УХВАЛА

03 квітня 2026 року

м. Київ

cправа № 910/5725/25

Верховний Суд у складі судді Касаційного господарського суду Малашенкової Т.М.,

розглянувши матеріали касаційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Локал Стейт» (далі ТОВ «Локал Стейт», скаржник)

на рішення Господарського суду міста Києва від 18.08.2025

та постанову Північного апеляційного господарського суду від 10.02.2026

у справі за позовом ТОВ «Локал Стейт»

до Міністерства оборони України

про стягнення 1 934 246,80 грн,

ВСТАНОВИВ:

ТОВ «Локал Стейт» 25.03.2026 через Електронний суд звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить, зокрема, скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 18.08.2025 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 10.02.2026 у справі №910/5725/24 в частині відхилених позовних вимог та прийняти в цій частині нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити. Крім того, у прохальній частині касаційної скарги просить поновити строк на касаційне оскарження цих рішень.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.03.2026 для розгляду справи №910/5725/25 визначено колегію суддів у складі: головуючої судді Малашенкової Т.М., суддів Бенедисюка І.М., Власова Ю.Л.

Згідно з пунктом 5 частини другої статті 290 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України) у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 287 цього Кодексу підстави (підстав).

У поданій касаційній скарзі ТОВ «Локал Стейт» з посиланням на пункт 1 частини другої статті 287 ГПК України зазначає, що суд апеляційної інстанції неправильно застосував норму статті 213 Цивільного кодексу України без врахування висновку Верховного Суду викладеного у постанові від 18.04.2018 у справі №753/11000/14-ц, що призвело до необґрунтованого поширення положень пункту 7.3.6 договору №286/3/23/215 на період понад строк дії договору та позбавило позивача права на відшкодування майнових втрат заподіяних відповідачем несвоєчасним розрахунком.

З огляду на викладене касаційна скарга ТОВ «Локал Стейт» подана із додержанням вимог пункту 5 частини другої статті 290 ГПК України. Отже, не є очевидно не прийнятною за пунктом 1 частини другої статті 287 ГПК України.

Відповідно до пункту 4 частини другої статті 290 ГПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено судові рішення, що оскаржуються.

Верховний Суд зазначає, що як убачається з матеріалів касаційної скарги скаржник у мотивувальній / описовій та прохальній частинах касаційної скарги не погоджується з рішенням Господарського суду міста Києва від 18.08.2025, постановою Північного апеляційного господарського суду від 10.02.2026 у справі №910/5725/24 та просить Суд: поновити строк на касаційне оскарження рішення господарського суду міста Києва від 18.08.2025 та постанови Північного апеляційного господарського суду від 10.02.2026 у справі №910/5725/24; прийняти до розгляду касаційну скаргу на рішення господарського суду міста Києва від 18.08.2025 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 10.02.2026 у справі №910/5725/24 в частині відхилених позовних вимог та відкрити касаційне провадження; скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 18.08.2025 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 10.02.2026 у справі №910/5725/24 в частині відхилених позовних вимог та прийняти в цій частині нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити, тоді як у вступній частині касаційної скарги ним зазначено номер справи №910/5725/25.

Відповідно до Єдиного державного реєстру судових рішень (далі ЄДРСР):

рішенням Господарського суду міста Києва від 14.08.2025 у справі №910/5725/25 позов задоволено частково, стягнуто з Міністерства оборони України (далі Міністерство) на користь ТОВ «Локал Стейт» 1 571 341,76 грн інфляційних втрат та 18 856,59 грн судового збору. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено;

постановою Північного апеляційного господарського суду від 10.03.2026 у справі №910/5725/25, зокрема, апеляційні скарги Міністерства та ТОВ «Локал Стейт» на рішення Господарського суду міста Києва від 14.08.2025 у справі №910/5725/25 залишено без задоволення. Рішення Господарського суду міста Києва від 14.08.2025 у справі №910/5725/25 залишено без змін;

Господарський суд міста Києва від 11.09.2024 у справі №910/5725/24 позовні вимоги задовольнив, визнав припиненими трудові відносини ОСОБА_1 з Приватним акціонерним товариством «ТРАНС-ВІСМОС» з 29.11.2023 у зв`язку із закінченням строку трудового договору на підставі пункту 2 частини першої статті 36 КЗпП України, стягнув з Приватного акціонерного товариства «ТРАНС-ВІСМОС» на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору у розмірі 3 028,00 грн. Це рішення місцевого суду у справі №910/5725/24 в апеляційному порядку не переглядалося.

Верховний Суд виходить з того, що статтею 308 ГПК України передбачено, що суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право: 1) залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення; 2) скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій повністю або частково і передати справу повністю або частково на новий розгляд, зокрема за встановленою підсудністю або для продовження розгляду; 3) скасувати судові рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення, не передаючи справи на новий розгляд; 4) скасувати постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишити в силі рішення суду першої інстанції у відповідній частині; 5) скасувати судові рішення суду першої та апеляційної інстанцій повністю або частково і закрити провадження у справі чи залишити позов без розгляду у відповідній частині; 6) у передбачених цим Кодексом випадках визнати нечинними судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій повністю або частково і закрити провадження у справі у відповідній частині; 7) у передбачених цим Кодексом випадках скасувати свою постанову (повністю або частково) і прийняти одне з рішень, зазначених в пунктах 1-6 частини першої цієї статті.

Аналіз положень статті 308 ГПК України дає підстави для висновку, що вимоги особи, яка подає касаційну скаргу, повинні бути повними та однозначними і чіткими та правильними, тобто містити інформацію про те, які судові рішення оскаржуються.

Проте подана касаційна скарга зазначеним вимогам не відповідає, оскільки, як було зазначено вище скаржник у описовій / мотивувальній та прохальній частинах касаційній скарзі не погоджується з рішенням Господарського суду міста Києва постановленого 18.08.2025 та постановою Північного апеляційного господарського суду від 10.03.2026 у справі №910/5725/24, тоді як за відомостями ЄДРСР, рішення Господарським судом міста Києва не ухвалювалося 18.08.2025 ані у справі №910/5725/24, ані у справі №910/5725/25, як і постанова Північним апеляційним господарським судом у справі №910/5725/24 не ухвалювалася 10.03.2026. При цьому Північний апеляційний господарський суд постановою від 10.03.2026 у справі №910/5725/25 переглянув рішення Господарського суду міста Києва від 14.08.2025.

Оскільки правильність оформлення касаційної скарги, її змісту та форми покладається саме на скаржника, а касаційна скарга містить незгоду з рішенням Господарського суду міста Києва постановленого 18.08.2025 та постановою Північного апеляційного господарського суду від 10.03.2026 у справі №910/5725/24 та містить вимогу про поновлення строку на їх оскарження та про їх часткове скасування, Суд звертає увагу скаржника на необхідність уточнення описової / мотивувальної та прохальної частин касаційної скарги, з урахуванням наведених вище вимог щодо дати оскаржуваного рішення місцевого суду та зазначення правильного номеру справи.

Наслідком не усунення цього недоліку є повернення касаційної скарги скаржнику на підставі частини п`ятої статті 292 ГПК України.

Так, згідно з пунктом 2 частини четвертої статті 290 ГПК України до касаційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави для звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Відповідно до частини другої статті 123 ГПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначає Закон України «Про судовий збір».

За приписами підпункту 7 пункту 2 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» ставку судового збору за подання касаційної скарги на рішення господарського суду встановлено в розмірі 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги від розміру оспорюваної суми.

Згідно з частиною першої статті 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

У підпункті 1 пункту 2 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» ставку судового збору за подання позовної заяви майнового характеру було встановлено: 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 350 прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до частини третьої статті 4 Закону України «Про судовий збір» при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Згідно з частиною четвертою статті 6 Закону України «Про судовий збір» якщо скаргу (заяву) подано про перегляд судового рішення в частині позовних вимог (сум, що підлягають стягненню за судовим рішенням), судовий збір за подання скарги (заяви) вираховується та сплачується лише щодо перегляду судового рішення в частині таких позовних вимог (оспорюваних сум).

Приписами статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025» (на момент подання позову) прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на 01 січня 2025 року визначений у розмірі 3 028 грн.

Як зазначено в цій ухвалі ТОВ «Локал Стейт» у поданій касаційній скарзі просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 18.08.2025 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 10.02.2026 у цій справі в частині відхилених позовних вимог та прийняти в цій частині нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Відповідно до відомостей ЄДРСР, у травні 2025 ТОВ «Локал Стейт» звернулося до суду з позовом про стягнення з Міністерства оборони України (далі Міністерство) 1 934 246,80 грн, з яких: 1 571 341,76 грн інфляційні втрати, 362 905,04 грн три проценти річних, що нараховані на підставі статті 625 Цивільного кодексу України у зв`язку з простроченням відповідачем виконання грошового зобов`язання на суму 11 406 832,74 грн, яке підтверджене рішенням Господарського суду міста Києва від 16.07.2024 у справі №910/5254/24, за період з 30 січня 2024 року до 20 березня 2025 року.

Господарський суд міста Києва рішенням від 14.08.2025 у справі №910/5725/25, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 10.02.2026, позов задовольнив частково, стягнув з Міністерства на користь ТОВ «Локал Стейт» 1 571 341,76 грн інфляційних втрат та 18 856,59 грн судового збору. У задоволенні решти позовних вимог відмовив.

Отже, з урахуванням викладеного, беручи до уваги те, що сплата судового збору залежить від вимог скаржника та ураховуючи оскарження ТОВ «Локал Стейт» рішення місцевого суду та постанови апеляційного суду в частині відмови в задоволенні позовних вимог щодо стягнення коштів у розмірі 362 905,04 грн, а тому при поданні касаційної скарги в електронній формі через Електронний суд, скаржник мав сплати судовий збір за вимоги майнового характеру, з ураховуючи коефіцієнт 0,8, у сумі 8 709,73 грн (362 905,04 грн вимога майнового характеру х 1,5% х 200% х 0,8).

Всупереч зазначеним вимогам до касаційної скарги не додано документів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку та розмірі. Вказаний доказ не зазначено у додатках до касаційної скарги.

Верховний Суд окремо звертає увагу на правильність заповнення призначення платежу в розрахунковому документі про сплату судового збору за цією касаційною скаргою, зокрема щодо номера справи, судових рішень, що оскаржуються, реквізитів для його оплати тощо. Адже від належного заповнення такого документа залежить правильність сплати судового збору за касаційною скаргою щодо оскаржуваних судових рішень, який (розрахунковий документ) є доказом такої сплати та розглядається судом.

Згідно з частиною другою статті 292 ГПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 290 цього Кодексу, застосовуються положення статті 174 цього Кодексу, про що суддя постановляє відповідну ухвалу.

Відповідно до частини другої статті 174 ГПК України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити.

З огляду на викладене касаційна скарга ТОВ «Локал Стейт» підлягає залишенню без руху на підставі частини другої статті 292 ГПК України із наданням скаржникові строку для усунення зазначених вище недоліків шляхом надання:

касаційної скарги в новій редакції та уточнити дату судового рішення, зокрема, рішення місцевого суду, що оскаржується скаржником, та зазначення правильного номера справи;

документа на підтвердження сплати судового збору за касаційну скаргу у сумі 8 709,73 грн, та у якому має бути правильно зазначено призначення платежу про сплату судового збору за цією касаційною скаргою, зокрема щодо номера справи, судових рішень, що оскаржуються, реквізитів для його оплати тощо, та який має бути перерахований за реквізитами рахунку для зарахування до Державного бюджету України судового збору за розгляд справ Верховним Судом (Касаційним господарським судом), які розміщені на сайті «Судова влада України» та є актуальними на час вчинення дії.

Суд також вважає за необхідне звернути увагу скаржника на те, що неусунення недоліку або не в повному обсязі його усунення протягом установленого строку матиме наслідок повернення касаційної скарги на підставі частини п`ятої статті 292 ГПК України з огляду на зазначене вище.

Матеріали з усуненням недоліків касаційної скарги слід подати в Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду у встановлений цією ухвалою строк, а також надати суду докази надіслання копії цих матеріалів іншим учасникам справи, ураховуючи приписи статей 6, 42, 291 ГПК України.

Враховуючи, що касаційна скарга містить недолік, Суд вважає за необхідне залишити її без руху, а відтак, клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень у цій справі розглядатиметься після усунення недоліку касаційної скарги.

Керуючись статтями 123, 174, 234, 235, 290, 291, 292 ГПК України, статтею 4 Закону України «Про судовий збір», Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Локал Стейт» на рішення Господарського суду міста Києва від 18.08.2025 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 10.02.2026 у справі №910/5725/25 залишити без руху.

2. Надати Товариству з обмеженою відповідальністю «Локал Стейт» строк для усунення недоліку касаційної скарги тривалістю 10 днів з дня вручення копії цієї ухвали. Повідомити скаржника про можливість подати до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду документи про усунення недоліку через систему Електронний суд або поштою на адресою: м. Київ, вул. О. Копиленка, 6.

3. Роз`яснити Товариству з обмеженою відповідальністю «Локал Стейт», що у разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційну скаргу буде повернуто на підставі частини п`ятої статті 292 ГПК України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Т. Малашенкова