ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"23" березня 2026 р.м. Одеса Справа № 916/5367/25

Господарський суд Одеської області у складі судді Невінгловської Ю.М.

при секретарі судового засідання Задорожному А.О.,

за участі представників сторін:

від позивача Биховець А.В.;

від відповідача не з`явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу:

за позовом Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (01135, місто Київ, пр.Берестейський, буд. 14; ) в особі відокремленого підрозділу Одеської філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (адміністрація Одеського морського порту) (65026, м. Одеса, Митна пл., 1; код ЄДРПОУ ВП 38728457);

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "САНМОБІЛ" (61072, місто Харків, пр.Науки, буд. 56; );

про стягнення 27 994,25 грн,

ВСТАНОВИВ:

1.Суть спору

31.12.2025 до Господарського суду Одеської області надійшла позовна заява (вх.№5512/25) ДП «АМПУ» в особі Одеської філії ДП «АМПУ» до ТОВ "САНМОБІЛ" в якій позивач просить суд стягнути з відповідача 27 994,25 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов Договору №2968-П-ОДФ-20 від 07.07.2020 в частині повної та своєчасної оплати за спільне використання технологічних електричних мереж позивача, у зв`язку з чим за ним виникла заборгованість в розмірі 18 400,25 грн, на яку позивачем нараховано пеню в розмірі 6557,21 грн, 3 % річних в розмірі 667,78 грн та інфляційні втрати в розмірі 2369,01 грн.

2. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії по справі.

Ухвалою суду від 05.01.2026 було відкрито провадження у справі №916/5367/25 за правилами спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з викликом сторін із призначенням розгляду справи по суті на 09.02.2026 о 12:20.

У судовому засіданні 09.02.2026 суд, без оформлення окремого процесуального документа оголосив перерву в розгляді справи по суті до 09.03.2026 об 15:00.

У судовому засіданні 09.03.2026 суд, без оформлення окремого процесуального документа оголосив перерву в розгляді справи по суті до 23.03.2026 о 15:00.

16.03.2026 до суду від позивача надійшли пояснення (вх.№9152/26).

У судовому засіданні 23.03.2026 за участі представника позивача, судом було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення та відкладено складення повного рішення на строк до 30.03.2026.

3. Аргументи учасників справи.

3.1 .Аргументи Державного підприємства «Адміністрація морських портів України».

Позовні вимоги позивача обґрунтовані тим, що сторонами було укладено Договір про спільне використання технологічних електричних мереж № 2968-П-ОДФ-20 від 07.07.2020 відповідно до умов якого Основний споживач зобов`язується забезпечити технічну можливість доставки електричної енергії необхідного обсягу та рівня потужності (із забезпечення якості, надійності та безперервності) власними електричними мережами у точці приєднання електроустановок Користувача або інших суб`єктів господарювання, розподіл (передачу) електричної енергії яким забезпечує Користувач, а Користувач своєчасно сплачувати вартість послуг Основного споживача зі спільного використання технологічних електричних мереж.

3.2. Аргументи Товариства з обмеженою відповідальністю "САНМОБІЛ".

Товариство з обмеженою відповідальністю "САНМОБІЛ" своїм правом передбаченим ст. 165 ГПК України, на подання відзиву по суті справи не скористалося, жодних доказів у якості спростування наведених позивачем обставин відповідачем до матеріалів справи не додано.

Згідно положень ч. 2 ст. 178 ГПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Відтак суд вирішує спір, який виник між ДП «АМПУ» та ТОВ "САНМОБІЛ" за наявними в матеріалах справи доказами.

4. Фактичні обставини справи встановлені судом.

07.07.2020р. між Державним підприємством «Адміністрація морських портів України» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Санмобіл» укладено Договір №2968-П-ОД-20, відповідно до умов якого Виконавець надає Замовнику послуги щодо забезпечення технічної можливості доставки електричної енергії необхідного обсягу та рівня потужності (із забезпеченням якості, надійності та безперервності) власними електричними мережами у точці приєднання електроустановок користувача або інших суб`єктів господарювання. (п. 1.1 Договору).

Відповідно до п.2.1. Договору, Основний споживач зобов`язаний:

- утримувати технологічні електричні мережі спільного використання у належному технічному стані, формувати електричну схему цих мереж відповідної пропускної здатності та забезпечувати технічну можливість для передачі електричної енергії до межі балансової належності електроустановок Користувача або інших суб?єктів господарювання, розподіл (передачу) електричної енергії яким забезпечує Користувач;

- щомісяця до 05 числа наступного за розрахунковим місяцем надавати Користувачу рахунок на оплату послуг за спільне використання технологічних мереж та два примірника «Акта здачі-прийняття робіт (надання послуг)»: оформлених з боку Основним споживачем;

- упродовж трьох робочих днів з дня переходу права власності (права господарського

відання) на електричні мережі до іншої особи повідомити про це Користувача;

У пункті 5.1 Договору зазначено, що користувач має право:

- не сплачувати за спільне використання технологічних електричних мереж за час перерви

в електропостачанні, якщо перерва відбулася не з вини Користувача;

- на отримання від Основного споживача інформації щодо якості електричної енерів. порядку визначення плати за спільне використання технологічних електричних мереж Основного споживача, умов та режимів передачі електричної енергії;

- на відшкодування згідно з законодавством України збитків, заподіяних унаслідок

порушення його прав:

- на доступ до електроустановок, розрахункових засобів та систем обліку електричної енергії, що розташовані на об?єктах Основного споживача і враховують обсяг електричної енергії, для зняття показів, та на перевірку схеми приєднання струмоприймачів Основного споживача, які беруть участь у регулюванні навантаження в електромережі, а також на перевірку працездатності установлених у Основного споживача пристроїв протиаварійної автоматики та інших пристроїв, що забезпечують регулювання навантаження в енергосистемі.

Згідно до п.7.1 Договору, Розрахунковим вважається період з 1 числа розрахункового місяця до 1 числа наступного місяця.

Умовами пункту 7.4. Договору зазначено, що Рахунки направляються Користувачу на його фактичну адресу рекомендованим листом з повідомленням вказаним в договорі або надаються уповноваженому представнику Користувача під підпис.

Відповідно до п.7.6. Договору, основний споживач має статус платника податку на прибуток на загальних підставах.

У пункті 11.1 Договору зазначено, що він укладається на строк до 31.12.2020 року, набирає чинності з дня його підписання, скріплення печатками сторін (за наявністю) та вважається продовженим на кожен наступний календарний рік, якщо за місяць до закінчення строку не буде заявлено однією із Сторін про відмову від цього Договору або його перегляд.

Також, до вищезазначеного Договору була укладена додаткова угода №1 від 18.06.2021, в якій було викладено Договір №2968-П-ОДФ-20 у новій редакції.

Між сторонами, а саме ДП «АМПУ» та ТОВ «САНМОБІЛ» було укладено додаткову угоду від 01.06.2023, щодо зміни в розділі 7 «Порядку розрахунків» п.7.3., зокрема, викласти пункт договору у наступній редакції:

« 7.3. Користувач до 25 числа, що передує розрахунковому періоду, здійснює платіж на наступний розрахунковий період у сумі вартості 100% фактичного споживання електричної енергії за минулий період на підставі виставленого Основним споживачем рахунку.

Остаточний розрахунок за відшкодування витрат на електрозабезпечення у поточному місяці здійснюється Користувачем платіжним дорученням на підставі оформленого «Акту відшкодування витрат» та виставленого Основним споживачем рахунка не пізніше 20 числа місяця наступного за звітним періодом з урахуванням обсягу фактично переданої за розрахунковий період електроенергії. У разі передачі електроенергії у розрахунковому періоді менше ніж сума попередньої оплати, Основний споживач зараховує надмірно сплачену попередню оплату в рахунок оплат на наступний розрахунковий період».

Відповідно до п. 7.3 Договору (в редакції Додаткової угоди від 01.06.2023) Користувач до 25 числа, що передує розрахунковому періоду, здійснює платіж на наступний розрахунковий період у сумі вартості 100% фактичного споживання електричної енергії за минулий період на підставі виставленого Основним споживачем рахунку.

Остаточний розрахунок за відшкодування витрат на електрозабезпечення у поточному місяці здійснюється Користувачем платіжним дорученням на підставі оформленого «Акту відшкодування витрат» та виставленого Основним споживачем рахунку не пізніше 20 числа місяця наступного за звітним періодом з урахуванням обсягу фактично переданої за розрахунковий період електроенергії. У разі передачі електроенергії у розрахунковому періоді менше ніж сума попередньої оплати, Основний споживач зараховує надмірно сплачену попередню оплату в рахунок оплат на наступний розрахунковий період».

Пунктом 7.4 Договору передбачено, що рахунки направляються Користувачу на його фактичну адресу рекомендованим листом з повідомленням вказаним в договорі або надаються уповноваженому представнику Користувача під підпис.

Відповідно до контрольних показників лічильників електроспоживання та розрахунку споживання електроенергії по об`єктам ТОВ «САНМОБІЛ» загальний об`єм електроенергії, спожитої Користувачем за липень 2024 листопад 2024 становить 2754 кВт*год (у липні 2024 -2081 кВт*год, у серпні 2024 125 кВт*год, у вересні 2024 99 кВт*год, у жовтні 2024 213 кВт*год, у листопаді 2024 236кВт*год).

За надану у період липень 2024 року - листопад 2024 року електричну енергію Основним споживачем було направлено Відповідачу для підписання акти відшкодування витрат на загальну суму 18400,25 грн та виставлено для оплати рахунки:

липень 2024: акт №530 від 31.07.2024 та рахунок №560567 від 31.07.2024 на суму 12451,04 грн отримано Відповідачем 13.08.2024, що підтверджується власноручним підписом представника Відповідача. Також додатково дані документи було відправлено на юридичну адресу Відповідача 04.04.2025, однак лист повернуто з відміткою про невручення.;

серпень 2024: акт №620 від 31.08.2024 та рахунок №560655 від 31.08.2024 на суму 1062,95 грн відправлено на юридичну адресу Відповідача 25.02.2025, однак лист повернуто з відміткою про невручення.;

вересень 2024: акт №719 від 30.09.2024 та рахунок №560717 від 30.09.2024 на суму 883,19 грн відправлено на юридичну адресу Відповідача 25.02.2025 однак лист повернуто з відміткою про невручення.

жовтень 2024: акт №808 від 31.10.2024 та рахунок №560806 від 31.10.2024 на суму 1899,18 грн відправлено на юридичну адресу Відповідача 25.02.2025, однак лист повернуто з відміткою про невручення;

листопад 2024: акт №907 від 30.11.2024 та рахунок №560909 від 30.11.2024 на суму 2103,89 грн - відправлено на юридичну адресу Відповідача 25.02.2025, однак лист повернуто з відміткою про невручення.

Відповідно до п.3 Додатку №5 Договору (в редакції Додаткової угоди №1 від 18.06.2021) Основний споживач враховуючи умови п.1 оформляє «Акт відшкодування витрат» та надає їх на узгодження Користувачу. Користувач впродовж трьох календарних днів зобов`язується повернути погоджений «Акт відшкодування витрат».

У разі не надання погодженого Акту відшкодування витрат у встановлений термін Користувачем, Основний споживач складає додатковий Акт відшкодування витрат, який вважається дійсним при підписанні його двома уповноваженими представниками Основного споживача, та направляється Користувачу на його фактичну адресу вказану в договорі.

Розмір коштів, які має оплатити Користувач Основному споживачу в розрахунковий період визначено в оформленому «Акті відшкодування витрат» та сплачується Користувачем на підставі виставленого рахунку Основним споживачем.

На виконання зазначеного вище пункту Договору та у зв`язку з не наданням Користувачем погодженого Акту відшкодування витрат у встановлені Договором терміни, Основним споживачем 04.04.2025 на юридичну адресу Користувача було направлено додаткові Акти відшкодування витрат, проте вказаний лист було повернуто на адресу Адміністрації у зв`язку з закінченням терміну зберігання.

Однак, всупереч умовам Договору, зазначені акти без поважних причин не були підписані Користувачем і рахунки ним не сплачені.

Також, ДП «АМПУ» надсилала ТОВ «САНМОБІЛ» листи щодо існуючої заборгованості за Договором від 04.10.2024 №1935/19-06-04/Вих та 07.01.2025 №43/19-06-04/Вих.

Також на адресу відповідача було направлено претензію №1972/19-06-04/Вих. від 18.09.2025, в якій позивачем було зазначено суму основного боргу у розмірі 18 400,25 грн., а також період нарахування пені у розмірі 4 916,30 грн., 3% у розмірі 508,98 грн. та інфляційних витрат у розмірі 2 163,31 грн. за прострочення рахунків з проханням перерахувати суму заборгованості та штрафних санкцій у загальному розмірі 25 998,84 грн.

Проте, вказані листи та претензія були залишені без відповіді та задоволення.

5. Позиція суду щодо встановлених обставин справи.

У відповідності до ст.11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини. Правочин, різновидом якого є договори - основний вид правомірних дій це волевиявлення осіб, безпосередньо спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. При цьому, ст.12 Цивільного кодексу України передбачає, що особа здійснює свої цивільні права вільно на власний розсуд.

Згідно ч.2 ст.16 Цивільного кодексу України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Згідно ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України, Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно до п. 1 ст. 628 Цивільного Кодексу України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно вимог ст. 629 Цивільного Кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Як встановлено судом, на підставі укладеного між сторонами Договору (в редакції Додаткової угоди від 18.06.2021 та 01.06.2023) позивачем були належним чином виконані умови договору щодо забезпечення технічної можливості та доставки електричної енергії до меж балансової належності електромереж відповідача.

Натомість відповідачем відшкодування витрат на електрозабезпечення за період липень 2024 листопад 2024 здійснено не було.

Отже, дослідивши обставини спору, судом було встановлено факт неналежного виконання відповідачем прийнятих на себе договірних зобов`язань, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, не спростовано з боку відповідача належними та допустимими доказами за час розгляду справи, у зв`язку з чим, позовні вимоги про стягнення з відповідача основної заборгованості в розмірі 18 400,25 грн. - є обґрунтованими, підтверджені відповідними доказами і підлягають задоволенню судом.

Щодо стягнення пені, 3% річних та інфляційних втрат, суд зазначає наступне.

Згідно з ст. 617 Цивільного кодексу України, особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, відсутність у боржника необхідних коштів.

Під випадком ("casus") в практиці розуміються будь-які діяння, не викликані чиїмось наміром або необережністю, тобто відсутність вини порушника. Випадковою можна визнати обставину, яку не можна передбачити та попередити при застосуванні обов`язкової для боржника обачності, хоча вона могла б бути передбачена та попереджена, якщо б боржник віднісся до свого зобов`язання з більшою обачністю, ніж та, до якої він був зобов`язаний або якщо на місці боржника була б інша особа.

Частинами 1, 3 ст. 549 Цивільного кодексу України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Так позивачем заявлено до стягнення пеню, що нарахована за період прострочення зобов`язання відповідача, а саме з 21.08.2024 до 03.12.2025, та яка становить суму 6 557,21 грн.

Відповідно до ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України (в редакції яка була чинною станом на момент виникнення спірних правовідносин) нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Між тим, як вбачається із наданого позивачем розрахунку пені, нарахування здійснено у строк що є більшим за шість місяців, у зв`язку з чим судом здійснено власний розрахунок пені, який за розрахунком суду становить 2 539,72 грн.

Сума боргу (грн)Загальний періодДнів простроченняСума пені (грн)
12 451,0421.08.2024 21.02.1,57
1 062,9521.09.2024 21.03.,67
883,1921.10.2024 21.04.,63
1 899,1821.11.2024 21.05.,58
2 103,8921.12.2024 21.06.,27
Всього: 2 539,72 грн

Крім того позивачем на суму боргу відповідача здійснено нарахування інфляційних втрат, що становить суму 2 369,01 грн.

Частиною 2 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Статтею 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Тобто, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. Аналогічні висновки викладено Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 16.05.2018 у справі №686/21962/15-ц. Аналогічна правова позиція також наведена, зокрема й у постанові Верховного Суду від 11.02.2019 у справі №758/9445/16-ц та постанові Верховного Суду від 31.01.2019 у справі №761/4878/16-ц.

Здійснивши перевірку проведеного позивачем розрахунку інфляційних втрат суд зазначає про його арифметичну правильність та обґрунтованість у зв`язку з чим доходить висновку про наявність підстав для задоволення позову в цій частині.

Позивачем на суму боргу відповідача здійснено нарахування 3% річних, що становить суму 667,78 грн., суд зазначає про його арифметичну правильність та обґрунтованість, у зв`язку з чим доходить висновку про наявність підстав для задоволення позову в цій частині.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам у цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Таким чином, з`ясування фактичних обставин справи, які входять до кола доказування, має здійснюватися судом із застосуванням критеріїв оцінки доказів, передбачених ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, щодо відсутності у доказів заздалегідь встановленої сили та оцінки кожного доказу окремо та їх сукупності в цілому, ураховуючи взаємозв`язок і вірогідність.

У даному випадку суд звертається до категорії стандарту доказування та відзначає, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови Верховного Суду від 02.10.2018 у справі №910/18036/17, від 23.10.2019 у справі №917/1307/18, від 18.11.2019 у справі №902/761/18, від 04.12.2019 у справі №917/2101/17). Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі №129/1033/13-ц.

Керуючись ст.ст. 123, 129, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

Керуючись ст.ст.129, 232, 233, 236-238, 240, 241 ГПК України, суд

УХВАЛИВ:

1.Позов задовольнити частково.

2.Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "САНМОБІЛ" (61072, місто Харків, пр.Науки, буд. 56; ) на користь Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (01135, місто Київ, пр.Берестейський, буд. 14; ) в особі відокремленого підрозділу Одеської філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (адміністрація Одеського морського порту) (65026, м. Одеса, Митна пл., 1; код ЄДРПОУ ВП 38728457) основний борг у розмірі 18 400/вісімнадцять тисяч чотириста/грн 25 коп., пеню в розмірі 2539/дві тисячі п`ятсот тридцять дев`ять/грн 72 коп., 3 % річних у розмірі 667/шістсот шістдесят сім/грн 78 коп., інфляційні втрати в розмірі 2369/дві тисячі триста шістдесят дев`ять/грн 01 коп. а також витрати зі сплати судового збору в розмірі 2074/дві тисячі сімдесят чотири/грн 76 коп.

3.У задоволенні решти позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку ст. 241 ГПК України та підлягає оскарженню до Південно-західного апеляційного господарського суду в порядку ст.256 ГПК України.

Повне рішення складено 30 березня 2026 р.

Суддя Ю.М. Невінгловська