувся до позивача із пропозицією про укладення договору на придбання сільськогосподарської продукції (кукурудзи 3 класу), проект якого надіслав на електронну адресу ТОВ «Фін Марк» (). У зазначеному проекті договору було запропоновано такі істотні умови як: ціна 8,54 грн за кг без ПДВ, крім того ПДВ 14%; кількість 500 000 кг (±10% за вибором покупця); місце навантаження: Кіровоградська обл., Добровеличківський р-н, с. Новолутківка, вул. Вигуляра; умови набрання чинності договору - підписання його сторонами з обов`язковим скріпленням його печатками.

У свою чергу, 21.10.2025 відповідач запропонував позивачу свій проект з наступними обов`язковими умовами: ціна - 8,54 грн за кг без ПДВ, крім того ПДВ 14%; кількість 500 000 кг (±10% за вибором покупця); місце навантаження: Київська обл., Обухівський р-н, с. Долина; умови набрання чинності договору - підписання його сторонами з обов`язковим скріпленням його печатками)/.

Таким чином з викладеного вбачається, що відповідач на пропозицію позивача укласти договір надав свій варіант проекту договору, що відповідно до ст. 642, 646 ЦК України не може вважатись прийняттям пропозиції позивача.

Крім того судом встановлено, що вказані проекти договорів були направлені сторонами без їх підписання уповноваженими представниками та без скріплення печатками. Хоча пунктами 9.1 проектів договорів було передбачено, що договір набуває чинності з моменту підписання його сторонами та діє до повного виконання сторонами взаємних зобов`язань; скріплення договору печатками сторін (для юридичних осіб) є обов`язковим, а згідно з п. 9.8 проектів договорів документи між сторонами в межах договору, включаючи цей договір, можуть бути складені та укладені в електронній формі з накладанням кваліфікованого або удосконаленого електронного підпису сторін (ЕЦП).

Отже в обох проектах договорів були наявні обов`язкові для сторін істотні умови щодо форми укладеного договору це підписання його сторонами з обов`язковим скріпленням його печатками та/або а електронній формі з накладенням ЕЦП.

У той же час в матеріалах справи відсутні будь-які угоди між сторонами з поставки товару, що були укладені у жовтні 2025 року в письмовій формі, підписані сторонами та скріплені печатками та/або в електронній формі з накладанням ЄЦП.

Намір юридичної особи, яка зробила пропозицію, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття, може виражатись лише у разі підписання проекту договору і направлення його іншій стороні. Без підписання такого паперового документу власноруч чи у разі складення електронного документу без накладення електронного підпису уповноваженою на укладення договорів посадовою особою юридичної особи, не можна вважати, що така юридична особа готова взяти на себе зобов`язання у разі прийняття пропозиції укласти договір іншим контрагентом.

Незалежно від того чи документ викладений на папері чи в електронному документі, він повинен бути підписаний. Крім того сторони можуть домовитись укласти договір у певній формі, тоді він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми. Наведені висновки викладені у постановах Верховного Суду від 19.01.2022 у справі № 922/1246/21, від 29.05.2024 у справі № 910/6103/23

За таких обставин наданий відповідачем проект договору від 20.10.2025 залишився неукладеним через порушення сторонами порядку укладення такого договору, передбаченого законом, відтак, твердження відповідача щодо наявності між сторонами укладеного договору поставки FNM-201025-TEX від 20.10.2025 спростовується наявними у матеріалах справи доказами.

Натомість судом встановлено, що позивач вчиненням конклюдентних дій (шляхом поставки товару) фактично підтвердив укладення договору постачання - у спрощеній формі на підставі видаткової накладної № 240 від 31.10.2025, яку й визначив в якості підстави позовних вимог. При цьому після отримання товару за вказаною накладною відповідач не пред`являв претензій щодо наявності укладеного договору у письмовій формі, а заявив про це лише під час розгляду даної справи.

Отже, за висновком суду, сторони у спрощений спосіб уклали договір поставки на підставі видаткової накладної № 240 від 31.10.2025, який з боку відповідача (покупця) був порушений в частині сплати вартості поставленого товару на суму 256 240,99 грн.

Статтями 525, 526 ЦК України унормовано, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається; зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України).

Під час розгляду справи по суті, відповідач надав докази сплати позивачу грошових коштів в сумі 256 240,99 грн та заявив клопотання про закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України.

Щодо зазначеного клопотання позивач подав заперечення, у яких вказав, що ці кошти відповідач сплатив з призначенням платежу в якості оплати товару за договором № FNM-201025-TEX від 20.10.2025, а не за видатковою накладною № 240 від 31.10.2025 на суму 256 240,99 грн, відтак, вважав, що предмет спору не припинив своє існування і підстав для закриття провадження немає.

Разом з тим судом встановлено, що у наданій відповідачем платіжній інструкції № 1167 від 26.02.2026 у якості призначення платежу зазначено: «оплата вартості товару на виконання зобов`язань за договором № FNM-201025-TEX від 20.10.2025, рахунок № 240 від 31.10.2025, видаткова накладна № 240 від 31.10.2025».

Тож, враховуючи, що сума платежу повністю збігається із сумою позову, заявленого на підставі видаткової накладної № 240 від 31.10.2025, і реквізити видаткової накладної ідентифікують товар, за який проведено розрахунок, суд приходить до висновку, що предмет спору у даній справі перестав існувати.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору. Закриття провадження у справі на підставі зазначеної норми Господарського процесуального кодексу України можливе в разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи.

За таких обставин суд дійшов висновку, що провадження у даній справі підлягає закриттю на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України, адже спір припинив своє існування під час розгляду справи.

На підставі викладеного, керуючись ст. 129, 231, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Закрити провадження у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фін Марк» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Трайгон-Експорт» про стягнення 256 240,99 грн.

Повна ухвала підписана 26 березня 2026 року.

Ухвала набирає законної сили з дня її підписання та з цього дня може бути оскаржена в апеляційному порядку до суду апеляційної інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк.

Суддя Головіна К. І.