РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

26.03.2026Справа № 910/15831/25

За позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг»
доТовариства з обмеженою відповідальністю «Інкор Енерго Трейд»
простягнення 1 718 623,21 грн
Суддя Підченко Ю.О.
Секретар судового засідання Панасюк Ю.М.
Представники сторін:

від позивача: Єфременко О.О.;

від відповідача: не з`явився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У провадженні Господарського суду міста Києва перебуває справа № 910/15831/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг» (далі також - позивач, ТОВ «Нафтогаз Трейдинг») до Товариства з обмеженою відповідальністю «Інкор Енерго Трейд» (далі також - відповідач, ТОВ «Інкор Енерго Трейд») про стягнення боргу в розмірі 1 303 577,31 грн, пені в розмірі 302 647,71 грн, 3% річних в розмірі 39 356,11 грн, інфляційних втрат в розмірі 73 042,08 грн.

06.02.2026 представник позивача долучив до матеріалів справи Акт звірки з доказом його направлення відповідачу.

З огляду на те, що в підготовчому провадженні здійснено дії передбачені ст. 182 Господарського процесуального кодексу України, суд вирішив закрити підготовче провадження та призначити справу до розгляду по суті на 26.03.2026.

Ухвалою від 23.03.2026 суд задовольнив заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг» Овчарука Олександра Олексійовича про участь в судовому засіданні 26.03.2026 в режимі відеоконференції з використанням власних технічних засобів.

Втім, у судове засідання 26.03.2026 прибув інший представник позивача та повідомив, що Овчарук О.О. не прийматиме участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції з огляду на перебування у відрядженні.

Представник позивача безпосередньо в судовому засіданні 26.03.2026 наполягав на задоволенні позову та надав усні пояснення по суті позовних вимог.

Відповідач явку представника в судове засідання 26.03.2026 не забезпечив, відзив не надав, про час та місце розгляду був повідомлений належним чином.

Рішення в даній справі ухвалено з урахуванням ст.ст. 219, 220, 233 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

08.10.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдінг» (як постачальником) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Інкор Енерго Трейд» (як споживачем) було укладено договір № 9620-ТКЕ(24)-25 постачання природного газу (далі також - договір), за умовами якого постачальник зобов`язався поставити споживачу, який є виробником теплової енергії в розумінні підпункту 1 пункту 4 Положення про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу щодо особливостей постачання природного газу виробникам теплової енергії, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 19.07.2022 № 812 (зі змінами), природний газ, а споживач зобов`язується прийняти його та оплатити на умовах цього договору.

Відповідно до п. 2.1. договору, постачальник передає споживачу замовлений споживачем обсяг (об`єм) природного газу в період з листопада 2024 по 30 квітня 2025 (включно), в кількості 256,63101 тис.куб.метрів.

У розділі 3 договору сторони погодили, що постачальник передає споживачу у загальному потоці природний газ у внутрішній точці виходу з газотранспортної системи. Право власності на природний газ переходить від постачальника до споживача в момент передачі природного газу. Після переходу права власності на природний газ споживач несе всі ризики і бере на себе відповідальність, пов`язану з правом власності на природний газ. Постачання газу за цим договором здійснюється постачальником виключно за умови включення споживача до Реєстру споживачів.

Згідно з п.п. 3.5.1. та 3.5.4. договору, споживач зобов`язується надати постачальнику не пізніше 7-го числа місяця, наступного за розрахунковим періодом, по два примірники актів приймання-передачі за відповідний розрахунковий період, підписані уповноваженим представником споживача. Постачальник протягом трьох робочих днів з дати одержання актів зобов`язується повернути споживачу по одному примірнику оригіналів актів, підписаних уповноваженим представником постачальника або надає обґрунтовану відмову від підписання акту. Після підписання сторонами актів приймання-передачі, замовлення обсяги природного газу за договором вважається скоригованим.

Відповідно до п. 4.1. договору,

ціна на природний газ, який постачається за цим договором, встановлюється наступним чином:

- ціна обсягів газу, визначених в пункті 2.1 цього договору як обсяг І (фіксований) за 1000 куб.м. газу з ПДВ - 7 420, 00 грн;

- ціна природного газу для обсягу ІІ визначається щомісяця для виробника теплової енергії за формулою:

Р=Рueex x k1 x k2

крім того тариф на послуги транспортування природного газу для внутрішньої точки виходу з газотранспортної системи - 124,16 грн без ПДВ, коефіцієнт, який застосовується при замовлені потужності на добу наперед у відповідному періоді на рівні 1,10 умовних одиниць, всього з коефіцієнтом - 136,576 грн, крім того з ПДВ 20% - 27, 315, всього з ПДВ - 163, 89 грн за 1000 куб.м.

Згідно з п. 4.1.3., ціна обсягів газу, визначених у п. 2.1. договору як обсяг ІІІ (фіксований) за 1000 куб.м. газу з ПДВ - 16 390, 00 грн.

крім того тариф на послуги транспортування природного газу для внутрішньої точки виходу з газотранспортної системи - 124,16 грн без ПДВ, коефіцієнт, який застосовується при замовлені потужності на добу наперед у відповідному періоді на рівні 1,10 умовних одиниць, всього з коефіцієнтом - 136,576 грн, крім того з ПДВ 20% - 27, 315, всього з ПДВ - 163, 89 грн за 1000 куб.м.

У розділі 5 договору сторони погодили, що споживач здійснює розрахунок за придбані обсяги природного газу в наступному порядку:

- 70% вартості фактично переданого відповідно до акта/актів приймання-передачі природного газу - до останнього числа місяця, наступного за місяцем, в якому було здійснено постачання газу;

- остаточний розрахунок за фактично переданий відповідно до акта/актів природний газ - до 15-го числа (включно) місяця, наступного за місяцем, в якому споживач повинен був сплатити 70% грошових коштів за відповідний розрахунковий період.

Договір набуває чинності з дати його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення підписів печаткою (за наявності) або з дати накладення уповноваженим представником однієї зі сторін останнього у часі кваліфікованого електронного підпису/удосконаленого електронного підпису та діє до 30.04.2025 включно, а в частині розрахунків - до повного їх виконання (п. 13.1. договору).

Спір у справі виник у зв`язку з тим, на думку, позивача, що відповідач порушив договірні зобов`язання (зокрема п. 5.1. договору) та не розрахувався з позивачем за переданий природний газ, хоча строк оплати настав.

Відповідач своїм правом на подання відзиву не скористався, викладених у позовній заяві обставин не спростував.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд зазначає таке.

Проаналізувавши зміст укладеного між сторонами договору № 9620-ТКЕ(24)-25 від 08.10.2024 суд дійшов висновку, що за своєю правовою природою він є договором поставки.

Відповідно до ст. 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч. 2 ст. 712 Цивільного кодексу України).

За змістом ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

З наявних у матеріалах справи фактичних даних вбачається, що позивач на виконання договору передав відповідачу природний газ, що підтверджується наступними актами приймання-передачі:

- від 30.11.2024 обсяг 27,04300 на суму 205 091, 05 грн;

- від 31.12.2024 обсяг 59,12100 на суму 448 366, 99 грн;

- від 31.01.2025 обсяг 60,07600 на суму 485 570, 05 грн;

- від 28.02.2025 обсяг 61,02700 на суму 493 256, 62 грн;

- від 31.03.2025 обсяг 39,96300 на суму 323 004, 80 грн;

- від 30.04.2025 обсяг 0,21600 на суму 1 745, 84 грн.

Вказані акти скріплені електронними підписами сторін.

Судом встановлено, що відповідач здійснив оплату за переданий газ лише частково на суму 653 458, 04 грн.

Таким чином, сума основного боргу відповідача перед позивачем за отриманий природний газ у розмірі 1 303 577, 31 грн підтверджується наявними у справі доказами та підлягає стягненню. Доказів своєчасної оплати та належного виконання умов договору відповідач під час розгляду справи не надав.

Крім суми основного боргу позивачем заявлено до стягнення з відповідача пеню в розмірі 302 647,71 грн, 3% річних в розмірі 39 356,11 грн, інфляційні втрати в розмірі 73 042, 08 грн.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. (стаття 549 ЦК України).

Відповідно до п. 7.2. договору, у разі прострочення споживачем строків остаточного розрахунку згідно з п. 5.1. та/або строків оплати згідно з п. 8.4. договору, споживач зобов`язується сплатити постачальнику 3% річних, інфляційні збитки та пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нараховується пеня, розраховані від суми простроченого платежу за кожний день прострочення.

Суд, перевіривши наданий позивачем розрахунок пені, дійшов висновку, що він здійснений арифметично вірно, а відтак вимоги щодо стягнення 302 647, 71 грн пені підлягають задоволенню у заявленому позивачем розмірі.

Частиною першою статті 612 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд зауважує, що передбачене законом право кредитора вимагати стягнення боргу враховуючи індекс інфляції та відсотків річних є способом захисту майнових прав та інтересів кредитора, сутність яких складається з відшкодування матеріальних втрат кредитора та знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів, а також отримання компенсації (плати) від боржника за користування ним грошовими коштами, які належать до сплати кредитору.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок інфляційних втрат, суд дійшов висновку, що він здійснений арифметично вірно, а відтак вимоги щодо стягнення 73 042,08 грн інфляційних втрат підлягають задоволенню у заявленому позивачем розмірі.

Здійснивши перевірку розрахунку суми 3% річних, суд дійшов висновку про те, що останній здійснено вірно. Суд задовольняє позовну вимогу про стягнення з відповідача 39 647,71 грн 3% річних.

Таким чином, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг» є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

За приписами частин 1, 3 статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Згідно з частиною 1 статті 14 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно зі статтею 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

За таких обставин, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, з покладенням судового збору на відповідача в порядку ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 73, 74, 76, 77, 86, 129, 219, 220, 232, 233, 237, 238, ст. ст. 240, 241, ч. 1 ст. 256, 288 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг» задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Інкор Енерго Трейд» (01133, м. Київ, вул. Задніпровського Михайла, 13; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг» (04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 1; ) основний борг в розмірі 1 303 577,31 грн, пеню в розмірі 302 647,71 грн, 3% річних в розмірі 39 356,11 грн, інфляційні втрати в розмірі 73 042,08 грн та судовий збір в розмірі 20 623,48 грн.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили згідно зі ст. 241 Господарського процесуального кодексу України. Відповідно до ч. 1 ст. 256 та ст. 257 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 06.04.2026 року.

Суддя Ю.О.Підченко