ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2026 рокум. ЛьвівСправа № 914/3240/25

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючої судді Орищин Г.В.

суддів Галушко Н.А.

Желіка М.Б.

секретар судового засідання Хом`як Х.А.

розглянув апеляційну скаргу Приватного підприємства «Мундир»

на рішення Господарського суду Львівської області від 20.01.2026 (повне рішення складено 26.01.2026, суддя Яворський Б.І.)

у справі № 914/3240/25

за позовом Управління комунальної власності департаменту економічного розвитку Львівської міської ради, м. Львів,

до відповідача Приватного підприємства «Мундир», м.Львів,

про повернення об`єкта оренди та стягнення 168 857,58 грн заборгованості

Представники сторін:

від позивача Чижович І.З.

від відповідача Франків Б.М., Франків І.Т.

Господарський суд Львівської області в рішенні від 20.01.2026 у справі № 914/3240/25 ухвалив: - задоволити повністю позовні вимоги Управління комунальної власності департаменту економічного розвитку Львівської міської ради; - зобов`язати Приватне підприємство «Мундир» повернути об`єкт оренди шляхом виселення з нежитлових приміщень заг. площею 92,2 кв.м., а саме: з приміщень першого поверху під індексами 9а-1, 9а-2, 9а-3, 9а-4, 9а-5, 9а-6, 9а-8 площею 79,5 кв.м. та мезоніну під індексом 9а-7 площею 12,7 кв.м за адресою: м. Львів, просп. Т. Шевченка,18; - стягнути з Приватного підприємства «Мундир» 168 856,23 грн заборгованості та 4844,80 грн судового збору.

Не погодившись із ухваленим судовим рішенням місцевого господарського суду, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку, подавши апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Львівської області від 20.01.2026 у справі № 914/3240/25 та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити в позові Управління комунальної власності департаменту економічного розвитку Львівської міської ради.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Західного апеляційного господарського суду від 12.02.2026, склад колегії з розгляду справи № 914/3240/25 визначено: головуюча суддя Орищин Г.В., судді Галушко Н.А., Якімець Г.Г.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 17.02.2026 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Приватного підприємства «Мундир», поданою на рішення Господарського суду Львівської області від 20.01.2026 у цій справі.

24.02.2026 на адресу Західного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи № 914/3240/25.

У зв`язку з відпусткою судді члена колегії Якімець Г.Г., розпорядженням керівника апарату Західного апеляційного господарського суду № 53 від 30.03.2026, з метою розгляду апеляційної скарги, проведено автоматизовану заміну складу суду.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.03.2026 призначено колегію суддів у складі: головуючої судді Орищин Г.В, суддів Галушко Н.А. та Желіка М.Б.

При ухваленні оскаржуваного рішення місцевий господарський суд виходив з того, що між сторонами існували договірні орендні правовідносини, у відповідності до яких відповідач був зобов`язаний належним чином і своєчасно сплачувати орендну плату; водночас, судом встановлено факт порушення відповідачем цього обов`язку, наявність заборгованості, а також те, що після припинення договору відповідач не повернув об`єкт оренди та продовжував користуватися майном, що відповідно до вимог цивільного законодавства є підставою для стягнення як заборгованості, так і неустойки, у зв`язку з чим позовні вимоги визнано обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідач не погодився з ухваленим рішенням місцевого господарського суду та оскаржив його в апеляційному порядку. Зокрема зазначив, що:

- суд першої інстанції ухвалив рішення без повного та всебічного з`ясування обставин справи, що призвело до неправильного застосування норм права. Зокрема, суд не дослідив належним чином порядок припинення договору оренди та не перевірив наявність доказів дотримання передбаченої договором процедури. Це свідчить про істотні порушення, які вплинули на законність і обґрунтованість рішення;

- позивач не довів факту належного направлення апелянту припису про усунення порушень договору оренди, зокрема, відсутні підтвердження вручення або навіть відправлення відповідного листа (відсутні дані трекінгу поштового відправлення). Відтак, обов`язкова досудова процедура, передбачена договором, не була дотримана, що виключає можливість правомірного дострокового розірвання договору та виселення ПП «Мундир» з орендованого приміщення;

- у зв`язку з введенням воєнного стану, господарська діяльність ПП «Мундир» фактично припинилася, що унеможливило отримання доходу та виконання зобов`язань зі сплати орендної плати; крім того, відповідно до ухвали Львівської міської ради № 2239 від 18.08.2022, підприємство підпадає під категорію орендарів, звільнених від нарахування орендної плати, у зв`язку з чим висновки суду про наявність заборгованості є необґрунтованими, а рішення в частині стягнення орендної плати підлягає скасуванню як таке, що не відповідає фактичним обставинам справи та нормам права.

У додаткових поясненнях у справі позивач заперечив проти доводів апеляційної скарги, зазначивши таке:

- твердження скаржника про відсутність доказів направлення припису про усунення порушень є недостовірними, оскільки відповідні докази (надсилання електронною поштою та рекомендованим листом із повідомленням про вручення і описом вкладення) були належним чином додані до позовної заяви, що підтверджує дотримання процедури, передбаченої договором;

- припинення господарської діяльності у зв`язку з воєнним станом не звільняє підприємство від обов`язку сплати орендної плати, оскільки відповідно до законодавства, орендна плата підлягає сплаті незалежно від результатів господарської діяльності орендаря;

- посилання апелянта на ухвалу органу місцевого самоврядування № 2239 від 18.08.2022 є безпідставними, оскільки нарахування проводилося з врахуванням її положень за визначений цією ухвалою період орендна плата фактично не нараховувалася і не включалася до суми, заявленої до стягнення.

В дане судове засідання з`явились представники сторін, які підтримали доводи та заперечення, викладені у апеляційній скарзі та у відзиві на неї.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представників позивача та відповідача, дослідивши наявні докази в сукупності з апеляційною скаргою, судова колегія встановила наступне:

03.06.2021 між Управлінням комунальної власності департаменту економічного розвитку Львівської міської ради (позивач, за договором орендодавець), Приватним підприємством «Мундир» (відповідач, за договором орендар) та Львівським комунальним підприємством «Агенція ресурсів ЛМР» (за договором балансоутримувач) укладено договір оренди № Г-12386-21(БАП) нерухомого майна, що належить до комунальної власності зі змінами, внесеними додатковими угодами від 09.08.2023 та від 28.01.2025.

Згідно умов вказаного договору, орендодавець і балансоутримувач передали, а орендар прийняв у строкове платне користування майно: нежитлові приміщення заг. площею 92,2 кв.м., а саме: приміщення першого поверху під індексами 9а-1, 9а-2, 9а-3, 9а-4, 9а-5, 9а-6, 9а-8 площею 79,5 кв.м. та мезоніну під індексом 9а-7 площею 12,7 кв.м за адресою: м. Львів, просп. Т. Шевченка,18 (п.4.1 розділу І договору). Цей договір є договором типу (Г) продовження без проведення аукціону попереднього договору оренди від 14.11.2017 № Г-10660-17 (п.5.1.1 розділу І договору). Місячна орендна плата, визначена за результатами проведення аукціону складає 8 620,29 грн без ПДВ (п.9.1 розділу І договору). Розмір авансового орендного платежу становить 2 місячні орендні плати, які сплачуються у співвідношенні 90% - 18 619,83 грн з ПДВ - орендодавцю та 10% - 2 068,87 грн з ПДВ балансоутримувачу (п.10.1 розділу І договору). Співвідношення розподілу орендної плати, станом на дату укладення договору визначено, як: балансоутримувачу 10% від суми орендної плати, орендодавцю 90% від суми орендної плати (п.16 розділу І договору). Орендар сплачує орендну плату на рахунок орендодавця та балансоутримувача у співвідношенні визначеному у п.16 Умов, щомісяця до 15 числа поточного місяця оренди (п.3.4 розділу ІІ договору). Орендар сплачує орендну плату щомісячно на рахунок орендодавця та балансоутримувача. Податок на додану вартість нараховується на загальну суму орендної плати (п.3.5 розділу ІІ договору). Сума орендної плати, сплаченої авансом відповідно до п.3.6 договору, підлягає зарахуванню в рахунок сплати орендної плати за перший/перші та останній місяці оренди (п.3.11 розділу ІІ договору). У разі припинення договору оренди, орендар зобов`язаний звільнити протягом 3-х робочих днів орендоване майно від належних орендарю речей і повернути його відповідно до акта повернення з оренди орендованого майна у такому стані, в якому майно перебувало на момент передачі його в оренду, з врахуванням нормального фізичного зносу, а якщо орендарем були виконані невід`ємні поліпшення або проведено капітальний ремонт, то разом із такими поліпшеннями/капітальним ремонтом (п.4.1 розділу ІІ договору). Майно вважається повернутим з оренди з моменту підписання балансоутримувачем та орендарем акта повернення з оренди орендованого майна (п.4.3 розділу ІІ договору). Якщо орендар не повертає майно після отримання від балансоутримувача примірників акта повернення з оренди орендованого майна, орендар сплачує на рахунок орендодавця та балансоутримувача (згідно з розподілом, встановленим п.16 Умов) неустойку у розмірі подвійної орендної плати за кожний день користування майном після дати припинення цього договору (п.4.4 розділу ІІ договору). Цільове призначення будівлі для майстерні з пошиття та ремонту форменого одягу (п.7.1 розділу ІІ договору). Договір може бути достроково припинений на вимогу орендодавця, якщо орендар допустив прострочення сплати орендної плати на строк більше трьох місяців або сумарна заборгованість з орендної плати більша, ніж плата за три місяці (12.7.1 розділу ІІ договору). Про наявність однієї з підстав для дострокового припинення цього договору з ініціативи орендодавця, передбачених пунктом 12.7 цього договору орендодавець або балансоутримувач повідомляє орендареві та іншій стороні договору листом із зазначенням опису порушення і вимогу про його усунення в строк не менш як 15 та не більш як 30 робочих днів з дати надсилання листа (у строк 5 робочих днів, якщо порушення стосується прострочення сплати орендної плати або перешкоджання у здійсненні орендодавцем або балансоутримувачем контролю за використанням майна). Якщо протягом встановленого у приписі часу орендар не усунув порушення, орендодавець надсилає орендарю лист, у якому повідомляє орендареві про дострокове припинення договору на вимогу орендодавця. У листі зазначається підстава припинення договору, посилання на вимогу про усунення порушення, а також посилання на обставини, які свідчать про те, що порушення триває після закінчення строку, відведеного для його усунення (п.12.8 розділу ІІ договору). Цей договір укладено строком на 2 роки 364 дні (з 03.06.2021 до 02.06.2024) (п.12.1 розділу І договору).

03.06.2021 сторони підписали акт приймання-передавання нерухомого майна.

Даний договір оренди був продовжений у відповідності до п.13.1 ухвали Львівської міської ради № 2239 від 18.08.2022 «Про окремі питання управління комунальним майном у зв`язку із введенням воєнного стану» на період дії воєнного стану та протягом чотирьох місяців з дати припинення чи скасування воєнного стану.

В порушення взятих на себе за договором зобов`язань, відповідачем орендна плата сплачувалась невчасно і не в повному обсязі.

01.05.2025 позивачем на адресу відповідача було направлено припис № 2302-вих-63612 щодо усунення порушень умов договору оренди в частині сплати орендної плати.

Однак, у встановлений строк ПП «Мундир» зазначені порушення не усунуло, у зв`язку з чим уповноваженим органом було направлено повідомлення № 4-2302-49586 від 05.09.2025 про дострокове припинення договору оренди № Г-12386-21(БАП) від 03.06.2021.

Із листа балансоутримувача № 4-6 від 01.10.2025 вбачається, що орендар у визначений строк не підписав акти повернення орендованого майна, не повернув їх балансоутримувачу та не погасив наявну заборгованість.

З огляду на викладене, позивач звернувся до суду з позовом про стягнення відповідача заборгованості з орендної плати та неустойки, нарахованої з 18.09.2025, у зв`язку з простроченням повернення майна з оренди, а також про зобов`язання ПП «Мундир» повернути об`єкт оренди шляхом виселення з нежитлових приміщень.

Як вбачається із довідки № 4-2302-12228 від 11.10.2025 Управління комунальної власності департаменту економічного розвитку Львівської міської ради про стан заборгованості контрагента ПП "Мундир" (договір оренди № Г-12386-21(БАП) від 03.06.2021), заборгованість орендаря становить 168 856,23 грн.

Перевіривши наявні матеріали справи на предмет правильності застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла наступних висновків:

Правовідносини, що виникли між сторонами регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України, Законом України «Про оренду державного і комунального майна», Порядком передачі в оренду державного та комунального майна, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 483 від 03.06.2020, а також іншими нормативно-правовими актами.

Приписами ч. 1 ст. 759 ЦК України передбачено, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Договір найму укладається на строк, встановлений договором (ч.1 ст. 763 ЦК України).

27.12.2019 набрав чинності ЗУ «Про оренду державного та комунального майна» (№ 157-IX, введений в дію з 01.02.2020) та Постанова Кабінету Міністрів України від 03.06.2020 № 483, якою затверджено Порядок передачі в оренду державного та комунального майна, якими відповідно, встановлено порядок продовження договорів оренди державного майна.

Закон України «Про оренду державного та комунального майна», регулює правові, економічні та організаційні відносини, пов`язані з передачею в оренду майна, що перебуває в державній та комунальній власності, майна, що належить Автономній Республіці Крим, а також з передачею права на експлуатацію такого майна; майнові відносини між орендодавцями та орендарями щодо господарського використання майна, що перебуває в державній та комунальній власності, майна, що належить Автономній Республіці Крим.

Орендар зобов`язаний вносити орендну плату своєчасно і в повному обсязі, незалежно від наслідків господарської діяльності (ч.4 ст.17 вказаного Закону).

Згідно з ст. 526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином згідно умов договору та актів цивільного законодавства, а при відсутності таких вказівок відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ст.530 ЦК України).

Відповідно до ч.2 ст.24 ЗУ «Про оренду державного та комунального майна», договір оренди може бути достроково припинений за згодою сторін. Договір оренди може бути достроково припинений за рішенням суду та з інших підстав, передбачених цим Законом або договором.

Відповідно до абз.3 п.12.8 незмінюваних умов договору оренди № Г-12386-21(БАП), договір вважається припиненим на п`ятий робочий день після надіслання орендодавцем або балансоутримувачем орендарю листа про дострокове припинення договору.

Матеріалами справи підтверджено, що позивач належним чином повідомив відповідача про дострокове припинення договору оренди та пов`язані з цим обов`язки. Зокрема, спочатку було надіслано припис від 01.05.2025 № 2303-вих-63612 про усунення порушень договору оренди, а також лист про дострокове припинення договору оренди № Г-12386-21 (БАП) від 03.06.2021 зі змінами на вимогу орендодавця від 05.09.2025 № 4-2302-49586, надсилання яких підтверджується описами вкладення до листа та накладними АТ "Укрпошта" (а.с. 41 47). У зв`язку з цим, відповідно до положень абзацу третього пункту 12.8 незмінюваних умов договору, договір оренди припинено 12.09.2025.

Відповідно до ст.25 ЗУ «Про оренду державного та комунального майна», у разі припинення договору оренди орендар зобов`язаний протягом трьох робочих днів з дати припинення договору повернути орендоване майно в порядку, визначеному договором оренди.

Станом на момент вирішення спору судом, докази повернення відповідачем нерухомого майна, що було предметом договору оренди в матеріалах справи відсутні. Акт прийому-передачі спірного майна між сторонами спору не підписано.

Таким чином, відповідач порушив право позивача на повернення йому переданого в оренду нерухомого майна після припинення дії договору оренди.

За таких обставин, позовні вимоги в частині повернення об`єкта оренди шляхом виселення з нежитлових приміщень є обґрунтованими й підлягають до задоволення.

Частиною 1 ст.762 ЦК України передбачено, що за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Відповідно до ч. 1 ст. 286 ГК України, орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності.

За змістом наведених норм, договір є підставою виникнення права наймача (орендаря) користуватися орендованим майном упродовж строку дії договору зі сплатою наймодавцю (орендодавцю) орендної плати, погодженої умовами договору; а припинення договору є підставою виникнення обов`язку наймача негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Користування майном за договором є правомірним, якщо воно відповідає умовам укладеного договору та положенням чинного законодавства, які регулюють такі правовідносини з урахуванням особливостей предмета найму та суб`єктів договірних правовідносин.

Відносини найму (оренди) у разі неправомірного користування майном можуть регулюватися умовами договору, що визначають наслідки неправомірного користування майном, та нормами законодавства, які застосовуються до осіб, які порушили зобов`язання у сфері орендних відносин.

Після спливу строку дії договору невиконання чи неналежне виконання обов`язку з негайного повернення речі свідчить про неправомірне користування майном, яке було передане в найм (оренду). Тому права та обов`язки наймодавця і наймача, що перебували у сфері регулятивних правовідносин, переходять у сферу охоронних правовідносин та охоплюються правовим регулюванням за ч.2 ст.785 Цивільного кодексу України, яка регламентує наслідки невиконання майнового обов`язку щодо негайного повернення речі наймодавцеві.

За змістом ч.2 ст.785 ЦК України, якщо наймач не виконує обов`язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення.

Неустойка, стягнення якої передбачено ч. 2 ст. 785 Цивільного кодексу України, є самостійною формою майнової відповідальності у сфері орендних правовідносин, яка застосовується у разі (після) припинення договору оренди - якщо наймач не виконує обов`язку щодо негайного повернення речі, і є належним способом захисту прав та інтересів орендодавця після припинення вказаного договору, коли користування майном стає неправомірним.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що неповернення об`єкта оренди за договором у період після закінчення строку дії договору є підставою для застосування до відповідача ч.2 ст.785 ЦК України та стягнення з останнього неустойки, розрахованої за безпідставне користування об`єктом оренди після закінчення строку дії договору.

Беручи до уваги встановлені судом в мотивувальній частині цього рішення обставини справи, в тому числі дату припинення договору оренди, дослідивши конкретизований розрахунок заборгованості та неустойки, враховуючи положення ухвали Львівської міської ради від 18.08.2022 № 2239 «Про окремі питання управління комунальним майном у зв`язку із введенням воєнного стану», судом апеляційної інстанції встановлено, що заявлені позивачем вимоги про стягнення заборгованості в сумі 168 856,23 грн є обґрунтованими. Доказів зворотнього суду не надано.

Колегія суддів також зазначає, що оскільки предметом договору є майно комунальної власності, права та інтереси територіальної громади не можуть бути обмежені фінансовим станом орендаря. Неприбутковість діяльності підприємства або тимчасові обставини, зокрема введення воєнного стану, не звільняють орендаря від виконання договірних зобов`язань щодо своєчасної сплати орендної плати та повернення комунального майна після припинення договору.

Згідно з ст. 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Частиною 1 ст.77 ГПК України передбачено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

У відповідності до ст.78 ГПК України, достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст.79 ГПК України ).

Зазначені вище норми процесуального закону спрямовані на реалізацію статті 13 ГПК України. Згідно з положеннями цієї статті судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

З врахуванням викладеного вище в сукупності, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржуване рішення ухвалене відповідно до норм чинного законодавства та встановлених обставин справи.

Арґументи, наведені в апеляційній скарзі, не спростовують обґрунтованих та правомірних висновків суду першої інстанції, не доводять порушення або неправильного застосування судом під час розгляду справи норм матеріального та процесуального права, а тому не можуть бути підставою для зміни чи скасування ухваленого у цій справі рішення.

Судові витрати, у відповідності до ст. 129 ГПК України, покладаються на скаржника.

Керуючись ст. 129, 269, 270, 275, 276, 282, 284 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд

У Х В А Л И В :

В задоволенні вимог апеляційної скарги Приватного підприємства «Мундир» відмовити.

Рішення Господарського суду Львівської області від 20.01.2026 у справі № 914/3240/25 залишити без змін.

Судові витрати за подання апеляційної скарги покласти на скаржника.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня її проголошення.

Справу повернути в Господарський суд Львівської області.

Повний текст постанови складено 09.04.2026.

Головуюча суддя Г.В. Орищин

суддя Н.А. Галушко

суддя М.Б. Желік