РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

03.04.2026Справа № 910/817/26
Господарський суд міста Києва у складі судді Турчина С. О., розглянувши у спрощеному позовному провадженні матеріали господарської справи

за позовом Товариства з додатковою відповідальністю "КОРОСТЕНСЬКИЙ ЩЕБЗАВОД"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ТРАКТ-АЛЬЯНС"

про стягнення 1322272,86 грн

без повідомлення (виклику) учасників справи

РОЗГЛЯД СПРАВИ СУДОМ

Короткий зміст позовних вимог

Товариство з додатковою відповідальністю "КОРОСТЕНСЬКИЙ ЩЕБЗАВОД" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ТРАКТ-АЛЬЯНС" про стягнення 1322272,86 грн, з яких: 1041665,97 грн основний борг, 16940,25 грн інфляційні втрати, 107489,16 пеня, 52010,88 грн 15% річних, 104166,60 грн 10% штрафу.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем обов`язків за договором поставки №21022025-УВ від 21.02.2025 в частині оплати за поставлену продукцію.

Процесуальні дії у справі, розгляд заяв, клопотань

Господарський суд міста Києва ухвалою від 02.02.2026 прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі №910/817/26 розгляд справи постановив здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (без проведення судового засідання).

Господарський суд міста Києва ухвалою від 03.04.2026 постановив виправити описку щодо найменування позивача, допущену в ухвалі Господарського суду міста Києва від 02.02.2026 у справі №910/817/26.

Відповідно до частини 11 статті 242 Господарського процесуального кодексу України, у разі відсутності в учасника справи електронного кабінету суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Оскільки у відповідача відсутній електронний кабінет в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі, з метою повідомлення відповідача про розгляд справи ухвала суду про відкриття провадження у справі від 02.02.2026 була направлена судом рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу місцезнаходження відповідача, зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Однак, ухвала від 02.02.2026 (трек-номер поштового відправлення R54) повернулась на адресу суду з відміткою "за закінченням терміну зберігання".

Відповідно до частин третьої та сьомої статті 120 ГПК України виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень. Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають електронного кабінету та яких неможливо сповістити за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає чи не перебуває.

Згідно із п.5 ч.6 ст.242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

У разі, якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії або судове рішення направлено судом рекомендованим листом за належною поштовою адресою, яка була надана суду відповідною стороною, і судовий акт повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то необхідно вважати, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії або про прийняття певного судового рішення у справі (висновок Верховного Суду в постановах від 13.01.2020 у справі № 910/22873/17, від 14.08.2020 у справі №904/2584/19, від 19.05.2021 у справі № 910/16033/20, від 20.07.2021 у справі №916/1178/20).

Також суд звертає увагу, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника (аналогічні висновки викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі №800/547/17 (П/9901/87/18) та постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.11.2019 у справі № 913/879/17, від 21.05.2020 у справі №10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі № 24/260-23/52-б).

Відповідач не забезпечив та не створив умови доставки та вручення йому поштового відправлення за адресою, визначеною у відомостях в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а отримання відповідачем від суду листа з ухвалою про відкриття провадження у справі перебувало поза межами контролю суду.

Окрім того, Європейський суд з прав людини зазначав, що відсутнє порушення, якщо відповідач у цивільній справі відсутній, при цьому його не було знайдено за адресою, яку надали позивачі, а місце його перебування неможливо було встановити, незважаючи на зусилля національних органів влади, зокрема, розміщення оголошень у газетах та подання запитів до поліції (рішення у справі "Нун`єш Діаш проти Португалії" - Nunes Dias - Portugal, від 10.04.2003, заяви № 69829/01, № 2672/03).

Враховуючи викладене з огляду на те, що ухвалу суду від 02.02.2026 було надіслано скаржнику за адресою, вказаною Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, суд вважає, що в межах встановленого для розгляду справи строку суд вчинив необхідні та достатні дії для належного повідомлення відповідача про розгляд справи та ухвала суду направлена за належною адресою та вважається врученою.

Судом враховано, що частиною 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч.9 ст.165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

З огляду на вказані приписи Господарського процесуального кодексу України, оскільки відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву, суд приходить до висновку, що справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до приписів ч.9 ст.165 Господарського процесуального кодексу України.

24.03.2026 від через систему "Електронний суд" від позивача надійшла заява про долучення документів до матеріалів справи, в якій позивач просить суд долучити до матеріалів справи належним чином оформлені залізничні накладні, оскільки у зв`язку з технічними перебоями в роботі підсистеми "Електронний суд" помилково подано залізничні накладні, які формувалися при відправці продукції.

Згідно із ч.1 ст.113 ГПК України строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені - встановлюються судом.

Відповідно до ч.2 ст.80 ГПК України позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.

Відповідно до ч.4 ст.80 ГПК України якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.

Зі змісту ст.80 ГПК України вбачається, що учасники справи повинні подавати докази до суду разом із поданням заяв по суті (позову, відзиву на позов, письмових пояснень) або у строк, встановлений судом для їх подання. Водночас процесуальний закон також надає можливість особі подати докази поза межами встановленого законом або судом строку, але тільки за умови, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у зазначений строк з причин, що не залежали від неї.

Отже, суд може прийняти до розгляду докази, подані стороною на стадії розгляду справи по суті, коли встановить, що сторона не мала можливості подати їх у визначений законом або судом строк з причин, що не залежали від неї.

Розглянувши заяву позивача, з огляду на наведені в ній обставини, оскільки до заяви позивач долучає залізничні накладні, які раніше були подані разом із позовною заявою, однак без відміток отримувача та були додані ним помилково, суд дійшов висновку про наявність підстав для долучення до матеріалів справи доказів, поданих разом із заявою від 24.03.2026.

Відповідно до ч.5 ст.252 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше.

Згідно із ч.8 ст.252 Господарського процесуального кодексу України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.

Згідно із частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення (повне або скорочене) без його проголошення.

Частиною 5 статті 240 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

ПОЗИЦІЯ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Позиція позивача.

Позивач в обґрунтування позовних вимог посилається на те, що на виконання умов договору поставки №21022025-УВ від 21.02.2025 поставив відповідачу продукцію на загальну суму 6912599,19 грн, однак ТОВ "ТРАКТ-АЛЬЯНС" оплатило поставлений товар не в повному обсязі. Позивач вказує, що здійсненні відповідачем платежі на загальну суму 5870933,22 грн було зараховано в оплату заборгованості, яка виникла за попередні періоди (поставка до 02.09.2025), а тому заборгованість відповідача за поставлений товар становить 1041665,97 грн, а саме:

за видатковою накладною №2802 від 02.09.2025 на суму 270877,40 грн (сума поставки за видатковою накладною 476962,54 грн, зараховано оплату у сумі 206085,14 грн, борг становить 476962,54 - 206085,14 = 270877,40 грн);

за видатковою накладною № 2853 від 05.09.2025 на суму 55890,00 грн;

за видатковою накладною № 2869 від 06.09.2025 на суму 83916,00 грн;

за видатковою накладною № 2945 від 11.09.2025 на суму 171403,26 грн;

за видатковою накладною № 3155 від 26.09.2025 на суму 172966,50 грн;

за видатковою накладною № 3227 від 30.09.2025 на суму 286612,81 грн.

Позивач стверджує, що поставка продукції здійснювалася позивачем без 100% попередньої оплати, а тому відповідач мав провести розрахунок згідно умов п.2.6 договору протягом 3 (трьох) банківських днів з дати поставки.

Також позивач заявив до стягнення інфляційні втрати у сумі 16940,25 грн, 15% річних у сумі 52 010,88 грн, пеню у сумі 107 489,16 грн та штраф у сумі 104166,60 грн.

Позиція відповідача.

Відповідач відзиву на позовну заяву у строк, встановлений в ч.1 ст.251 Господарського процесуального кодексу, не подав.

ОБСТАВИНИ ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

21.02.2025 між Товариством з додатковою відповідальністю "КОРОСТЕНСЬКИЙ ЩЕБЗАВОД" (позивач, постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ТРАКТ-АЛЬЯНС" (відповідач, покупець) укладений договір №21022025-УВ (далі договір), відповідно до умов якого постачальник зобов`язується поставити покупцю в порядку та на умовах, визначених цим договором щебінь, пісок, асфальт (далі продукція), а покупець зобов`язується прийняти продукцію та оплатити її на умовах цього договору.

Відповідно до п.1.4 договору визначено, що кількісні характеристики, а також асортимент продукції визначаються заявками покупця і закріплюються у відповідних видаткових накладних.

Поставка продукції за цим договором здійснюється автомобільним або залізничним транспортом до відповідного пункту призначення або залізничної станції, що вказується покупцем у відповідній заявці (п.3.1. договору).

Згідно із п.3.6. договору обов`язок постачальника щодо поставки продукції покупцю вважається виконаним з моменту надання у розпорядження (передачі) продукції покупцю відповідно до п.3.1 та п.3.2 цього договору. Приймання-передача продукції здійснюється шляхом підписання відповідної видаткової накладної уповноваженими представниками сторін.

Відповідно до пункту 2.5. договору розрахунки між сторонами здійснюються шляхом перерахування на поточний рахунок постачальника100% попередньої оплати вартості продукції (у тому числі її навантаження та доставки). Сторони можуть передбачити інший порядок розрахунків, про що укладається і підписується сторонами додаткова угода до цього договору.

У пункті 3.5. договору сторони погодили, що постачальник має право не очікуючи надходження на свій поточний рахунок оплати повної вартості узгодженої продукції поставити її покупцю.

Згідно із п.2.6. договору у випадку поставки продукції на умовах п.3.5 цього договору покупець повинен оплатити повну вартість поставленої продукції протягом 3 (трьох) банківських днів з дати поставки.

У пункті 5.6. договору сторони передбачили, що у випадку несвоєчасної сплати грошових коштів за цим договором покупцю нараховується пеня у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня. Розмір пені обчислюється від суми заборгованості за кожен день прострочення (включаючи день оплати) до повного розрахунку. У разі прострочення оплати понад 30 (тридцять) календарних днів покупець додатково сплачує постачальнику штраф у розмірі 10 (десяти) % від суми заборгованості.

Відповідно до пункту 5.7. договору покупець, який прострочив виконання грошового зобов`язання, зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, штраф, пеню, а також 15 (п`ятнадцять) процентів річних від простроченої суми. У відповідності до ст.625 Цивільного кодексу України розмір процентів річних встановлений сторонами у договорі.

У п.8.16 договору сторони домовилися про те, що при укладанні та виконанні правочинів між Сторонами можуть використовуватися документи в електронній формі, а підписання таких документів для підтвердження описаних в них господарських операцій буде здійснюватися з використанням систем електронного документообігу.

Сторони визнають будь-які документи, складені та надані будь-якою стороною іншій в електронному вигляді з використанням електронного підпису (далі ЕП) засобами телекомунікаційного зв`язку або на електронних носіях, як оригінали, що мають юридичну силу. Сторони визнають, що ЕП має таку саму юридичну силу, як і власноручний підпис, та має презумпцію його відповідності власноручному підпису.

Електронні документи (далі ЕД) вважаються підписаними і набирають чинності у випадках, коли вони були підписані ЕП стороною-відправником та надіслані стороні-одержувачу, проте протягом 10 (десяти) робочих днів з дати їх надіслання сторона-одержувач не підписала такі EД та не надіслала Сторонівідправнику мотивованої відмови від підписання EД. Мотивована відмова від підписання EД може надсилатися через механізм відхилення EД з обов`язковим надання коментарів про обґрунтовані причини відхилення.

За обґрунтуваннями позивача за поставлену у період з 02.09.2025 по 30.09.2025 продукцію у відповідача утворилася заборгованість у сумі 1041665,97 грн, а саме:

за видатковою накладною №2802 від 02.09.2025 на суму 270877,40 грн (сума поставки за видатковою накладною 476962,54 грн, зараховано оплату у сумі 206085,14 грн, борг становить 270877,40 грн = 476962,54 грн - 206085,14 грн);

за видатковою накладною №2853 від 05.09.2025 на суму 55890,00 грн;

за видатковою накладною № 2869 від 06.09.2025 на суму 83916,00 грн;

за видатковою накладною №2945 від 11.09.2025 на суму 171403,26 грн;

за видатковою накладною №3155 від 26.09.2025 на суму 172966,50 грн;

за видатковою накладною № 3227 від 30.09.2025 на суму 286612,81 грн.

Згідно із матеріалами справи, видаткові накладні № 2802 від 02.09.2025, № 2853 від 05.09.2025, № 2869 від 06.09.2025, № 2945 від 11.09.2025, № 3155 від 26.09.2025 підписано обома сторонами з використанням електронного підпису, що відповідає положенням п.8.16 договору.

Видаткова накладна №3227 від 30.09.2025 підписана Товариством з додатковою відповідальністю "КОРОСТЕНСЬКИЙ ЩЕБЗАВОД" з використанням електронного підпису та надіслана відповідачу шляхом використання платформи електронного документообігу, дата доставки 30.10.2025, що підтверджується протоколом руху документа.

Як підтверджено матеріалами справи, поставка продукції здійснювалася залізничним транспортом, що підтверджується залізничними накладними від 02.09.2025 № 33814195, від 05.09.2025 №33851239, від 06.09.2025 №33852187, від 11.09.2025 №33910738, від 25.09.2025 №34050468, від 30.09.2025 №34101782.

За розрахунком позивача заборгованість відповідача за поставлену у період з 02.09.2025 по 30.09.2025 продукцію становить 1041665,97 грн. Несплата відповідачем грошових коштів в повному обсязі за поставлену позивачем продукцію відповідно до умов договору стало підставою для звернення до суду з цією позовною заявою.

Позивач заявив до стягнення нараховані на підставі п.5.6. договору пеню у розмірі 107489,16 грн та штраф у розмірі 104166,60 грн, а також нараховані на підставі ст.625 ЦК України інфляційні втрати у сумі 16940,25 грн та 15% річних у сумі 52010,88 грн.

ДЖЕРЕЛА ПРАВА. ОЦІНКА АРГУМЕНТІВ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Відповідно до ч.1 ст.509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно із до ч. 2 ст.509 Цивільного кодексу України, зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.11 Цивільного кодексу України договір є підставою виникнення цивільних прав та обов`язків.

Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина 1 статті 202 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно із ч.1 ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст.712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Частиною 1 ст.662 Цивільного кодексу України визначено, що продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

За змістом ч.1 ст.14 ГПК України суд розглядає справу не інакше як, зокрема, на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У відповідності до ч.3 ст.13, ч.1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За загальним правилом фактом підтвердження здійснення господарської операції є саме первинні документи бухгалтерського обліку, до яких належать усі документи в їх сукупності, складені щодо господарської операції, що відповідають вимогам закону, зокрема статті 9 Закону України "Про бухгалтерській облік та фінансову звітність в Україні" та пункту 2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку та відображають реальні господарські операції.

За правовою природою первинні документи є документами, які посвідчують виконання зобов`язань (констатують, фіксують певні факти господарської діяльності в правовідносинах між сторонами) та мають юридичне значення для встановлення обставин такого виконання.

Згідно з усталеною позицією Верховного Суду (наведеною, наприклад, у постановах Верховного Суду від 04.11.2019 року в справі № 905/49/15, від 29.11.2019 року в справі №914/2267/18, від 29.01.2020 року в справі № 916/922/19) визначальною ознакою господарської операції є те, що за наслідком її здійснення має відбутися реальний рух активів. Отже, крім обставин оформлення первинних документів, значення має наявність або відсутність реального руху такого товару (як-то: обставини здійснення перевезення товару поставленого за спірними накладними, обставини зберігання та використання цього товару у господарській діяльності покупця тощо).

У разі дефектів первинних документів та невизнання стороною факту постачання спірного товару, сторони не позбавлені можливості доводити постачання іншими доказами, які будуть переконливо свідчити про фактичні обставини здійснення постачання товару.

Як встановлено судом вище на підтвердження факту поставки у період з 02.09.2025 по 30.09.2025 відповідачу продукції (щебінь гранітний) на загальну суму 1247751,11 грн позивач надав у матеріали справи видаткові накладні №2802 від 02.09.2025, №2853 від 05.09.2025, №2869 від 06.09.2025, №2945 від 11.09.2025, №3155 від 26.09.2025, №3227 від 30.09.2025 та залізничні накладні від 02.09.2025 №33814195, від 05.09.2025 №33851239, від 06.09.2025 №33852187, від 11.09.2025 №33910738, від 25.09.2025 №34050468, від 30.09.2025 №34101782.

Відповідно до умов п.8.16 договору видаткові накладні №2802 від 02.09.2025, №2853 від 05.09.2025, № 2869 від 06.09.2025, №2945 від 11.09.2025, №3155 від 26.09.2025 підписані обома сторонами з використанням електронного підпису.

Видаткова накладна №3227 від 30.09.2025 підписана Товариством з додатковою відповідальністю "КОРОСТЕНСЬКИЙ ЩЕБЗАВОД" з використанням електронного підпису та надіслана відповідачу шляхом використання платформи електронного документообігу, дата доставки 30.10.2025, що підтверджується протоколом руху документа.

У той же час, згідно із матеріалів справи поставка продукції здійснювалася залізничним транспортом, що підтверджується залізничними накладними від 02.09.2025 №33814195, від 05.09.2025 №33851239, від 06.09.2025 №33852187, від 11.09.2025 №33910738, від 25.09.2025 №34050468, від 30.09.2025 №34101782.

Відповідно до залізничної накладної №34101782 від 30.09.2025 ТДВ "КОРОСТЕНСЬКИЙ ЩЕБЗАВОД" відправило Товариству з обмеженою відповідальністю "ТРАКТ-АЛЬЯНС" продукцію щебінь гранітний масою 690600 кг, що відповідає продукції зазначеній у видатковій накладній №3227 від 30.09.2025. Згідно із відомостями зазначеними у залізничній накладній №34101782 від 30.09.2025 Товариство з обмеженою відповідальністю "ТРАКТ-АЛЬЯНС" отримало вантаж 02.10.2025. Отже, факт отримання відповідачем поставленої згідно із видатковою накладною №34101782 від 30.09.2025 продукції на суму 286612,81 грн документально підтверджений.

Таким чином, наявними у матеріалах справи доказами (копіями підписаних уповноваженими представниками сторін з використанням електронного підпису без жодних зауважень чи заперечень видатковими накладними та копіями залізничних накладних) підтверджено те, що позивач у період з 02.09.2025 по 30.09.2025 здійснив поставку на користь відповідача продукції на загальну суму 1247751,11 грн.

Покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу (ч.1 ст.691 Цивільного кодексу України).

Строк виконання відповідного грошового зобов`язання визначається за правилами, встановленими ч.1 ст.692 ЦК України.

У відповідності до ч.1, ч.2 ст.692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Відповідно до ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідач оплату поставленого товару у повному обсязі не здійснив, внаслідок чого у відповідача утворилася заборгованість за поставлену продукцію у сумі 1041665,97 грн (згідно із розрахунком позивача видатковою накладною №2802 від 02.09.2025 зараховано оплату у сумі 206085,14 грн).

Відповідач не надав жодних належних доказів на спростування факту поставки відповідачу товару за вищенаведеними видатковими та залізничними накладними, як і не надав доказів на підтвердження факту повернення отриманого товару постачальнику чи його оплати, зокрема, на спірну суму основного боргу в розмірі 1041665,97 грн.

Договір, відповідно до ст.629 Цивільного кодексу України, є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно із ст.525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст.526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч. 1 ст. 598 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Зобов`язання припиняється виконанням проведеним належним чином (стаття 599 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Пунктом 1 статті 612 Цивільного кодексу України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Ураховуючи викладене вище, оскільки заборгованість відповідача перед позивачем у сумі 1041665,97 грн належним чином доведена, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог про стягнення заборгованості у сумі 1041665,97 грн.

Згідно із ст.611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Оскільки відповідач допустив прострочення виконання грошового зобов`язання, позивач заявив до стягнення нараховані на підставі п.5.6. договору пеню у розмірі 107489,16 грн та штраф у розмірі 104166,60 грн, а також нараховані на підставі ст.625 ЦК України інфляційні втрати у сумі 16940,25 грн та 15% річних у сумі 52010,88 грн.

Нарахування пені та 15% річних позивач здійснює за періоди з 06.09.2025 по 19.01.2026, з 11.09.2025 по 19.01.2026, з17.09.2025 по 19.01.2026, з 02.10.2025 по 19.01.2026, з 04.10.2025 по 19.01.2026. Інфляційні втрати нараховані за загальний період з вересня 2025 року по грудень 2025 року включно.

За приписами ч.1 ст.549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (частина друга статті 549 Цивільного кодексу України).

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч.3 ст.549 Цивільного кодексу України).

Відповідальність у вигляді пені та штрафу за порушення строків оплати за поставлену продукцію передбачена у пункті 5.6. договору.

Розрахунок пені у сумі 107489,16 грн за перевіркою суду є обґрунтованим.

Оскільки термін прострочення відповідачем виконання грошового зобов`язання більше ніж 30календарних днів, позивач правомірно нарахував штраф у розмірі 10% від суми заборгованості. Судом перевірено розрахунок 10% штрафу та встановлено, що такий розрахунок є арифметично правильним, а тому вимога про стягнення штрафу у сумі 104166,60 грн є обґрунтованою.

Частиною 2 статті 625 Цивільного Кодексу України передбачено, що за прострочення виконання грошового зобов`язання настає відповідальність у вигляді сплати суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також сплати трьох процентів річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних відповідно до статті 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання (постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справах №703/2718/16-ц та №646/14523/15-ц).

Отже, у разі несвоєчасного виконання боржником грошового зобов`язання у нього в силу закону (частини другої статті 625 ЦК України) виникає обов`язок сплатити кредитору, поряд із сумою основного боргу, суму інфляційних втрат, як компенсацію знецінення грошових коштів за основним зобов`язанням внаслідок інфляційних процесів у період прострочення їх оплати, та процентів річних від простроченої суми.

Судом встановлено, що сторони скористалися наданим їх законодавцем правом врегулювати у договорі правовідносини в частині відповідальності за прострочення виконання грошового зобов`язання та погодили розмір процентів річних, а саме 15% річних (п.5.7. договору).

Перевіривши розрахунок 15% річних, суд встановив, що розрахунок є обґрунтованим, а тому вимогу про стягнення з відповідача 15% річних у розмірі 52010,88 грн суд задовольняє повністю.

Порядок індексації грошових коштів для цілей застосування статті 625 Цивільного кодексу України визначається із застосуванням індексу споживчих цін (індексу інфляції) за офіційними даними Державного комітету статистики України у відповідний місяць прострочення боржника, як результат множення грошового доходу на величину приросту споживчих цін за певний період, поділену на 100 відсотків (абзац п`ятий пункту 4 постанови КМУ №1078).

Базою для нарахування розміру боргу з урахуванням індексу інфляції є сума основного боргу не обтяжена додатковими нарахуваннями, яка існує на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, а у випадку її часткового погашення - лише залишкова сума основного боргу на останній день місяця, у якому здійснено платіж. Періодом, на який розраховуються інфляційні втрати, є період прострочення, починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція (дефляція).

При цьому, індекс інфляції нараховується не на кожну дату місяця, а в середньому за місяць.

Невиконання грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається за прострочення, що триває повний місяць, поки існує борг, та може бути визначено з урахуванням положень Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" у наступному місяці.

Об`єднаною палатою Верховного Суду у постанові від 20.11.2020 у справі №910/13071/19 роз`яснено, що сума боргу, внесена за період з 1 до 15 числа включно відповідного місяця, індексується за період з урахуванням цього місяця, а якщо суму внесено з 16 до 31 числа місяця, то розрахунок починається з наступного місяця. За аналогією, якщо погашення заборгованості відбулося з 1 по 15 число включно відповідного місяця - інфляційна складова розраховується без урахування цього місяця, а якщо з 16 до 31 числа місяця - інфляційна складова розраховується з урахуванням цього місяця.

Отже, якщо період прострочення виконання грошового зобов`язання складає неповний місяць, то інфляційна складова враховується або не враховується в залежності від математичного округлення періоду прострочення у неповному місяці.

Судом перевірено розрахунок інфляційних втрат та встановлено, що такий розрахунок є арифметично правильним, а вимога про стягнення інфляційних втрат у сумі 16940,25 грн є обґрунтованою.

ВИСНОВКИ СУДУ

За змістом ч.1 ст.14 ГПК України суд розглядає справу не інакше як, зокрема, на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У відповідності до ч.3 ст.13, ч.1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Приписами ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно із ст.78, 79 Господарського процесуального кодексу України, достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

З огляду на вище наведене, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, оскільки судом встановлено, що відповідач є таким, що порушив договірні зобов`язання за договором поставки №21022025-УВ від 21.02.2025 в частині оплати за поставлену продукцію, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог про стягнення заборгованості у сумі 1041665,97 грн, пені у розмірі 107489,16 грн, штрафу у розмірі 104166,60 грн, інфляційних втрат у розмірі 16940,25 грн та 15% річних у розмірі 52010,88 грн.

РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ

Судовий збір за розгляд справи відповідно до ст. 129 ГПК України покладається на відповідача.

Керуючись ст. ст. 73-74, 76-79, 86, 129, 233, 240, 242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ТРАКТ-АЛЬЯНС" (01033, м. Київ, вулиця Руставелі Шота, будинок 20-В, офіс 26/2, ідентифікаційний код 43822603) на користь Товариства з додатковою відповідальністю "КОРОСТЕНСЬКИЙ ЩЕБЗАВОД" (11502, Житомирська обл., м.Коростень, вул.Каштанова, буд.3, ідентифікаційний код 01374567) заборгованість у розмірі 1041665,97 грн, пеню у розмірі 107489,16 грн, штраф у розмірі 104166,60 грн, інфляційні втрати у розмірі 16940,25 грн, 15% річних у розмірі 52010,88 грн та витрати зі сплати судового збору в розмірі 15867,27 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення суду або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 03.04.2026.

Суддя С.О. Турчин