номер провадження справи 5/169/25
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.03.2026 Справа № 908/3169/25

м. Запоріжжя Запорізької області

Господарський суд Запорізької області у складі судді Проскурякова К.В., при секретарі судового засідання Шельбухової В.О., розглянув матеріали позовної заяви

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "ДІДЖИ ФІНАНС" (вул. Авіаконструктора Ігоря Сікорського, буд. 8, м. Київ, 04112; )

До відповідача: Фермерського господарства "АЛЕКС" (вул. Перемоги, буд. 22, с-ще Відрадне, Запорізький район, Запорізька область, 70406; )

про стягнення 2 228 800,34 грн.,

За участю представників сторін:

Від позивача: Кузюков К.А. (в режимі відеоконференції) - ордер серії АІ № 2068402 від 03.12.2025, свідоцтво серії КС № 12160/10 від 08.10.2025;

Від відповідача: не з`явився;

СУТЬ СПОРУ:

14.10.2025 через підсистему "Електронний суд" ЄСІКС до Господарського суду Запорізької області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "ДІДЖИ ФІНАНС" до Фермерського господарства "АЛЕКС" про стягнення 2 228 800,34грн.

Згідно Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.10.2025 справу №908/3169/25 розподілено судді Проскурякову К.В.

Ухвалою суду від 20.10.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 908/3169/25 в порядку загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 10.11.2025 об 10 год. 30 хв. з повідомленням (викликом) сторін. Явку учасників справи визнано обов`язковою. Зобов`язано відповідача у строк до 30.10.2025 здійснити реєстрацію свого електронного кабінету у підсистемі "Електронний суд" ЄСІКС, докази чого надати суду у вказаний строк та запропоновано сторонам здійснити відповідні процесуальні дії.

Ухвалою суду від 10.11.2025 розгляд справи у підготовчому засіданні відкладено на 08.12.2025 о 10 год. 30 хв. з повідомленням (викликом) сторін. Явка представників сторін у судове засідання визнана обов`язковою, повторно запропоновано відповідачу здійснити відповідні процесуальні дії та завчасно до призначеної дати на виконання вимог ч. 6 ст. 6 ГПК України надати суду інформацію щодо електронної адреси та реєстрації у системі "Електронний суд" задля подальшого надсилання процесуальних документів виключно в електронній формі.

Ухвалою від 08.12.2025 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "ДІДЖИ ФІНАНС" про розгляд справи в режимі відеоконференції задоволено. Продовжено строк підготовчого провадження на тридцять днів, розгляд справи у підготовчому засіданні відкладено на 12.01.2026 о 10 год. 30 хв. з повідомленням (викликом) сторін, яке вирішено проводити в режимі відеоконференції. Повторно запропоновано відповідачу завчасно до призначеної дати на виконання вимог ч. 6 ст. 6 ГПК України надати суду інформацію щодо електронної адреси та реєстрації у системі "Електронний суд" задля подальшого надсилання процесуальних документів виключно в електронній формі та здійснити відповідні процесуальні дії.

Ухвалою суду від 12.01.2026 закрито підготовче провадження, призначено справу до судового розгляду по суті та перше судове засідання з розгляду справи по суті призначено на 26.01.2026 о 10 год. 30 хв. з повідомленням (викликом) сторін. Явка представників сторін у судове засідання визнана обов`язковою, призначене судове засідання вирішено здійснювати в режимі відеоконференцзв`язку з використанням підсистеми «Електронний суд» ЄСІКС. Вкотре зобов`язано відповідача завчасно до призначеної дати на виконання вимог ч. 6 ст. 6 ГПК України надати суду інформацію щодо електронної адреси та реєстрації у системі "Електронний суд" задля подальшого надсилання процесуальних документів виключно в електронній формі. Запропоновано сторонам подати письмові пояснення та усі наявні докази, які стосуються предмету спору.

Ухвалою від 26.01.2026 вирішено повернутися на стадію підготовчого провадження у справі № 908/3169/25. Підготовче засідання призначено на 09.02.2026 о 12 год. 00 хв. з повідомленням (викликом) сторін. Явка представників сторін у судове засідання визнана обов`язковою. Призначене судове засідання вирішено здійснювати в режимі відеоконференцзв`язку з використанням підсистеми «Електронний суд» та запропоновано сторонам до призначеної дати надати суду усі наявні у них докази, які стосуються предмету спору.

Ухвалою від 09.02.2026 закрито підготовче провадження, призначено справу до судового розгляду по суті та перше судове засідання з розгляду справи по суті призначено на 23.02.2026 о 12 год. 00 хв. з повідомленням (викликом) сторін. Явка представників сторін у судове засідання визнана обов`язковою. Призначене судове засідання вирішено здійснювати в режимі відеоконференцзв`язку з використанням підсистеми «Електронний суд» ЄСІКС.

Ухвалою суду від 23.02.2026 оголошено перерву у судовому засіданні з розгляду справи по суті до 18.03.2026 о 10 год. 30 хв. з повідомленням (викликом) сторін. Явка представників сторін у судове засідання визнана обов`язковою. Призначене судове засідання вирішено здійснювати в режимі відеоконференцзв`язку з використанням підсистеми «Електронний суд» ЄСІКС.

В судовому засіданні 18.03.2026 судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Відповідно до ст. 197 Господарського процесуального кодексу України, судове засідання 18.03.2026 здійснювалось в режимі відеоконференції і фіксувалось з використанням підсистеми "Електронний суд" ЄСІКС.

Представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за договором фінансового лізингу №10102-SME-FL від 01.07.2021, який укладено між ТОВ «ОПТ ЛІЗИНГ» та ФГ «АЛЕКС», в сумі 2 228 800,34 грн., оскільки право вимоги про стягнення вказаного боргу перейшло від ТОВ «ОПТ ЛІЗИНГ» до ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» на підставі договору про відступлення права вимоги №08012025/Л від 10.01.2025. На підставі викладеного, посилаючись на ст.ст. 525, 526, 530, 610, 612, 625, 627, 629, 806 Цивільного кодексу України, позивач просить суд позов задовольнити.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив.

В матеріалах справи містяться письмові клопотання Фермерського господарства "АЛЕКС" про здійснення розгляду справи за відсутністю представника відповідача з урахуванням правової позиції, викладеної у письмових заявах по суті спору.

У письмовому відзиві ФГ «АЛЕКС» від 22.12.2025 на позовну заяву вказано, що у листі ТПП України №2024/02.0-7.1 від 28.02.2022 року засвідчено форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили): військову агресію Російської Федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні». Враховуючи вказане Відповідачем було підготовлено і направлено на ім`я начальника СВ УСБУ в Запорізькій області заяву про вчинення кримінальних правопорушень від 13 червня 2022 року. В заяві зазначається, що в період з 02 березня 2022 року по даний час військами російської федерації (після їх відкритого вторгнення на територію України) було розграбовано Фермерське господарство "АЛЕКС" та знищено господарські будівлі господарства, які розташовані на території Оріхівської міської ради, а саме: Запорізька область, Пологівський район, с. Мирне, вул. Василівська, буд. 17. З господарства викрадено сільськогосподарську техніку, інвентар до сільськогосподарської техніки, вантажний транспорт - разом з документами, а також сільськогосподарську продукцію, добрива та інше майно, належне господарству. Також відомо, що було зруйновано господарські будівлі та споруди, належні господарству. На жаль, самостійно встановити конкретних осіб, які вчинили кримінальні правопорушення, немає можливості, але достеменно відомо, що це були регулярні війська російської армії. Вважає, що російські військові своїми діями знищили будівлі та споруди господарства незаконно заволоділи майном господарства (в т.ч. сільськогосподарською продукцією, транспортними засобами, сільськогосподарською технікою та іншим майном) - такі діяння мають склад злочину, за які відповідно до ст.186, 187, 194 та 438 (а також іншими нормами) Кримінального кодексу України передбачена кримінальна відповідальність". Враховуючи викладене, висловлене прохання на підставі поданої заяви відкрити кримінальне провадження, визнати ФГ "АЛЕКС " потерпілою особою. Також до відзиву Відповідач долучив витяг з ЄРДР за №0000857 за ч. 1 ст. 438 КК України від 13.06.2022 року на підставі заяви ФГ "АЛЕКС" про вчинення кримінального правопорушення та лист УСБУ в Запорізькій області від 13.06.2022 року, в якому зазначено, що в ході досудового розслідування у кримінальному провадженні встановлено, що у невстановлений час виробничі потужності ФГ "АЛЕКС" були захоплені та розграбовані військовими рф. Також ФГ "АЛЕКС" залучено до кримінального провадження у якості потерпілої особи. В переліку основних засобів, що долучено до заяви, вказані і зернозбиральний комбайн New Holland, і зернова жниварка New Holland. Таким чином, неможливість виконання зобов`язань за договором зумовлена об`єктивними обставинами, які Відповідач не міг передбачити та усунути.

Також у письмових поясненнях ФГ «АЛЕКС» від 11.01.2026 зазначено, що в матеріалах справи наявна досудова вимога та начебто докази її направлення на адресу Відповідача. Проте, з долучених доказів неможливо встановити як сам факт надіслання, так і факт отримання вимоги, адже відсутні належні і допустимі докази щодо цього (повідомлення про вручення, трек - номер, інформація щодо відстеження тощо). При цьому документ щодо оплати поштових послуг не дає можливості з`ясувати, чи направлялась конкретна вимога Відповідачу. Відповідачем така вимога не отримувалась. Таким чином, Позивачем не спростовано твердження щодо відсутності повідомлення про відступлення права вимоги. Більш того, сам по собі факт направлення досудової вимоги не є належним доказом переходу права вимоги та не підтверджує обсяг таких прав. Крім того, втрата предмета лізингу внаслідок бойових дій та військових злочинів є форс-мажорною обставиною, що виключає можливість перекладення відповідних наслідків на одну зі сторін як звичайний комерційний ризик. Щодо заборони використання техніки на тимчасово окупованій території, то фактичне перебування предмета лізингу на такій території було наслідком військової окупації, а не волевиявлення Відповідача. Відповідач був позбавлений фізичної можливості користуватися об`єктом лізингу, евакуювати його, виконати будь - які приписи договору щодо повернення. Посилання Позивача на п. 3.22 договору при цьому лише підтверджує, що після початку бойових дій договірні зобов`язання стали об`єктивно неможливими для виконання, що і є правовою ознакою форс - мажору. Таким чином, Позивач не довів наявності у нього права вимоги, а також не спростував об`єктивну неможливість виконання Відповідачем договору внаслідок воєнної агресії, що є самостійними та достатніми підставами для відмови у позові.

Крім того, у письмових поясненнях ФГ «АЛЕКС» від 08.02.2026 вказано, що Позивачем до матеріалів справи долучено договір про відступлення права вимоги з додатками, які формально містять реєстр переданих вимог, у тому числі відомості щодо вимоги до ФГ «АЛЕКС» із зазначенням її розміру. Разом із тим, наявність у додатках до договору загальних відомостей про відповідну вимогу сама по собі не є достатньою для підтвердження належного, дійсного та повного переходу права вимоги у визначеному Позивачем обсязі. Саме акт приймання - передачі є первинним документом, який має засвідчувати реальний обсяг переданих прав, їх персоніфікацію та відповідність умовам договору. Однак долучений до матеріалів справи акт приймання - передачі реєстру вимог має виключно загальний, зведений характер та не містить індивідуалізованих відомостей щодо переданої вимоги до ФГ «АЛЕКС». За відсутності відповідної деталізації платіжний документ не дає можливості встановити, що сплачені кошти стосуються саме вимоги до ФГ «АЛЕКС», а не інших боржників, включених до загального реєстру. Відсутність такого безперервного доказового зв`язку між договором, актом приймання - передачі, платіжними документами та позовними вимогами свідчить про недоведеність переходу права вимоги у заявленому обсязі. Також Відповідачем заявлено про сплив трирічного строку позовної давності до заявлених позовних вимог. Відповідач зазначив про незгоду взагалі з підставністю вимог Позивача, але додатково зазначає і про сплив позовної давності щодо суми за період до жовтня 2022 року, яка підлягає відхиленню у зв`язку зі спливом строку позовної давності, а поданий розрахунок у цій частині не може бути покладений в основу судового рішення

Представник позивача підтримав також і позицію, викладену у письмових додаткових поясненнях від 07.01.2026 пояснивши, що лист ТПП України №2024/02.0-7.1 має загальний характер, адресований невизначеному колі осіб та сам по собі не є підставою для підтвердження форс мажорних обставин. Такі обставини мають підтверджуватись належними та допустимими доказами. Відповідач не надав доказів повідомлення позивача про настання форс-мажорних обставин для спірного випадку невиконання господарського зобов`язання. Позивач просить суд позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Згідно вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Статтею 114 ГПК України визначено, що суд має встановлювати розумні строки для вчинення процесуальних дій. Строк є розумним, якщо він передбачає час, достатній, з урахуванням обставин справи, для вчинення процесуальної дії, та відповідає завданню господарського судочинства.

У статті 194 ГПК України передбачено, що завданням розгляду справи по суті є розгляд та вирішення спору на підставі зібраних у підготовчому провадженні матеріалів, а також розподіл судових витрат.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Наявні матеріали справи дозволяють розглянути справу по суті.

Розглянувши та дослідивши матеріали справи у судовому засіданні, заслухавши пояснення представника позивача, суд

ВСТАНОВИВ

З матеріалів справи вбачається, що між Товариством з обмеженою відповідальністю «ОТП ЛІЗИНГ» (далі - ТОВ «ОТП ЛІЗИНГ», Лізингодавець) та Фермерським господарством "АЛЕКС" (далі - Відповідач, Лізингоодержувач) укладено Рамковий договір фінансового лізингу № 10102-SME-FL від 01.07.2021 року (надалі - Договір фінансового лізингу).

Відповідно до пункту 1.1. Договору фінансового лізингу, згідно з цим Договором, Лізингодавець на підставі договору купівлі-продажу зобов`язувався набути у власність Лізингодавця і передати на умовах фінансового лізингу у тимчасове володіння та користування Лізингоодержувачу Предмет лізингу, а Лізингоодержувач зобов`язується прийняти Предмет лізингу та сплачувати Лізингові Платежі та інші платежі згідно з умовами цього Договору.

Згідно з пунктом 2.1. Договору фінансового лізингу, приймання Лізингоодержувачем Предмета лізингу в лізинг оформляється шляхом складання Акту приймання передачі, що підтверджує якість, комплектність, справність, належний стан Предмета лізингу і відповідність Предмета лізингу техніко-економічним показникам, встановленим Лізингоодержувачем умовам і специфікаціям, та умовам Рамкового Договору.

Згідно з пунктом 3.1. Договору фінансового лізингу, приймання Лізингоодержувачем Предмета лізингу в лізинг оформляється шляхом складання Акту приймання передачі, що підтверджує якість, комплектність, справність, належний стан Предмета лізингу і відповідність Предмета лізингу техніко-економічним показникам, встановленим Лізингоодержувачем умовам і специфікаціям, та умовам Рамкового Договору.

Відповідно до Додатку 1 до договору фінансового лізингу № 10102- SME -FL від 01.07.2021 року (далі - Додаток 1), Предметом лізингу є Комбайн зернозбиральний самохідний New Holland модель ТС5.90 (виробничий код ТС5 9ТЗ) серійний НОМЕР_1, 2016 рік випуску, вживаний.

Відповідно до Додатку 1 Лізингу № 10102- SME -FL від 01.07.2021 року до Договору фінансового лізингу (надалі - Додаток 1), Предметом лізингу є Зернова жниварка New Holland модель 8P20VB (ширина 6,1 метр) серійний НОМЕР_2, 2019 рік випуску, вживаний.

У Додатку №2 до договору сторонами погоджено Графік сплати лізингових платежів, перший платіж - 25.09.2021 та останній - 25.04.2026.

Згідно з пунктом 5.1. Договору фінансового лізингу, Лізингоодержувач сплачує Лізингодавцю лізингові платежі щодо кожної Частини Предмету Лізингу, а також вартість послуг за організацію фінансування, відповідно до цього Договору та Графіку наведеного у додатку №2 до договору, кожен з яких є невід`ємною частиною цього Рамкового Договору.

Всі такі платежі виконуються у розмірі та у Дату Платежу, а також у спосіб та на умовах, вказаних для відповідного платежу у Договорі, відповідному Графіку, рахунках виставлених Лізингодавцем та інших Документах Лізингу, в залежності від випадку, та з урахуванням змін, що можуть відбуватися відповідно до положень Документів Лізингу.

ТОВ «ОТП Лізинг» належним чином виконав свої зобов`язання за Договору фінансового лізингу та відповідно до Акту приймання-передачі від 18.08.2021, придбав та передав Лізингоодержувачу в платне володіння та користування Комбайн зернозбиральний самохідний New Holland модель ТС5.90 (виробничий код ТС5 9ТЗ) серійний НОМЕР_1, 2016 рік випуску, вживаний та Зернову жниварку New Holland модель 8P20VB (ширина 6,1 метр) серійний НОМЕР_2, 2019 рік випуску, вживаний.

Вказаний Акт підписаний та скріплений печатками обох підприємств.

Судом встановлено, що Відповідач спочатку виконував зобов`язання з оплати лізингових платежів, проте, систематично допускав порушення в строках оплати, а починаючи з лютого 2022 року взагалі припинив здійснювати платежі, внаслідок чого у нього виникла заборгованість зі сплати винагороди в загальному розмірі 2 228 800,34 грн., що підтверджується розрахунками заборгованості зі сплати лізингових та копією банківської виписки № 215780 від 10.06.2025 року.

10.01.2025 між ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» (далі - «Новий кредитор») та ТОВ «ОТП Лізинг» (далі - Клієнт) укладено Договір про відступлення права вимоги №08012025/Л згідно якого 10.01.2025 відбулося відступлення права вимоги за договором фінансового лізингу № 10102-SME-FL від 01.07.2021 року, за яким ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» набуло прав кредитора за договором фінансового лізингу № 10102-SME-FL від 01.07.2021 року.

Враховуючи, що в рамках виконання умов Договору фінансового лізингу Відповідачем не було забезпечено виконання усіх взятих на себе зобов`язань, що в свою чергу зумовило порушення охоронюваних законодавством України прав та інтересів Позивача, за захистом яких Позивач завернувся до суду з цим позовом.

Дослідивши у судовому засіданні матеріали справи, проаналізувавши норми чинного законодавства, суд при прийнятті рішення враховує наступне.

Відповідно до частин першої та другої статті 11 Цивільного кодексу України (надалі ЦК України), цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Статтею 6 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Свобода договору полягає передусім у вільному волевиявленні волі сторін на вступ у договірні відносини. Волевиявлення учасників договору передбачає відсутність жодного тиску з боку контрагента або інших осіб (ст. 627 ЦК України).

У відповідності до частини 1 статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших правових актів, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно із статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Нормами статті 626 ЦК України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

За умовами статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами

Відповідно до ч. 1 ст. 806 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов`язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі). Особливості окремих видів і форм лізингу встановлюються законом (ч. 3 ст. 806 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Частинами першою та другою статті 612 ЦК України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.

З матеріалів справи вбачається, що в порушення умов Договору Лізингоодержувач не здійснював відшкодування частини вартості майна, у зв`язку з чим у останнього утворилась прострочена заборгованість зі сплати такого відшкодування в сумі 2 228 800,34 грн.

Судом встановлено, що останній лізинговий платіж Лізингоодержувач здійснив 24.02.2022 та після цього лізингові платежів Відповідачем не вносилися, що вбачається з розрахунку суми простроченої заборгованості ФГ «АЛЕКС» перед ТОВ «ОТП ЛІЗИНГ» станом на 09.06.2025 та довідкою ТОВ «ОТП ЛІЗИНГ» від 10.06.2025 за вих. №і215780.

Частиною 1 статті 651 ЦК України передбачено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, або законом.

ТОВ «ОТП ЛІЗИНГ» на електронну адресу Відповідача, вказану у п. 14.10 договору, а саме: , надіслано повідомлення від 09.10.2024 за вих. №1460/10, в якому зазначено наступне:

«Відповідно до частини 4 статті 17 Закону України від 04.02.2021 № 1201-IX «Про фінансовий лізинг» (надалі - Закон), після отримання лізингоодержувачем об`єкта фінансового лізингу лізингодавець має право відмовитися від договору фінансового лізингу в односторонньому порядку, письмово повідомивши про це лізннгоодержувача, та/або вимагати повернення об`єкта фінансового лізингу, у тому числі у безспірному порядку, на підставі виконавчого напису нотаріуса у разі якщо лізингоодержувач не сплатив за договором фінансового лізингу лізинговий платіж частково або в повному обсязі та прострочення становить більше 60 календарних днів.

Лізингоодержувач свої зобов`язання щодо сплати лізингових платежів не виконує та станом на 01.10.2024 року має прострочену заборгованість перед Лізингодавцем за Договором, в сумі 1 545 613,42г грн., та прострочення по оплаті становить більше 60 календарних днів (не оплачені рахунки відповідно до додатку).

На підставі вищевикладеного, частин 4, 5 статті 17 Закону повідомлено про те, що Договір з фінансового лізингу № 10102-SME-FL від « 01» липня 2021 року укладений між ФЕРМЕРСЬКИМ ГОСПОДАРСТВОМ "АЛЕКС" та Товариством з обмеженою відповідальністю «ОТП ЛІЗИНГ», вважається розірваним, якщо минуло шість робочих днів з дня, наступного за днем надсилання Лізингодавцем відповідного повідомлення на адресу електронної пошти Лізингоодержувача та вимагає протягом 10 (десяти) робочих днів з дня припинення (розірвання) цього Договору повернути Об`єкт лізингу Лізингодавцю за адресою: 08130, Київська область, Бучанський район, село Петропавлівська Борщагівка, вул. Озерна, 5.»

До вказаного повідомлення додано рахунок на оплату №42569 від 01.10.2024 на суму 1 545 613,42 грн.

Зазначена кореспонденція підписана у сервісі Вчасно - 15.10.2024 та містить електронний підпис ТОВ «ОТП ЛІЗИНГ».

Також ТОВ «ОТП ЛІЗИНГ» на електронну адресу Відповідача, вказану у п. 14.10 договору, а саме: , надіслано вимогу про повернення повної вартості майна від 13.11.2024 за вих. №1750/11, в якому зазначено наступне:

«Відповідно до ч. 4 ст. 17, п. 3 ч. 1 ст. 20 Закону України від 04.02.2021 року № 1201-ІХ «Про фінансовий лізинг» (надалі - Закон України «Про фінансовий лізинг») Лізингодавець має право відмовитися від договору фінансового лізингу та вимагати повернення об`єкта фінансового лізингу від Лізингоодержувача, якщо Лізингоодержувач не сплатив за договором фінансового лізингу лізинговий платіж частково або в повному обсязі та прострочення становить більше 60 (шістдесяти) календарних днів.

Так, в зв`язку з невиконанням Лізингоодержувачем своїх зобов`язань щодо сплати лізингових платежів Лізингодавець направив Лізингоодержувачу повідомлення про відмову від Договору з вимогою про повернення Об`єкту лізингу Лізингодавцю.

Проте, Лізингоодержувач вимогу Лізиягодавця про повернення Об`єкту лізингу в порядку та строки визначені в повідомленні про відмову не виконав, та Об`єкт лізингу Лізингодавцю не повернув.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про фінансовий лізинг» у разі відмови лізингодавця від договору фінансового лізингу та неповернення лізингоодержувачем об`єкта фінансового лізингу на вимогу лізингодавця у строки, передбачені договором фінансового лізингу, вимагати дострокову сплату розміру всіх майбутніх лізингових платежів у частині оплати вартості об`єкта фінансового лізингу, якщо інше не передбачено договором фінансового лізингу та/або законодавством.

Заборгованість Лізингоодержувача в частині дострокової оплати вартості Об`єкта фінансового лізингу по договору складає - 683 186,92 грн.

Враховуючи вищевикладене, та приймаючи до уваги неповернення Лізингоодержувачем Об`єкта лізингу на Вимогу Лізингодавця, ТОВ «ОПТ ЛІЗИНГ», керуючись умовами Договору та положеннями Закону України «Про фінансовий лізинг» вимагає від Лізингоодержувача дострокового повернення оплати вартості Об`єкту лізингу за Договором у розмірі - 683 186,92 грн., протягом 10 (десяти) робочих днів з дати направлення Лізингодавцем цієї вимоги Лізингоодержувачу.

У випадку невиконання або невчасного виконання цієї вимоги, ТОВ «ОТП ЛІЗИНГ» буде вимушений звернутись до суду з метою стягнення вищезазначеної суми заборгованості за Договором.»

До вказаної вимоги додано рахунок на оплату №47515 від 08.11.2024 на суму 683 186,92 грн.

Зазначена кореспонденція підписана у сервісі Вчасно - 15.11.2024 та містить електронний підпис ТОВ «ОТП ЛІЗИНГ».

Однак, Відповідачем лізингові платежі не сплачено та предмет договору фінансового лізингу ТОВ «ОТП ЛІЗИНГ» не повернуто.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, Відповідачем порушені строки сплати лізингових платежів, передбачені договором.

Отже, погашення заборгованості за лізинговими платежами Відповідач повністю не здійснив, у зв`язку з чим у нього існує борг за лізинговими платежами в сумі 2 228 800,34 грн., що підтверджується розрахунком суми простроченої заборгованості ФГ «АЛЕКС» перед ТОВ «ОТП ЛІЗИНГ» станом на 09.06.2025.

Таким чином, ФГ «АЛЕКС» не здійснюючи оплату лізингових платежів в строки та в сумах, передбачених Графіками оплати, встановлених Договором лізингу, порушило умови Договору фінансового лізингу, що призвело до утворення з боку Відповідача заборгованості перед ТОВ «ОТП ЛІЗИНГ» зі сплати лізингових платежів, що складає 2 228 800,34 грн.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок суми заборгованості за договором фінансового лізингу № 10102-SME-FL від « 01» липня 2021 року у розмірі 2 228 800,34 грн., суд зазначає що розмір вказаної заборгованості відповідає фактичним обставинам справи, перевірений судом, а тому заявлені позовні вимоги про стягнення з Відповідача суми боргу з лізингових платежів у розмірі 2 228 800,34 грн. є обґрунтованими та підтверджуються наявними у матеріалах справи доказами.

Відповідач проти арифметичних розрахунків не заперечив, контррозрахунку суми заборгованості, як і доказів сплати суми боргу у повному обсязі або частково суду не надав.

Статтею 512 ЦК України визначені підстави заміни кредитора у зобов`язанні, зокрема, пунктом 1 частини першої цієї статті передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до вимог статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Згідно зі ст. 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.

Первісний кредитор у зобов`язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання боржником свого обов`язку, крім випадків, коли первісний кредитор поручився за боржника перед новим кредитором (ч. 1 ст. 519ЦК України).

Як встановлено судом, 10.01.2025 між ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» (далі - «Новий кредитор») та ТОВ «ОТП Лізинг» (далі - Клієнт) укладено Договір про відступлення права вимоги №08012025/Л.

Відповідно до п. 2.3 вказаного Договору, права вимоги за договором фінансового лізингу переходять до Нового кредитора з моменту виконання зобов`язання щодо перерахування всіх платежів, визначених Розділом 3 цього Договору.

У пункті 3.1. Договору сторони домовились, що сума, за яку здійснюється відступлення Права вимоги, згідно цього Договору зазначена в Додатку №5 до цього Договору.

Згідно з п. 4.1. Договору протягом 2 (двох) робочих днів з дня отримання оплати, передбаченої Розділом 3 цього договору, Первісний кредитор повинен передати Новому кредитору договори фінансового лізингу, а також інші наявні супровідні документи, які засвідчують права, що відступаються, за Актом прийому-передачі документів (Додаток 2 до цього Договору).

Відповідно до ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Частиною 2 ст. 639 ЦК України закріплено, що якщо сторони домовились укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Згідно із ч. 1 ст. 205 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Положеннями ст. 5 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" передбачено, що електронний документ - це документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною.

Накладанням електронного підпису завершується створенням електронного документа (ст. 6 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг").

Копією документа на папері для електронного документа є візуальне подання електронного документа на папері, яке засвідчене в порядку, встановленому законодавством (ст. 7 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг").

Згідно зі ст. 8 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" юридична сила електронного документа з нанесеними одним або множинними ЕЦП та допустимість такого документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму.

Статтею 96 ГПК України визначено, що електронними доказами є інформація в електронній (цифровій) формі, яка містить дані про обставини, що мають значення для справи, зокрема, електронні документи (в тому числі текстові документи, графічні зображення, плани, фотографії, відео- та звукозаписи тощо), веб-сайти (сторінки), текстові, мультимедійні та голосові повідомлення, метадані, бази даних й інші дані в електронній формі. Такі дані можуть зберігатися, зокрема на портативних пристроях (картах пам`яті, мобільних телефонах тощо), серверах, системах резервного копіювання, інших місцях збереження даних в електронній формі (в тому числі в мережі Інтернет) (частина 1). Учасники справи мають право подавати електронні докази в паперових копіях, посвідчених в порядку, передбаченому законом. Паперова копія електронного доказу не вважається письмовим доказом (частина 3). Якщо подано копію (паперову копію) електронного доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал електронного доказу. Якщо оригінал електронного доказу не поданий, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (паперової копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги (частина 5).

Судом встановлено, що Договір про відступлення права вимоги №08012025/Л від 10.01.2025, має правовий статус електронного документу, оскільки підписаний сторонами у сервісі Вчасно шляхом накладання кваліфікованих електронних підписів (скорочено - КЕП) та електронних печаток, що підтверджується відповідною роздруківкою, яка міститься в матеріалах справи.

Докази, що спростовують ці обставини в матеріалах справи відсутні та Відповідачем суду не надані.

Також судом враховано, що учасниками справи не спростовано відповідність поданої паперової копії електронного доказу оригіналу.

Щодо тверджень Відповідача про те, що долучений до матеріалів справи Акт приймання - передачі реєстру вимог має виключно загальний, зведений характер та не містить індивідуалізованих відомостей щодо переданої вимоги до ФГ «АЛЕКС» та за відсутності відповідної деталізації платіжний документ не дає можливості встановити, що сплачені кошти стосуються саме вимоги до ФГ «АЛЕКС», а не інших боржників, включених до загального реєстру, суд зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи Позивачем до Договору про відступлення права вимоги №08012025/Л від 10.01.2025 додано:

- Додаток №1 «Реєстр вимог» з якого вбачається, що за порядковим номером 30 міститься запис про ФГ «АЛЕКС» з зазначення договору №10102-SME-FLвід 01.07.2021 на суму 2 228 800,34 грн.;

- Додаток №2 «Акт №1 прийому передачі документів» вказаного, що Первісний кредитор передав, а Новий кредитор прийняв згідно з вимогами п. 4.1. Договору, документацію Боржників, перелічених в Таблиці №1 цього Акту, згідно якої за порядковими номерами 294-298 міститься наступна інформація: ФГ «АЛЕКС» договір фінансового лізингу №10102-SME-FLвід 01.07.2021, Акт приймання-передачі від 18.08.2021 до вказаного договору, Додаткова угода №1 від 18.08.2021 до вказаного договору, копія повідомлення №1460/10 від 09.10.2024 , копія вимоги №1750/11 від 13.11.2024;

- Додаток №3 «Акт приймання-передачі Реєстру вимог» від 10.01.2025 у пункті 1 якого зазначено, що даний Акт укладено на виконання умов Договору про відступлення права вимоги №08012025/Л від 10.01.2025. У пункті 2 вказано, що Новий Кредитор у повному обсязі виконав свої зобов`язання щодо здійснення оплати Первісному кредитору вартості Права вимоги, у сумі, у строки та за реквізитами, визначеними у договорі. Згідно з пунктом 3 Первісний кредитор передав, а Новий кредитор прийняв Права вимог, визначені у Реєстрі вимог, що містить: кількість боржників: 182, кількість договорів фінансового лізингу: 269, загальна сума заборгованості Боржників щодо боргу за договорами фінансового лізингу становить 571 790 904,80 грн.;

- платіжну інструкцію №11137 від 10.01.2025 на суму 2 973 312,70 грн. з призначенням платежу: «оплата згідно Договору про відступлення права вимоги №08012025/Л від 10.01.2025».

Суд зазначає, що Договір про відступлення права вимоги №08012025/Л від 10.01.2025 та відповідні Додатки до нього підписані електронними цифровими підписами сторін, що підтверджується роздруківками, які містяться в матеріалах справи.

ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» направило на поштову адресу ФГ «АЛЕКС»: вул. Перемоги, буд. 22, с-ще Відрадне, Запорізький район, Запорізька область, 70406, досудову вимогу від 21.03.2025 за вих. №10102-SME-FL якою повідомлено ФГ «АЛЕКС» про укладення між ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» та ТОВ «ОТП ЛІЗИНГ» договору про відступлення права вимоги №08012025/Л від 10.01.2025 за договором №10102--SME-FL, відповідно до якого право грошової вимоги за вказаним договором перейшло до ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС».

Факт направлення вказаної досудової вимоги підтверджується Списком згрупованої кореспонденції №27/032025, фіскальним чеком від 29.03.2025 та описом вкладення у цінний лист від 29.03.2025.

Крім того, ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» направило на поштову адресу ФГ «АЛЕКС» договір про відступлення права вимоги №08012025/Л від 10.01.2025, Витяг з додатку №1 до вказаного договору, Акт №1 прийому-передачі, Акт прийому-передачі реєстру вимоги, платіжну інструкцію від 10.01.2025, що підтверджується описом вкладення у цінний лист від 02.02.2026, поштовою накладною №545 від 02.02.2026 та фіскальним чеком від 02.02.2026.

Щодо твердження Відповідача про те, що він не отримав досудову вимогу від 21.03.2025 за вих. №10102-SME-FL суд зазначає наступне.

В законодавстві України не передбачено обов`язку нового кредитора мати письмове підтвердження відправлення чи отримання боржником повідомлення про відступлення права вимоги. Отже, вказані листи ніяким чином не змінюють умов кредитних договорів (договору фінансового лізингу), а носять лише інформаційний характер.

При умові, що Відповідач з будь-яких підстав не отримав повідомлення про відступлення права вимоги, має місце той факт, за яким Відповідач не мав жодних перешкод для реалізації свого зобов`язання по сплаті заборгованості на рахунки Первісного Лізингодавця, і таке виконання було б належним відповідно до вимог ст. 516 ЦК України.

Крім того, в разі сплати боржником коштів на погашення заборгованості на рахунки ТОВ «ОТП ЛІЗИНГ», вони мали бути перераховані на рахунки ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» та зараховані на погашення відповідної заборгованості з оплати лізингових платежів.

Згідно Правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 23 вересня 2015 року у справі №6-979цс15 "…боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору. … неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі".

Разом з тим, Відповідач не виконав свого обов`язку за договором фінансового лізингу та припинив здійснювати лізингові платежі відповідно до Графіку та в строки, передбачені вказаним договором.

Отже, Відповідач не надав суду належних та допустимих доказів сплати простроченої заборгованості з оплати лізингових платежів в сумі 2 228 800,34 грн.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що Позивачем надано всі належні та допустимі докази на підтвердження переходу права вимоги про стягнення заборгованості з лізингових платежів в сумі 2 228 800,34 грн. за договором фінансового лізингу № 10102-SME-FL від 01.07.2021 року від ТОВ «ОТП ЛІЗИНГ» до ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» на підставі договору про відступлення права вимоги №08012025/Л від 10.01.2025.

Щодо форс - мажорних обставин на які посилається Відповідач, що спричинило неможливість виконання зобов`язань за договором у зв`язку з об`єктивними обставинами, які Відповідач не міг передбачити та усунути, судом встановлено наступне.

З матеріалів справи вбачається, що ФГ «АЛЕКС» направлено на ім`я начальника СВ УСБУ в Запорізькій області заяву про вчинення кримінальних правопорушень від 13 червня 2022 року. В заяві зазначено, що в період з 02 березня 2022 року по даний час військами російської федерації (після їх відкритого вторгнення на територію України) було розграбовано Фермерське господарство "АЛЕКС" та знищено господарські будівлі господарства, які розташовані на території Оріхівської міської ради, а саме: Запорізька область, Пологівський район, с. Мирне, вул. Василівська, буд. 17. З господарства викрадено сільськогосподарську техніку, інвентар до сільськогосподарської техніки, вантажний транспорт - разом з документами, а також сільськогосподарську продукцію, добрива та інше майно, належне господарству. Також відомо, що було зруйновано господарські будівлі та споруди, належні господарству. На жаль, самостійно встановити конкретних осіб, які вчинили кримінальні правопорушення, немає можливості, але достеменно відомо, що це були регулярні війська російської армії. Вважає, що російські військові своїми діями знищили будівлі та споруди господарства незаконно заволоділи майном господарства (в т.ч. сільськогоспордарською продукцією, транспортними засобами, сільськогосподарською технікою та іншим майном) - такі діяння мають склад злочину, за які відповідно до ст.186, 187, 194 та 438 (а також іншими нормами) Кримінального кодексу України передбачена кримінальна відповідальність".

В переліку основних засобів, що долучено до заяви, вказані і зернозбиральний комбайн New Holland, і зернова жниварка New Holland.

На підставі поданої заяви відкрито кримінальне провадження, що підтверджується витягом з ЄРДР за №0000857 за ч. 1 ст. 438 КК України від 13.06.2022 року про вчинення кримінального правопорушення.

У листі Управління Служби безпеки України в Запорізькій області від 13.06.2022 року зазначено, що в ході досудового розслідування у кримінальному провадженні встановлено, що у невстановлений час виробничі потужності ФГ "АЛЕКС" були захоплені та розграбовані військовими рф. Також ФГ "АЛЕКС" залучено до кримінального провадження у якості потерпілої особи.

Відповідно до п. 1 Указу Президента України від 24.02.2022 р. № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України», на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», із 05 год. 30 хв. 24.02.2022 р. в Україні введено воєнний стан, який не одноразово було продовжено і наразі триває.

У ч.1 ст.75 ГПК визначено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованих підстав вважати їх недостовірними або визнаними у зв`язку з примусом. Обставини, які визнаються учасниками справи, можуть бути зазначені в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

Крім того, відповідно до ч.3 ст.75 ГПК обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування.

Отже, широкомасштабне вторгнення в Україні, що розпочалося 24 лютого 2022 року о 3:40 є загальновідомим фактом та не заперечується сторонами.

ТПП України листом від 28.02.2022 №2024/02.0-7.1 засвідчила, що військова агресія російської федерації проти України стала підставою для введення воєнного стану та є форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили). Вказаний лист ТПП України адресований "Всім, кого це стосується", тобто необмеженому колу суб`єктів, його зміст носить загальний інформаційний характер та констатує абстрактний факт наявності форс-мажорних обставин без доведення причинно-наслідкового зв`язку у конкретному зобов`язанні.

Водночас сертифікат ТПП не є єдиним або обов`язковим доказом існування форс-мажорних обставин; наявність форс-мажорних обставин може доводитися й іншими доказами, якщо інше не передбачено законом бо договором.

Колегія суддів у Постанові ВС від 13.09.2023 у справі № 910/7679/22 зазначає, що лист ТПП від 28.02.2022 №2024/02.0-7.1 є документом загального інформаційного характеру, цей лист не може вважатися сертифікатом ТПП, виданим відповідно до положень ст.14-1 Закону "Про торгово-промислові палати в Україні" і не є доказом настання форс-мажору (обставин непереборної сили) для певного суб`єкта господарювання у конкретному зобов`язанні. Водночас Верховний Суд звертає увагу, що навіть за відсутності сертифіката ТПП, отриманого в передбаченому законом порядку, сторона не позбавлена можливість доводити наявність форс-мажорних обставин іншими доказами.

Частиною 2 статті 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» визначено, що форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору, зокрема, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, тощо.

Відповідно ст. 617 Цивільного кодексу України особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Вказані приписи кореспондуються зі ст. 218 Господарського кодексу України.

Згідно з пунктом 3.17. Договору фінансового лізингу з дати підписання Акту приймання-передачі об`єкта лізингу Лізингоодержувач визнає і бере на себе всі ризики, пов`язані з пошкодженням або втратою, викраденням або передчасним зносом об`єкта лізингу або будь-якої його частини, незалежно від причин таких подій відповідно до умов договору.

Відповідно до пункту 3.22. Договору фінансового лізингу лізингоодержувачу забороняється використання об`єкту лізингу на тимчасово окупованих територіях АРК, на території проведення антитерористичної операції, в зоні проведення військових дій незалежно від того, чи було офіційно проголошено війну чи ні, а також на територіях, на яких офіційно проголошено воєнний стан. У разі, якщо об`єкт лізингу з будь-якої причини опиниться на забороненій території, Лізингоодержувач зобов`язаний негайно повідомити про це Лізингодавця та вжити всіх можливих заходів для повернення об`єкту лізингу з забороненої території.

Пунктом 9.2. Договору фінансового лізингу передбачено, що сторони зобов`язані письмово, не пізніше 10 (десяти) робочих днів з моменту настання обставин непереборної сили, повідомити одна одну про настання таких обставин, якщо вони перешкоджають належному виконанню умов договору. Наявність форс-мажорних обставин засвідчується Торгово-промисловою палатою України (далі ТПП України) та уповноваженими нею регіональними торгово-промисловими палатами відповідно до статей 14 , 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати України» шляхом видачі сертифіката.

У постанові від 31.08.2022 зі справи № 910/15264/21 Верховний Суд, зокрема, зробив наступний висновок у питанні щодо самого повідомлення про настання форс-мажорних обставин та його значення для сторін правочину:

«Саме ж повідомлення про форс-мажор має бути направлено іншій стороні якнайшвидше. Хоча й форс-мажорні обставини впливають, як правило, на одну сторону договору (виконавця), але вони мають негативні наслідки насамперед для іншої сторони договору, яка не отримує його належне виконання.

Отже, своєчасне повідомлення іншої сторони про настання форс-мажорних обставин спрямоване на захист прав та інтересів іншої сторони договору, яка буде розуміти, що не отримає вчасно товар (роботи, послуги) та, можливо, зможе зменшити негативні наслідки форс-мажору.

Водночас неповідомлення або несвоєчасне повідомлення про форс-мажорні обставини позбавляє сторону, яка порушила цей обов`язок, права посилатися на ці обставини як на підставу звільнення від відповідальності, якщо це передбачено договором (втрата стороною права посилання на форс-мажор)».

Згідно з позицією Верховного Суду, повідомлення про форс-мажор має відбуватися у строки, передбачені договором, і слугувати оперативним інформуванням контрагента про настання обставин, що унеможливлюють виконання зобов`язань. Водночас звернення до ТПП для отримання сертифіката, який офіційно засвідчує форс-мажор, може бути здійснено пізніше, зокрема після того, як уже сталося порушення виконання зобов`язання. Такий підхід пояснюється тим, що сертифікат є документальним підтвердженням форс-мажору, яке потребує часу на оформлення, тоді як повідомлення є первинною дією, спрямованою на дотримання договірних умов і уникнення спорів.

Таким чином, Верховний Суд закликає суди ретельно досліджувати, чи було повідомлення про форс-мажор здійснено вчасно, а також чи не вплинула затримка в отриманні сертифіката ТПП на можливість визнання обставин форс-мажорними.

Відповідно до висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 21.07.2021 у справі № 912/3323/20, ключовим є те, що непереборна сила робить неможливим виконання зобов`язання в принципі, незалежно від тих зусиль та матеріальних витрат, які сторона понесла чи могла понести.

Судом встановлено, що ФГ «АЛЕКС» в порядку та строки передбачені у п. 9.2 договору фінансового лізингу у письмовій формі не повідомляло ТОВ «ОТП ЛІЗИНГ» про настання для ФГ форс-мажорних обставин щодо спірного випадку невиконання господарського зобов`язання та не отримувало відповідного сертифіката Торгово-промислової палати України.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що Відповідач не надав доказів належного виконання умов договору фінансового лізингу щодо повідомлення як попереднього кредитора (Лізингодавця) так і нового ТОВ «Діджи Фінанс» про виникнення форс-мажорних обставин та неможливості виконання зобов`язання.

Крім того, Відповідачем не доведено належними та допустими засобами доказування на якій саме території проводилася господарська діяльність ФГ «АЛЕКС», не надано договорів про право власності або оренди приміщень/земельних ділянок на яких здійснювалась господарська діяльність.

Також з наданих Відповідачем пояснень та доказів, долучених до матеріалів справи не можливо встановити місце знаходження отриманих у лізинг технічних засобів на момент настання форс-мажорних обставин на які він посилається.

Крім цього, форс-мажорні обставини не звільняють Відповідача (боржника) від виконання основного зобов`язання, а лише від відповідальності за порушення такого зобов`язання.

Отже, твердження Відповідача про звільнення його від виконання умов договору фінансового лізингу в частині сплати лізингових платежів у зв`язку з настанням для ФГ форс-мажорних обставин є безпідставним та не доведеними.

Судом встановлено, ФГ «АЛЕКС» не надано суду належних та допустимих доказів погашення заборгованості з лізингових платежів в сумі 2 228 800,34 грн.

З огляду на викладене, суд вважає заявлені позовні вимоги про стягнення з Відповідача заборгованості з лізингових платежів за договором фінансового лізингу №10102-SME-FL від 01.07.2021 року в сумі 2 228 800,34 грн. обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Щодо строку позовної давності.

В обґрунтування пропуску строку позовної давності Відповідач посилається на те, що позов у цій справі подано 14.10.2025. Отже, з урахуванням встановленого трирічного строку позовної давності, право на судовий захист вимог щодо платежів, строк сплати яких настав до 14.10.2022, є таким, щодо якого строк позовної давності сплив. Як вбачається з поданого Позивачем розрахунку заборгованості за договором №10102-SME-FL, прострочення виконання грошових зобов`язань Відповідачем розпочалося ще у 2021 році та мало системний характер упродовж 2021 - 2022 років. Зокрема, розрахунок містить відомості про нарахування заборгованості за період з липня 2021 до жовтня 2022 року. Усі зазначені платежі стали простроченими до 14.10.2022, а отже, вимоги щодо їх стягнення заявлені після спливу встановленого законом строку позовної давності. Таким чином, у частині вимог про стягнення заборгованості за періоди до жовтня 2022 року включно Позивач втратив право на судовий захист. Таким чином, сторона Відповідача зазначає про незгоду взагалі з підставністю вимог Позивача, але додатково зазначає і про сплив позовної давності щодо суми за період до жовтня 2022 року, яка підлягає відхиленню у зв`язку зі спливом строку позовної давності, а поданий розрахунок у цій частині не може бути покладений в основу судового рішення.

Згідно зі ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до статті 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно зі статтею 261 ЦК України перебіг позовної давності починається з дня, коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення свого права.

Водночас, постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 №211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID 19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» установлено з 12.03.2020 до 22.05.2020 на всій території України карантин, постановою Кабінету Міністрів України від 20.05.2020 №392 - з 22.05.2020 до 31.07.2020 та постановою Кабінету Міністрів України від 22.07.2020 №641 - з 01.08.2020 до 19.12.2020.

В подальшому Постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2020 №1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (з урахування змін, внесеними згідно з Постановами Кабінету Міністрів України №104 від 17.02.2021, №405 від 21.04.2021, №611 від 16.06.2021, №855 від 11.08.2021, №981 від 22.09.2021, №1336 від 15.12.2021, №229 від 23.02.2022, №630 від 27.05.2022, №928 від 19.08.2022, №1423 від 23.12.2022, №383 від 25.04.2023) установлено з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, з 19.12.2020 до 30.06.2023 на території України карантин, продовживши дію карантину, встановленого постановами Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 №211, від 20.05.2020 №392 та від 22.07.2020 № 641.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 30.03.2020 №540-IX (набрав чинності 02.04.2020) Розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України доповнено, зокрема, пунктом 12 наступного змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину».

В подальшому, Верховною Радою України прийнято також Закон України від 15.03.2022 №2120-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану», який набрав чинності 17.03.2022 та яким розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України доповнити, зокрема, пунктом 19 такого змісту: у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії.

Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24.02.2022 №2102-IX «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» введено в Україні воєнний стан.

В подальшому воєнний стан протягом 2022 - 2026 років неодноразово продовжувався та наразі триває.

Водночас, Законом України «Про внесення зміни до розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України щодо поновлення перебігу позовної давності» від 14.05.2025 №4434-IX пункт 19 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України виключено.

Вказані зміни набули чинності 04.09.2025, тобто через три місяці з дня, наступного за днем його опублікування.

Положеннями ч. 3 ст. 263 Цивільного кодексу України передбачено, що від дня припинення обставин, що були підставою для зупинення перебігу позовної давності, перебіг позовної давності продовжується з урахуванням часу, що минув до його зупинення.

За таких обставин з 04.09.2025, після набрання чинності Законом №4434-IX, перебіг строку позовної давності продовжиться в межах визначеного законодавством строку, з урахуванням періоду часу, який сплив від моменту початку його перебігу до моменту зупинення.

Велика Палата Верховного Суду у п. 96 постанови від 02.07.2025 у справі №903/602/24 зазначила, що в разі якщо позовна давність не спливла станом на 02 квітня 2020 року, то цей строк звернення до суду спочатку було продовжено (до 30 червня 2023 року - на строк дії карантину, а надалі до 29 січня 2024 року - на строк дії воєнного стану), а з 30 січня 2024 року перебіг строку звернення до суду зупинився на строк дії воєнного стану, а з 04.09.2025 набув чинності закон №4434-ІХ, який відновив перебіг строків позовної давності.

Доводи Відповідача про сплив позовної давності щодо суми за період до жовтня 2022 року є безпідставними, оскільки враховуючи, що останній лізинговий платіж було здійснено Відповідачем - 24.02.2022, а наступний платіж повинен був відбутись до 25.03.2022, тобто саме з 26.03.2022 у Лізингодавця виникло право вимагати сплати простроченого платежу та розпочався перебіг трирічного строку позовної давності.

Таким чином, зважаючи, що кінець строку перебігу позовної давності припадав на 26.03.2025, Законами України від 30.03.2020 №540-IX та від 15.03.2022 №2120-IX продовжено строки звернення до суду на період дії в Україні карантину, а надалі й воєнного стану, перебіг строку позовної давності розпочався з 04.09.2025, тобто, з дня набрання чинності Законом №4434-IX, відтак Позивачем не пропущено встановлений законом трирічний строк позовної давності для звернення до суду із вказаною позовною заявою.

Згідно з ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до статті 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Статтею 77 ГПК України передбачено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно із ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 р.).

Також у рішенні у справі "Серявін та інші проти України" Європейський суд з прав людини в вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України).

З огляду на викладене, враховуючи предмет та визначені позивачем підстави позову, принципи диспозитивності, змагальності та рівності сторін перед законом і судом, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню.

Щодо сплати судового збору за подання цього позову до суду.

Відповідно до статті 129 ГПК України витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що згідно із ч. 1 ст. 4 Закону України "Про судовий збір", судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до пп. 1 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" ставка судового збору за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру становить 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Законом України "Про Державний бюджет України на 2025 рік" визначено прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01.01.2025 в розмірі 3 028,00 грн.

Таким чином, судовий збір за розгляд позовної заяви в даній справі про стягнення 2 228 800,34 грн. складає: 2 228 800,34 грн. х 1,5 % = 33 432,00 грн.

При цьому, згідно із ч. 3 ст. 4 Закону України "Про судовий збір", при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Отже, судовий збір у справі № 908/3169/25 повинен становити 26 745,60 грн. (33 432,00 грн. х 0,8 коеф.).

З матеріалів справи вбачається, що позивач за подання цього позову до суду сплатив суму судового збору в розмірі 33 432,10 грн., що підтверджується платіжною інструкцією №12506 від 09.07.2025, тобто у більшому розмірі, ніж передбачено положеннями Закону України «Про судовий збір».

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір", сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Таким чином, сума переплати судового збору в розмірі 6 686,50 грн. може бути повернута Позивачу з Державного бюджету України за відповідним клопотанням щодо повернення зайво сплаченого судового збору.

Відповідно до статті 129 ГПК України витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача в сумі 26 745,60 грн.

Керуючись ст.ст. 76-79, 86, 129, 233, 236 - 238, 240, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Фермерського господарства "АЛЕКС" (вул. Перемоги, буд. 22, с-ще Відрадне, Запорізький район, Запорізька область, 70406; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ДІДЖИ ФІНАНС" (вул. Авіаконструктора Ігоря Сікорського, буд. 8, м. Київ, 04112; ) заборгованість за Договором фінансового лізингу №10102-SME-FL від 01.07.2021 в сумі 2 228 800 (два мільйона двісті двадцять вісім тисяч вісімсот) грн. 34 грн. та витрати по сплаті судового збору в сумі 26 745 (двадцять шість тисяч сімсот сорок п`ять) грн. 60 коп. Видати наказ після набрання рішенням чинності.

У зв`язку із запровадженням графіків обмеження електропостачання у м. Запоріжжі повне судове рішення складено та підписано 08.04.2026.

Суддя К.В. Проскуряков

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно з ч. 1 ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.