РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

06.04.2026Справа № 910/3220/25

Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Демидова В.О., за участю секретаря судового засідання Куценко К.К., розглянувши справу за позовом Національної академії образотворчого мистецтва і архітектури (04053, м. Київ, вул. Вознесенський узвіз, буд. 20) до Приватного підприємства «ЕММА» (04053, м. Київ, вул. Вознесенський узвіз, буд. 20, корп. 2) про стягнення 515 635,46 грн,

Представники учасників справи:

від позивача - Яворський В. І.;

від відповідача - Недяк В. В.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Національна академія образотворчого мистецтва і архітектури звернулась до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного підприємства «ЕММА» про стягнення орендної плати за період з 01.07.2023 по 31.12.2024 в сумі 262436,26 грн, відшкодування земельного податку за період з 01.07.2023 по 31.12.2024 в розмірі 119049,12 грн, відшкодування вартості електричної енергії за період з 01.07.2023 по 31.12.2024 в сумі 11138,78 грн, відшкодування вартості водопостачання і водовідведення за період з 01.07.2023 по 31.12.2024 в сумі 7643,10 грн, відшкодування вартості природного газу (для опалення) та розподілу природного газу за період з 01.07.2023 по 31.12.2024 в сумі 32836,17 грн, відшкодування витрат на вивезення твердих побутових відходів за період з 10.01.07.2023 по 31.12.2024 в розмірі 1080,00 грн, нарахування 3% річних на суму боргу з 01.07.2023 по 31.12.2024 в розмірі 14274,44 грн, пені, нарахованої на суму боргу з 01.07.2023 по 31.12.2024 в сумі 19193,49 грн, інфляційних втрат на суму боргу з 01.07.2023 по 31.12.2024 в розмірі 47984,10 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на неналежне виконання відповідачем своїх обов`язків за договором оренди №3601 від 11.10.2016.

Ухвалою суду від 24.03.2025 (суддя Князьков В.В.) відкрито провадження в справі, визнано справу малозначною; постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, встановлено відповідачу строк для подачі відзиву на позов.

Відповідач у відзиві проти задоволення позовних вимог надав заперечення, посилаючись на те, що заборгованість за період з січня 2021 по червень 2023 була предметом розгляду у справі №910/12271/23. Відповідачем наголошено, що з березня 2020 по вересень 2022 останнього було звільнено від сплати орендної плати на підстави постанови №611 від 15.07.2020 Кабінету міністрів України. У відзиві вказано про відсутність заборгованості з орендної плати за договором №3601 від 11.10.2016 та, навпаки, наявність переплати в сумі 190 618,79 грн. До того ж, на думку відповідача, позивачем безпідставно двічі розраховано інфляційну складову, що збільшує розмір орендної плати. У відповідача відсутня заборгованості з відшкодування вартості електричної енергії за липень 2023- грудень 2024, відшкодування вартості вивозу сміття. Також відповідачем висловлено непогодження із розрахунком заборгованості за водопостачання й водовідведення. Крім того, відповідачем наголошено, що наведений позивачем розрахунок пені перевищує визначений ч.6 ст.232 Господарського кодексу України граничний терміни нарахування у шість місяців.

07.04.2025 відповідачем подано заяву про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін.

Позивач у відповіді на відзив проти доводів відповідача надав заперечення. Зокрема вказав, що предметом спору у справі №910/12271/23 була заборгованість за період з 01.01.2021 по 30.06.2023, тоді як у розглядуваному спорі - 01.07.2023 по 31.12.2024.

11.06.2025 в системі «Електронний суд» представником позивача сформовано додаткові пояснення по справі, в яких зазначав, що у справі №910/12271/23 вимог про стягнення орендної плати не заявлялися.

Ухвалою від 16.07.2025 судом було постановлено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 13.08.2025.

24.07.2025 в системі «Електронний суд» представником відповідача сформовано додаткові пояснення по справі.

13.08.2025 у підготовчому засіданні оголошено перерву до 10.09.2025.

10.09.2025 до суду надійшла заява позивача про збільшення/зменшення позовних вимог.

У вказаній заяві позивачем заявлено позовні вимоги про стягнення Приватного підприємства «ЕММА» орендної плати за період з 01.07.2023 по 31.12.2024 в сумі 262436,26 грн, відшкодування земельного податку за період з 01.07.2023 по 31.12.2024 в розмірі 119049,12 грн, відшкодування вартості електричної енергії за період з 01.07.2023 по 31.12.2024 в сумі 11138,78 грн, відшкодування вартості водопостачання і водовідведення за період з 01.07.2023 по 31.12.2024 в сумі 7643,10 грн, відшкодування вартості природного газу (для опалення) та розподілу природного газу за період з 01.07.2023 по 31.12.2024 в сумі 32836,17 грн, переплати за витрати на вивезення твердих побутових відходів за 2023-2024 в розмірі 2160 грн, нарахування 3% річних на суму боргу з 01.07.2023 по 31.12.2024 в розмірі 14274,44 грн, пені, нарахованої на суму боргу з 01.07.2023 по 31.12.2024 в сумі 85 763,65 грн, інфляційних втрат на суму боргу з 01.07.2023 по 31.12.2024 в розмірі 53 950,71 грн, інфляційне збільшення боргу за період з 01.01.2025 по 01.09.2025 в сумі 36 569,91 грн, нарахування 3% річних на суму боргу за період з 01.01.2025 по 01.09.2025 в сумі 11 730,70 грн.

Тобто, виходячи з наведеного вбачається, що фактично позивачем збільшено суму позовних вимог з 515 635,46 грн до 637 552,84 грн, а не до 633 232,84 грн, як помилково вказано в заяві.

10.09.2025 підготовче засідання відкладено на 24.09.2025.

Ухвалою від 23.09.2025 залишено без руху позовну заяву Національної академії образотворчого мистецтва і архітектури про збільшення/зменшення позовних вимог.

24.09.2025 судове засідання відкладено на 08.10.2025.

29.09.2025 до суду надійшла заява позивача про усунення недоліків заяви про збільшення/зменшення позовних вимог.

Ухвалою від 06.10.2025 судом було прийнято заяву позивача.

08.10.2025 судом було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 05.11.2025.

05.11.2025 оголошено перерву у судовому засіданні до 10.12.2025, 10.12.2025 оголошено перерву до 28.01.2026.

20.02.2026 до суду надійшла заява Національної академії образотворчого мистецтва і архітектури про відвід судді Князькова В.В. від розгляду справи.

Ухвалою від 23.02.2026 заяву Національної академії образотворчого мистецтва і архітектури про відвід судді Князькова В.В. від розгляду справи №910/3220/25 передано для визначення судді в порядку, встановленому частиною першою статті 32 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.02.2026 заяву передано на розгляд судді Демидову В.О.

Ухвалою від 24.02.2026 відмовлено в задоволенні заяви представнику Національної академії образотворчого мистецтва і архітектури про відвід судді Князькова В.В. від розгляду справи № 910/3220/25.

Ухвалою суду від 25.02.2026 задоволено заяву судді Князькова В.В. про самовідвід від розгляду справи №910/3220/25 за позовом Національної академії образотворчого мистецтва і архітектури до Приватного підприємства «ЕММА» про стягнення грошових коштів.

Згідно з Витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.02.2026 вказана справа передана судді Демидову В.О.

Ухвалою суду від 04.03.2026 (суддя Демидов В.О.) прийнято справу до провадження та призначено до судового розгляду по суті на 19.03.2026.

У судовому засіданні 19.03.2026 оголошено перерву на 26.03.2026 о 11:45 год.

У судовому засіданні 26.03.2026 судом оголошено про перехід до стадії ухвалення судового рішення та оголошено перерву на 06.04.2026 о 13:45 год.

03.04.2026 в системі «Електронний суд» представником Національна академія образотворчого мистецтва і архітектури сформовано клопотання про поновлення Національній академії образотворчого мистецтва і архітектури процесуальний строк, встановлений для подання суду доказів, та прийняття їх до розгляду, а також заявлено клопотання про повернення у справі №910/3220/25 до процесуальної стадії з`ясування обставин справи та перевірки їх доказами.

06.04.2026 в системі «Електронний суд» представником Приватного підприємства «ЕММА» сформовано клопотання у відповідності до якого представник відповідача ПП "ЕММА", надав суду підтвердження зайнятості представника, 19 березня 2026 року та неможливістю одночасно з`явитись на судове засідання в господарському суді м. Києва.

Відповідно до ст. 219 Господарського процесуального кодексу України після судових дебатів суд оголошує про перехід до стадії ухвалення судового рішення та час його проголошення в цьому судовому засіданні. У виняткових випадках залежно від складності справи суд може відкласти ухвалення та проголошення судового рішення на строк не більше десяти днів з дня переходу до стадії ухвалення судового рішення, оголосивши дату та час його проголошення.

Згідно з частинами 1-2 ст. 220 ГПК України під час ухвалення судового рішення суддя не має права обговорювати обставини та матеріали справи, застосування норм права та судову практику в цій справі, а також зміст судового рішення з іншими особами, крім складу суду, який розглядає справу. Втручання у процес ухвалення судом судового рішення забороняється.

Водночас 03.04.2026 в системі «Електронний суд» представником Національна академія образотворчого мистецтва і архітектури сформовано клопотання про поновлення Національній академії образотворчого мистецтва і архітектури процесуальний строк, встановлений для подання суду доказів, та прийняття їх до розгляду, а також заявлено клопотання про повернення у справі №910/3220/25 до процесуальної стадії з`ясування обставин справи та перевірки їх доказами та 06.04.2026 в системі «Електронний суд» представником Приватного підприємства «ЕММА» сформовано клопотання у відповідності до якого представник відповідача ПП "ЕММА", надав суду підтвердження зайнятості представника, 19 березня 2026 року та неможливістю одночасно з`явитись на судове засідання в господарському суді м. Києва.

Суд вважає за доцільне зазначити, що стадія ухвалення судового рішення не допускає подання учасниками справи будь-яких заяв, клопотань чи пояснень.

У судове засідання 06.04.2026 представники сторін прибули.

В судовому засіданні 06.04.2026 оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Розглянувши матеріали справи, всебічно та повно дослідивши надані докази, суд встановив такі фактичні обставини.

11.10.2006 між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по місту Києву (далі - орендодавець) та Приватним підприємством «ЕММА» (далі - орендар) було укладено договір оренди № 3601 нерухомого майна, що належить до державної власності (далі - договір оренди).

Відповідно до п. 1.1. договору в редакції договору №3601/07 від 28.03.2012, орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування державне нерухоме майно - частину нежилого приміщення (далі - майно) загальною площею 271,12 кв. м, розміщене за адресою: м. Київ, вул. Смирнова-Ласточкіна, 20, корпус 2, поверх 1, що перебуває на балансі Національної академії образотворчого мистецтва і архітектури (далі - балансоутримувач, позивач), вартість якого визначена згідно зі звітом про незалежну оцінку станом на 31.08.2009 становить 2 147 560,50 грн без ПДВ. Майно передається в оренду з метою розміщення офісу (67,0 кв.м.) та видавництва вітчизняних книг (204,12 кв.м.).

Згідно з актами приймання-передачі від 11.10.2006 та від 28.03.2012 відповідач прийняв вказані вище приміщення в оренду.

Згідно з п. 10.1. договір оренди укладено строком на 11 місяців, що діє з 11.10.2006 до 11.09.2007 включно. У разі відсутності заяви однієї сторони про припинення або зміну цього договору після закінчення строку його чинності протягом одного місяця, договір вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені цим договором, з урахуванням змін законодавства на дату продовження цього договору (п. 10.5. договору оренди).

У подальшому договір оренди був неодноразово пролонгований згідно зі ст. 764 ЦК України та п. 10.5. договору оренди.

Крім того, сторонами були укладені додаткові угоди до договору оренди, якими змінювалися та викладалися в новій редакції окремі пункти договору, вартість об`єкта оренди, розмір орендної плати та строк дії договору.

Так, відповідно до п. 10.1 договору в редакції договору №3601/13 від 31.05.2017, цей договір укладено строком на 2 роки 11 місяців, що діє з 11.03.2017 по 11.02.2020.

Згідно п.3.1 договору в редакції договору №3601/13 від 31.05.2017, орендна плата визначається на підставі Методики розрахунку орендної плати за державне нерухоме майно та пропорції її розподілу, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 04.10.95 №786 (зі змінами) та змінено за домовленістю сторін, відповідно до п. 1 ст. 21 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» і становить за базовий місяць - лютий 2017 року - 19 892,28 грн. Орендна плата за перший місяць оренди - березень 2017 року - визначається шляхом коригування орендної плати за базовий місяць на індекс інфляції за березень 2017 року.

Відповідно до п. 3.3 договору перерахування здійснюються орендарем самостійно до 10 числа місяця, наступного за звітним з урахуванням щомісячного індексу інфляції таким чином: 50% орендної плати перераховується орендарем до державного бюджету; 50% орендної плати перераховується орендарем на розрахунковий рахунок балансоутримувача.

Орендар зобов`язаний протягом місяця після укладення цього договору застрахувати орендоване майно на весь термін дії договору оренди не менше ніж на його вартість, визначену експертним шляхом, на користь Балансоутримувача, який бере на себе ризик пошкодження або випадкової загибелі об`єкта оренди. Завірену печаткою копію страхового полісу і копію платіжного доручення страхового внеску подає орендодавцю в 5-денний термін з моменту отримання страхового полісу (п. 5.5 договору).

За умовами п. 5.8 договору оренди орендар зобов`язаний укласти з балансоутримувачем орендованого майна договір про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого майна та надання комунальних послуг орендарю.

Пунктом 10.8 договору сторони погодили умови дострокового розірвання договору.

В подальшому, термін дії договору оренди було продовжено на наступний термін до 11.01.2021 згідно зі ст. 764 ЦК України та п. 10.5. договору оренди.

Відповідно до п. 6 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про соціальну підтримку застрахованих осіб та суб`єктів господарювання на період здійснення обмежувальних протиепідемічних заходів, запроваджених з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої короновірусом SARS-CoV-2» від 04.12.2020 № 1071-IX строк дії договору оренди було продовжено на період дії карантину та обмежувальних заходів, а також протягом одного місяця з дня його закінчення.

У подальшому строк дії договору оренди було продовжено на період дії воєнного стану та протягом чотирьох місяців з дати припинення чи скасування воєнного стану, відповідно до п. 5 Постанови Кабінету Міністрів України «Про особливості оренди державного та комунального майна у період воєнного стану» від 27.05.2022 № 634.

Отже, станом на час розгляду справи вказаний договір оренди є чинним, що не заперечується сторонами.

Крім того, 01.01.2015 між Національною академією образотворчого мистецтва і архітектури (балансоутримувач) та ПП «ЕММА» (відповідач, орендар) був укладений Договір №2 про відшкодування витрат про надання комунальних послуг та компенсації витрат за користування земельною ділянкою (земельного податку) (далі - договір компенсації № 2), відповідно до п. 1.1. якого балансоутримувач забезпечує обслуговування та утримання державного майна, що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Смирнова-Ласточкіна, 20, корп. 2, пов. 1 (далі - майно) і прилеглої території, а орендар відшкодовує витрати балансоутримувача, пов`язані з наданням комунальних послуг та відшкодування послуг за користування земельною ділянкою (земельного податку) пропорційно до займаної ним площі.

За умовами п. 2.2.3 договору компенсації №2 орендар зобов`язується не пізніше 10 числа місяця, наступного за звітним місяцем, перерахувати на рахунок балансоутримувача витрати, пов`язані з відшкодуванням комунальних послуг та відшкодуванням послуг за користування земельною ділянкою (земельного податку) відповідно до розрахунків балансоутримувача, здійснюваних відповідно до вимог Податкового кодексу України та на підставі Витягу з технічної документації №Ю-31782/2005 про нормативну грошову оцінку частини земельної ділянки (кадастровий № 91:162:002).

При несвоєчасному внесенні плати орендар сплачує пеню із розрахунку подвійної облікової ставки НБУ від несплаченої суми наданих послуг за кожен день прострочки (п. 1.1, п. 2.2.3 договору компенсації №2).

Цей договір укладений строком на 1 рік і діє з 01.01.2015 по 31.12.2015 включно. У разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну цього договору після закінчення строку його чинності протягом одного місяця, договір вважається таким, що продовжує діяти на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені цим договором, з урахуванням змін у законодавстві на дату продовження дії цього договору (п. 5.1, 5.4 договору компенсації № 2).

З Єдиного державного реєстру судових рішень вбачається, що Регіональне відділення Фонду державного майна України по м. Києву зверталось до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного підприємства «Емма», третя особа: Національна академія образотворчого мистецтва і архітектури, про розірвання договору нерухомого майна, що належить до державної власності № 3601 від 11.10.2006 та виселення відповідача з займаних нежитлових приміщень, які знаходяться за адресою: м. Київ, вул. Смирнова-Ласточкіна, 20, корп. 2, площею 271,12 м2, яке перебуває на балансі Національної академії образотворчого мистецтва і архітектури.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 30.03.2021 у справі № 910/19813/20, яке набрало законної сили, у задоволенні позову відмовлено.

Вказаним рішенням суду встановлено, що «…на момент звернення позивача в суд з указаним позовом у відповідача існувала заборгованість по орендній платі за спірним договором за період червня, липня та жовтня 2020 року, а також вбачається, що протягом січня 2018 - вересня 2020 років відповідачем здійснювалися платежі з орендної плати з порушенням встановлених договором строків. Таким чином, на момент звернення в суд були підстави для розірвання спірного договору оренди. При цьому, наявними у матеріалах справи платіжним дорученням №589 від 16.12.2020, дублікатом квитанції №0.0..1 від 05.01.2021, квитанцією №0.0..1 від 10.01.2021 стверджується факт погашення відповідачем заборгованості з орендної плати та нарахованої пені за спірним договором оренди після звернення позивача в суд з указаним позовом. Крім того, Національна академія образотворчого мистецтва і архітектури направила позивачу листа № 53-15 від 02.02.2021, вказавши, що у відповідача станом на 02.02.2021 відсутня заборгованість з орендної плати за спірним договором, а також те, що вона не заперечує щодо продовження договору оренди. Сторонами у справі не заявлено відмову від продовження запропонованого балансоутримувачем строку дії договору оренди. За таких обставин, договір оренди нерухомого майна, що належить до державної власності №3601 від 11.10.2006 вважається продовженим. Враховуючи, що спірний договір оренди продовжений, то у позові про його розірвання слід відмовити. Враховуючи, що договір нерухомого майна, що належить до державної власності № 3601 від 11.10.2006 станом на час розгляду справи судом є чинним, тому користування вказаним приміщенням за договором відповідачем є правомірним. За таких обставин, вимога позивача про виселення відповідача із займаних нежитлових приміщень також задоволенню не підлягає…».

Також з Єдиного державного реєстру судових рішень вбачається, що рішенням Господарського суду міста Києва від 13.02.2024 у справі № 910/12271/23 частково задоволено позов Національної академії образотворчого мистецтва і архітектури, стягнуто з Приватного підприємства «ЕММА» на користь Національної академії образотворчого мистецтва і архітектури заборгованість у розмірі 277 837,07 грн та відмовлено в частині позовних вимог про розірвання договору та виселення.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 31.03.2025 рішення Господарського суду міста Києва від 13.02.2024 у справі №910/12271/23 скасовано в частині, відмовлено в позові щодо стягнення з Приватного підприємства «ЕММА» 277 837,07 грн.

З вказаної постанови апеляційного суду вбачається, що «матеріали справи не містять належних, допустимих та достовірних доказів на підтвердження наявності у відповідача заборгованості в сумі 277 837,07 грн (за даними бухгалтерського обліку), що складається з: відшкодування земельного податку за період з 01.01.2021 по 30.06.2023 в сумі 165 799,68грн, відшкодування електроенергії за період з 01.01.2021 по 30.06.2023 в сумі 37054,93грн, водопостачання та водовідведення за період з 01.01.2021 по 30.06.2023 в сумі 3 719,53грн, газопостачання та розподіл природного газу за період з 01.01.2021 по 31.12.2022 в сумі 14 666,77 грн, донарахування відшкодування вартості послуг газопостачання за період з січня 2020 по грудень 2021 в сумі 25 309,70 грн, вивезення твердих побутових відходів за період з 01.01.2021 по 30.06.2023 в сумі 8700,54 грн, утримання адміністративної будівлі (у співвідношенні до орендованої площі) за період з 01.01.2022 по 31.12.2022 в сумі 22 585, 92 грн…. Як вбачається з матеріалів справи, за доводами та розрахунками відповідача у нього відсутня заборгованість у зазначений позивачем період, в той же час позивачем не надано суду акти наданих послуг за спірний період з відповідними розрахунками відшкодувань, як не надано і доказів їх надсилання та отримання відповідачем у спірному періоді, не надано доказів понесення витрат та їх оплати, після чого у відповідача виник би обов`язок з їх компенсації пропорційно займаній площі, що позбавляє суд можливості перевірити правильність нарахованих позивачем сум та обґрунтованість їх нарахування позивачем.».

Звертаючись до суду з вказаним позовом, позивач, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, просить стягнути з Приватного підприємства «ЕММА»:

- орендну плату за період з 01.07.2023 по 31.12.2024 в сумі 262 436,26 грн;

- відшкодування земельного податку за період з 01.07.2023 по 31.12.2024 в розмірі 119049,12 грн,

- відшкодування вартості електричної енергії за період з 01.07.2023 по 31.12.2024 в сумі 11138,78 грн,

- відшкодування вартості водопостачання і водовідведення за період з 01.07.2023 по 31.12.2024 в сумі 7643,10 грн,

- відшкодування вартості природного газу (для опалення) та розподілу природного газу за період з 01.07.2023 по 31.12.2024 в сумі 32836,17 грн,

- переплати за витрати на вивезення твердих побутових відходів за 2023-2024 в розмірі 2160 грн,

- 3% річних на суму боргу з 01.07.2023 по 31.12.2024 в розмірі 14274,44 грн, пені, нарахованої на суму боргу з 01.07.2023 по 31.12.2024 в сумі 85 763,65 грн, інфляційних втрат на суму боргу з 01.07.2023 по 31.12.2024 в розмірі 53 950,71 грн, інфляційне збільшення боргу за період з 01.01.2025 по 01.09.2025 в сумі 36 569,91 грн, нарахування 3% річних на суму боргу за період з 01.01.2025 по 01.09.2025 в сумі 11 730,70 грн.

Відповідач заперечує проти задоволення позову, наголошує на відсутності заборгованості за вказаний період у повному обсязі.

Так, зазначає, що у нього наявна переплата з орендної плати за період з березня по грудень 2020 року в сумі 190 618,79 грн, а також надлишково нараховані за період січень-серпень 2021 року 143258,68 грн в повному обсязі перекрили нарахування за період жовтень 2022-грудень 2024 року. Таким чином станом на 01.01.2025 у відповідача наявна переплата з орендної плати у розмірі 88 695,09 грн.

Згідно матеріалів справи №910/12271/23 станом на 30.06.2023 показник лічильника становив 62987. Станом на 01.01.2025 - 66570, загальна сплачена сума за електроенергію за період липень 2023 року - грудень 2024 року (спірний період) - 27 550,43 грн, що свідчить про відсутність заборгованості.

За вивіз сміття відповідачу нараховується: 1 контейнер на місяць - 180,00 грн, що за 18 місяців (спірний період липень 2023 року - грудень 2024 року) становить 3 240,00 грн, як сплачені відповідачем, що підтверджується квитанціями, додатними до матеріалів справи.

У 2021 році згідно розрахунків позивача вартість водопостачання та водовідведення для видавництва становила 24,37 грн/ міс, проте з 2022 року позивач прирівняв 1 куб.м. на 1 особу, у зв`язку з чим для видавництва сплата за водопостачання та водовідведення становить 91,15 грн/міс. З 2023 року позивач нарахував відповідачу по водопостачанню та водовідведенню 5,1 куб.м на 1 особу, що збільшило вартість водопостачання та водовідведення до 464,88 грн/міс. Зазначає, що позивач не довів, що розрахунок 5,1 куб. м на 1 особу є розумним та справедливим по відношенню до усіх користувачів водопостачання та водовідведення до загального об`єму використаної води усіма користувачами даною послугою. За період з липня 2023 по грудень 2024 року відповідачем сплачено за фактично використаний об`єм 1640,70 грн з розрахунку 91,15 грн/міс. Матеріали справи не містять доказів фактичного надання позивачем послуг видавництву в заявленому обсязі 15,3 куб.м, що в сукупності виключає можливість задоволення позову в цій частині.

Щодо відшкодування земельного податку, відповідач зазначає, що площа земельної ділянки передбачена п.п. 2.2.3 договору №2 про відшкодування комунальних послуг від 01.03.2007 і становить 112,4 кв.м., а у діючому договорі площа не зазначається. В розрахунку, який надано до суду, також зазначено, що земельна ділянка, яку орендує відповідач, дорівнює 112,4 кв.м. Не погоджується з нарахуванням земельного податку на земельну ділянку в розмірі 304,75 кв.м.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, з огляду на таке.

Відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Так, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно з положеннями статей 626-629 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.

За змістом частини 1 статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до частини 1 статті 759 та статті 761 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Право передання майна у найм має власник речі або особа, якій належать майнові права. Наймодавцем може бути також особа, уповноважена на укладення договору найму.

У частині 1 статті 762 зазначеного Кодексу передбачено, що за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Відповідно до частини першої статті 638 Цивільного кодексу України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Особливості найму (оренди) державного і комунального майна встановлюються Законом України "Про оренду державного та комунального майна", у частинах 1, 4 статті 17 якого передбачено, що орендна плата встановлюється у грошовій формі і вноситься у строки, визначені договором. Орендар за користування об`єктом оренди вносить орендну плату незалежно від наслідків провадження господарської діяльності.

Як зазначалося вище, 11.10.2006 між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по місту Києву та Приватним підприємством «ЕММА» було укладено договір оренди № 3601 нерухомого майна, що належить до державної власності, відповідно до п.3.1 якого в редакції договору №3601/13 від 31.05.2017, орендна плата визначається на підставі Методики розрахунку орендної плати за державне нерухоме майно та пропорції її розподілу, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 04.10.95 №786 (зі змінами) та змінено за домовленістю сторін, відповідно до п. 1 ст. 21 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» і становить за базовий місяць - лютий 2017 року - 19 892,28 грн. Орендна плата за перший місяць оренди - березень 2017 року - визначається шляхом коригування орендної плати за базовий місяць на індекс інфляції за березень 2017 року.

Відповідно до п. 3.3 договору перерахування здійснюються орендарем самостійно до 10 числа місяця, наступного за звітним з урахуванням щомісячного індексу інфляції таким чином: 50% орендної плати перераховується орендарем до державного бюджету; 50% орендної плати перераховується орендарем на розрахунковий рахунок балансоутримувача.

Відповідно до пп.2 п. 1 Постанови № 634 на період воєнного стану, але у будь-якому разі не довше ніж до 30 вересня 2022, за договорами оренди державного майна, чинними станом на 24 лютого 2022 або укладеними після цієї дати за результатами аукціонів, що відбулися 24 лютого 2022 або раніше, звільняються від орендної плати орендарі, які використовують майно, розміщене на територіях Київської, Чернігівської, Сумської, Харківської, Запорізької, Миколаївської областей і м. Києва (крім адміністративно-територіальних одиниць на визначених територіях).

Однак після 30.09.2022 за договорами оренди державного майна орендарям на територіях, зокрема м. Києва, на період дії воєнного стану і протягом трьох місяців після його припинення чи скасування, орендна плата нараховується у розмірі 50% розміру орендної плати встановленої договором оренди (з урахуванням її індексації) згідно з пп. 4 п. 1 Постанови № 643.

З листа Регіонального відділення Фонд державного майна України по місту Києву від 07.12.2021 №30-06/9563 вбачається, що орендар був звільнений від орендної плати за договором оренди від 11.10.2006 №3601 на період дії карантину, встановленого постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 №211, про що повідомлено останнього листом від 28.08.2021 №30-06/6828. Одночасно зазначено, що станом на 06.12.2021 у ПП «ЕММА» наявна переплата до Державного бюджету України за користування державним майном у розмірі 170 202,52 грн.

Водночас, суд зазначає, що за умовами п 3.3 договору оренди орендар самостійно сплачує 50% орендної плати до державного бюджету, а інші 50% орендної плати - на розрахунковий рахунок балансоутримувача.

Тобто, переплата до Державного бюджету України за користування державним майном у розмірі 170 202,52 грн автоматично не свідчить про наявність такої на рахунках балансоутримувача.

Згідно з наявним в матеріалах справи рахунком на оплату №141 від 31.08.2023, який позивач виставив відповідачу, оренда нарахована надлишково до отримання повідомлення ФДМУ про пільгу ПП «ЕММА» становить (-143 258,68 грн), оренда нарахована з початку відновлення нарахувань з 01.10.2022 згідно розрахунку за 08.2023 становить 122 572,65 грн. Таким чином станом на час виставлення вказаного рахунку переплата відповідача перед позивачем становить 20 686,03 грн.

Вказаним спростовується доводи позивача про те, що заборгованість з орендної плати виникла з січня 2021 року за виключенням пільгового періоду, який тривав до вересня 2022 року, оскільки згідно з рахунком на оплату №141 від 31.08.2023, позивач підтвердив наявність переплати у відповідача у розмірі 20 686,03 грн.

Крім того, предметом спору у справі № 910/12271/23 було відшкодування фактичних витрат, а не орендної плати, а у справі № 910/19813/20 судом було встановлено, що «на момент звернення позивача в суд з указаним позовом у відповідача існувала заборгованість по орендній платі за спірним договором за період червня, липня та жовтня 2020 року, а протягом січня 2018 - вересня 2020 років відповідачем здійснювалися платежі з орендної плати з порушенням встановлених договором строків….При цьому, наявними у матеріалах справи платіжним дорученням № 589 від 16.12.2020, дублікатом квитанції № 0.0..1 від 05.01.2021, квитанцією № 0.0..1 від 10.01.2021 стверджується факт погашення відповідачем заборгованості з орендної плати та нарахованої пені за спірним договором оренди після звернення позивача в суд з указаним позовом. Крім того, Національна академія образотворчого мистецтва і архітектури направила позивачу листа № 53-15 від 02.02.2021, вказавши, що у відповідача станом на 02.02.2021 відсутня заборгованість з орендної плати за спірним договором, а також те, що вона не заперечує щодо продовження договору оренди».

Згідно з актом звірки розрахунків від 28.01.2021, який підписаний сторонами та скріплений печатками товариств без будь яких зауважень встановлено, що станом на 01.01.2021 відсутня заборгованість.

Водночас, матеріалами справи не підтверджуються й доводи відповідача про те, що у нього наявна переплата з орендної плати в сумі 190 618,79 грн та в сумі 143 258,68 грн, тобто у загальному розмірі 333 877,47 грн.

Так, в матеріалах справи міститься квитанція №22/з17 щодо сплати відповідачем на рахунок позивача орендної плати за договором №3601 від 11.10.2006 року за 2020 рік у сумі 200 000,00 грн.

Відповідач зазначає про помилковість вказаної сплати у зв`язку із звільненням його від сплати орендної плати з березня 2020 року на період дії карантину.

Водночас, матеріали справи не містять доказів, що вказана сплата не була врахована позивачем в рахунок погашення орендної плати станом на серпень 2023 року.

Тим же рахунком на оплату №141 від 31.08.2023 підтверджується, що позивачем враховано, що оренда, нарахована надлишково до отримання повідомлення ФДМУ про пільгу ПП «ЕММА», становить (-143 258,68 грн).

Доказів того, що до зазначеного перерахунку (орендна плата, нарахована по серпень 2023 року) не включена оплата у розмірі 200 000,00 грн матеріали справи не містять.

Також матеріали справи не містять доказів (квитанцій, платіжних інструкцій тощо), що відповідачем було додатково сплачено орендну плату у розмірі 143 258,68 грн (яка є ідентичною сумі, зазначеною позивачем як перерахунок орендної плати).

Тобто, відповідачем не доведено, що окрім помилково сплачених 200 000,00 грн ним також було помилково сплачено 143 258,68 грн, які не враховані позивачем у перерахунку, наведеному у рахунку на оплату №141 від 31.08.2023, які і не спростовано доводи позивача, що суму переплати 200 000,00 грн врахована, у зв`язку із чим здійснено перерахунок заборгованості і станом на 31.08.2023 у відповідача була наявна переплата з орендної плати у розмірі 20 686,03 грн.

Відповідно до пунктів 2, 4 частини третьої статті 2 ГПК України основними засадами (принципами) господарського судочинства, серед іншого, є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, а також змагальність сторін.

За змістом статей 7, 13 ГПК України правосуддя в господарських судах здійснюється на засадах рівності фізичних та юридичних осіб незалежно від будь-яких ознак чи обставин; судочинство в господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін; суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.

Близька за змістом правова позиція викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 02.02.2021 у справі № 908/2846/19, від 27.05.2021 у справі № 910/702/17, від 17.11.2021 у справі № 910/2605/20.

Система доказування у господарському процесі засновується на розподілі тягаря доказування між сторонами у справі. Посилаючись на ту чи іншу обставину або спростовуючи їх у суді, сторона повинна доводити такі обставини доказами (статті 13, 74 ГПК України).

За змістом статті 14 ГПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Обов`язком суду при розгляді справи є саме дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності, безпосередності дослідження наявних у справі доказів. Тобто з`ясування всіх юридично значущих обставин та наданих і наявних у справі доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язками, відносинами і залежностями. Саме чітке обґрунтування та аналіз є базовими вимогами до судових рішень та важливим аспектом права на справедливий суд.

Разом з цим, відповідно до приписів частин першої та другої статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Верховний Суд неодноразово наголошував на тому, що оцінка доказів - це визначення їх об`єктивної дійсності, правдивості та достовірності. Способи перевірки і дослідження доказів залежать від конкретного виду засобів доказування, що використовуються. Метою оцінки доказів (з огляду на їх належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємозв`язок доказів у їх сукупності) - є усунення суперечностей між доказами, сумнівів у достовірності висновків, що випливають з отримуваної доказової інформації. Від повноти встановлення відповідних обставин справи та правильної оцінки доказів залежить обґрунтованість висновків суду при ухваленні судом рішення по суті спору. Водночас суд у кожному випадку повинен навести мотиви, з яких він приймає одні докази та відхиляє інші.

Відповідно до частини першої статті 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Як унормовано у статті 79 ГПК України, наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Стандарт доказування «вірогідності доказів» на відміну від «достатності доказів» підкреслює потребу співставлення судом доказів, які надають позивач та відповідач. Отже, з введенням у дію нового стандарту доказування необхідним є не надати достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надати їх саме ту кількість, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу.

Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються скоріше були (мали місце), аніж не були.

Отже, враховуючи наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку, що станом на 31.08.2023 у відповідача була наявна переплата з орендної плати у розмірі 20 686,03 грн.

Про наявність переплати у вказаному розмірі зазначають як позивач, так і відповідач.

Позивачам виставлялися рахунки на оплату орендної плати, а саме: №163 від 29.09.2023 за вересень 2023 на суму 11 262,60 грн; №182 від 31.10.2023 за жовтень 2023 року на суму 11 318,93 грн; №198 від 30.11.2023 за листопад 2023 на суму 11 443,27 грн, №218 від 29.12.2023 на суму 11 409,48 грн, №1 від 31.01.2024 на суму 11 455,13 грн, №25 від 29.02.2024 на суму 11 489,50 грн, №43 від 29.03.2024 н уму 11 639,89 грн, №63 від 30.04.2024 на суму 8 320,46 грн, № 87 від 31.05.2024 на суму 8 370,38 грн, №109 від 30.06.2024 на суму 8 370,38 грн, №118 від 31.07.2024 на суму 8 370,38 грн, №142 від 30.08.2024 на суму 8 471,12 грн, №151 від 30.09.2024 на суму 8 471,12 грн, №171від 31.10.2024 на суму 8 832,87 грн, №174 від 30.11.2024 на суму 8 883,80 грн, №209 від 31.12.2024 на суму 9 008,17 грн., які підписані головним бухгалтером, а також нарахування вказаних сум підтверджується розрахунками, затвердженими Ректором НАОМА.

Таким чином, за період з вересня 2023 по грудень 2024 позивачем нараховано відповідачу орендну плату у загальному розмірі 157 118,20 грн.

Відповідачем сплачено орендну плату за спірний період згідно квитанції до платіжної інструкції №ПН2999376 від 30.08.2024 на суму 8 370,40 грн., згідно платіжної інструкції № 683 від 25.12.2024 на суму 8 883,51 грн.

Про сплату орендної плати за спірний період у загальному розмірі 17 253,89 грн та її врахуванні при визначенні заборгованості зазначає й позивач у своїй відповіді на відзив. Тобто позивач підтверджує надходження вказаних сум як сплату орендної плати за спірний період.

Зважаючи на вказане вище, враховуючи встановлені судом обставини та надані сторонами докази, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову в частині стягнення орендної плати з відповідача за спірний період у розмірі 139 864,31 грн. (157 118,20 грн.- 17 253,89 грн).

Щодо відшкодування за вивіз сміття за період з липня 2023 року по грудень 2024 року, то у заяві про збільшення/зменшення розміру позовних вимог позивач зазначає про сплату відповідачем 3 240,00 грн, у зв`язку із чим у останнього виникла переплата у розмірі 2160,00 грн. Тобто по суті позивачем не заявляються вимоги по стягнення заборгованості за вказані послуги.

Щодо відшкодування земельного податку за період з 01.07.2023 по 31.12.2024 у розмірі 119 049,12 грн, суд зазначає наступне.

01.01.2015 між Національною академією образотворчого мистецтва і архітектури (балансоутримувач) та ПП «ЕММА» (відповідач, орендар) був укладений Договір №2 про відшкодування витрат про надання комунальних послуг та компенсації витрат за користування земельною ділянкою (земельного податку) (далі - договір компенсації № 2), відповідно до п. 1.1. якого балансоутримувач забезпечує обслуговування та утримання державного майна, що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Смирнова-Ласточкіна, 20, корп. 2, пов. 1 (далі - майно) і прилеглої території, а орендар відшкодовує витрати балансоутримувача, пов`язані з наданням комунальних послуг та відшкодування послуг за користування земельною ділянкою (земельного податку) пропорційно до займаної ним площі.

За умовами п. 2.2.3 договору компенсації №2 орендар зобов`язується не пізніше 10 числа місяця, наступного за звітним місяцем, перерахувати на рахунок балансоутримувача витрати, пов`язані з відшкодуванням комунальних послуг та відшкодуванням послуг за користування земельною ділянкою (земельного податку) відповідно до розрахунків балансоутримувача, здійснюваних відповідно до вимог Податкового кодексу України та на підставі Витягу з технічної документації №Ю-31782/2005 про нормативну грошову оцінку частини земельної ділянки (кадастровий № 91:162:002).

В матеріалах справи містяться рахунки на оплату на податок на землю, що виставлялися відповідачу, а саме: №31 від 31.07.2023 на суму 6 396,36 грн, №32 від 31.08.2023 на суму 6 396,36 грн, №33 від 29.09.2023 на суму 6 396,36 грн, №34 від 31.10.2023 на суму 6 396,36 грн, №35 від 30.11.2023 на суму 6 396,36 грн, №36 від 29.12.2023 на суму 6 396,36 грн, №24 від 31.01.2024 на суму 7 355,81 грн, № 23 від 29.02.2024 на суму 6 089,35 грн, №44 від 29.03.2024 на суму 6 722,58 грн, №64 від 30.04.2024 на суму 6 722,58 грн, №86 від 31.05.2024 на суму 6 722,58 грн, №110 від 30.06.2024 на суму 6 722,58 грн, №117 від 31.07.2024 на суму 6 722,58 грн, №144 від 30.08.2024 на суму 6 722,58 грн, №150 від 30.09.2024 на суму 6 722,58 грн, №143 від 31.10.2024 на суму 6 722,58 грн, №180 від 30.11.2024 на суму 6 722,58 грн, №208 від 31.12.2024 на суму 6 722,58 грн., а всього на суму 119 049,12 грн.

Також матеріали справи містять розрахунки витрат по оренді приміщень ПП «ЕММА», а саме відшкодування плати за землю за період з 01.07.2023 по 31.12.2023, із зазначенням площі земельної ділянки у розмірі 304,75 кв.м. та нормативно-грошової оцінки одиниці площі земельної ділянки у розмірі 25 186,66 грн, ставки податку, розрахунку річних суми земельного податку, річно суми земельного податку та місячної суми земельного податку, а також розрахунки податкових зобов`язань, платіжні інструкції №250 від 10 серпня 2023 року про сплату позивачем податку на землю за червень-липень 2023 року у сумі 17 018,34 грн, №282 від 31.08.2023 року про сплат податку на землю за серпень 2023 року у сумі 8 509,17 грн, №433 від 15.11.2023 про сплату позивачем податку на землю за 09-12.2023 на суму 34 036,65 грн.

Також матеріали справи містять розрахунки витрат по оренді приміщень ПП «ЕММА», а саме відшкодування плати за землю за період з 01.01.2024 по 31.12.2024, із зазначенням площі земельної ділянки у розмірі 304,75 кв.м. та нормативно-грошової оцінки одиниці площі земельної ділянки у розмірі 26 471,18 грн, ставки податку, розрахунку річної суми земельного податку, річної суми земельного податку та місячної суми земельного податку, а також розрахунки податкових зобов`язань, платіжні інструкції №58 від 19.02.2024 про сплату позивачем податку на землю за січень-березень 2024 року у сумі 26 829,39 грн, №167 від 08.04.2024 року про сплат податку на землю за квітень-червень 2024 року у сумі 26 829,39 грн, №412 від 14.08.2024 про сплату позивачем податку на землю за липень-вересень 2024 на суму 26 829,39 грн, №615 від 11.11.2024 про сплату позивачем податку на землю за жовтень-грудень 2024 на суму 26 829,39 грн.

Відповідач заперечує нарахування земельного податку на земельну ділянку в розмірі 304,75 кв.м., зазначає, що земельна ділянка, яку він орендує, дорівнює 112,4 кв.м.

Водночас відповідачем не надано належних доказів на підтвердження вказаних обставин, як і не надано власного контррозрахунку вказаних нарахувань.

Рахунки на оплату на податок на землю, що виставлялися відповідачу, останнім не заперечувалися.

Доказів сплати відповідачем земельного податку за спірний період матеріали справи не містять.

Зважаючи на вищевикладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову в цій частині і стягненні з відповідача на рахунок позивача відшкодування земельного податку за період з 01.07.2023 по 31.12.2024 у сумі 119 049,12 грн., що відповідає загальній сумі, нарахованій останньому за рахунками на оплату на податок на землю.

Щодо відшкодування вартості електричної енергії за період з 01.07.2023 по 31.12.2024 в сумі 11138,78 грн, суд зазначає наступне.

Матеріали справи містять розрахунки та рахунки на оплату електроенергії, а саме: №127 від 31.07.2023 на загальну суму 1565,92 грн, №140 від 31.08.2023 на загальну суму 1211,73 грн, №162 від 29.09.2023 на загальну суму 1367,11 грн, №42 від 31.10.2023 на загальну суму 3342,56 грн, №199 від 30.11.2023 на загальну суму 5 791,86 грн, №217 від 29.12.2023 на загальну суму 1895,61 грн, №2 від 31.01.2024 на загальну суму 1346,38 грн, №26 від 29.02.2024 на загальну суму 890,70 грн,№45 від 29.03.2024 на загальну суму 802,22 грн, №65 від 30.04.2024 на загальну суму 620,55 грн, №85 від 31.05.2024 на загальну суму 669,16 грн, №111 від 30.06.2024 на загальну суму 642,11 грн, №116 від 31.07.2024 на загальну суму 1489,25 грн, №145 від 30.08.2024 на загальну суму 752,74 грн, №149 від 30.09.2024 на загальну суму 933,98 грн, №173 від 31.10.2024 на загальну суму 1283,47 грн, №172 від 30.11.224 на загальну суму 1329,76 грн, №207 від 31.12.2024 на загальну суму 11575,67 грн, (позивачем помилково нараховано за активну електроенергію у розмірі 10 181,85 грн., оскільки 120 кВт/год х 8,345784 = 1001,49 грн, а не 10 181,85 грн, як зазначено позивачем. Також позивачем помилково нараховано розподіл електроенергії 1124,30 грн, оскільки 120 кВт/год х 0,921564 = 110,59 грн, а не 1124,30 грн, як зазначено позивачем. Неправильно розраховано реактивна електроенергія, оскільки 96 кВар/год х 0,276156 = 26,51 грн, а не 269,52 грн, як зазначено позивачем). Таким чином сума, яка підлягала сплаті у грудні 2024 року за електроенергію, становить 1 138,59 грн.

Отже, всього позивачем нараховано за електроенергію, з урахуванням здійснення перерахунку судом за грудень, 27 073,10 грн.

За наявними в матеріалах справи доказами відповідачем у повному обсязі сплачено відшкодування за електроенергію за період з липня 2023 року по грудень 2024 року.

Заборгованість у розмірі 11 138,78 грн виникла у зв`язку із помилковими розрахунками позивача за грудень 2024 року.

З огляду на вказане зазначена позивачем сума заборгованості у розмірі 11 138,78 грн стягненню не підлягає.

Також не підлягають задоволенню позовні вимоги щодо відшкодування вартості природного газу (для опалення) та розподілу природного газу за період з 01.07.2023 по 31.12.2024 в сумі 32836,17 грн, оскільки такі не підтверджені матеріалами справи.

Доказів виставлення позивачем рахунків для оплати відповідачем відшкодування вартості природного газу (для опалення) та розподілу природного газу за період з 01.07.2023 по 31.12.2024 в сумі 32836,17 грн матеріали справи також не містять.

Щодо відшкодування вартості водопостачання і водовідведення за період з 01.07.2023 по 31.12.2024 в сумі 7643,10 грн, суд зазначає про задоволення позову в цій частині, оскільки в матеріалах справи наявні розрахунки та рахунки на оплату водопостачання та водовідведення, а саме: №127 від 31.07.223 на суму 464,88 грн, №139 від 31.08.2023 на суму 464,88 грн, №162 від 29.09.2023 на суму 464,88 грн, №42 від 31.10.2023 на суму 464,88 грн, №199 від 30.11.2023 н суму 464,88 грн, №217 від 29.12.2023 на суму 464,88 грн, №2 від 31.01.2024 на суму 464,88 грн, №26 від 29.02.2024 на суму 464,88 грн, №45 від 29.03.2024 на суму 464,88 грн, № 65 від 30.04.2024 на суму 464,8 грн, №85 від 31.05.2024 на суму 464,88 грн, №111 від 30.06.2024 на суму 464,88 грн, №116 від 31.07.2024 на сум 597,62 грн, №145 від 30.08.2024 на суму 597,62 грн, №149 від 30.09.2024 на суму 597,62 грн, № 173 від 31.10.2024 на суму 597,62 грн, № 172 від 30.11.2024 на суму 597,62 грн, №207 від 31.12.2024 на суму 717,14 грн, всього на суму 9 283,80 грн.

Відповідачем сплачено за вказаний період 1640,70 грн.

Таким чином, заборгованість відповідача з відшкодування водопостачання і водовідведення за період з 01.07.2023 по 31.12.2024 становить 7643,10 грн, яка не спростована відповідачем.

Заперечуючи проти задоволення позову в цій частині, відповідач зазначає, що позивач не довів, що розрахунок 5,1 куб. м на 1 особу є розумним та справедливим по відношенню до усіх користувачів водопостачання та водовідведення до загального об`єму використаної води усіма користувачами даною послугою.

Разом з тим, власного контррозрахунку відповідач суду не надав, належними доказами розрахунок позивача не спростував. Матеріали справи не містять заперечень відповідача проти виставлених йому рахунків позивачем.

З огляду на вказане вище у сукупності, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, а саме стягнення з відповідача на рахунок позивача орендної плати за період з 01.07.2023 по 31.12.2024 у розмірі 139 864,31 грн., відшкодування земельного податку у сумі 119 049,12 грн, відшкодування водопостачання і водовідведення у сумі 7643,10 грн. В іншій частині позовних вимог щодо відшкодування фактичних витрат слід відмовити.

Також позивачем нараховано та заявлено до стягнення 3% річних на суму боргу з 01.07.2023 по 31.12.2024 в розмірі 14274,44 грн, пені, нарахованої на суму боргу з 01.07.2023 по 31.12.2024 в сумі 85 763,65 грн, інфляційних втрат на суму боргу з 01.07.2023 по 31.12.2024 в розмірі 53 950,71 грн.

Відповідно до п. 3.5 договору оренди орендна плата, перерахована несвоєчасно або не в повному обсязі підлягає індексації і стягується до бюджету та балансоутримувачу у визначеному в п.3.3 співвідношенні, відповідно до чинного законодавства України з урахуванням пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ на дату нарахування пені від суми заборгованості, з урахуванням індексації, за кожен день прострочення, включаючи день оплати.

За умовами п.2.2.3 договору про відшкодування витрат орендар зобов`язується при несвоєчасному внесенні плати сплачувати пеню із розрахунку подвійної облікової ставки НБУ від несплаченої суми наданих послуг кожен день прострочки.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з частиною першою статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до частини першої статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з положеннями статей 546, 549 ЦК України виконання зобов`язань за договором можуть забезпечуватись неустойкою (штрафом, пенею). Неустойка (штраф, пеня) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредитору в разі порушення боржником зобов`язання.

Відповідно до статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи, що на момент спірних правовідносин ГК України був чинним, до них підлягають застосуванню, зокрема, положення ст.ст. 230, 232, 233 ГК України у редакції, чинній на момент їх виникнення, що узгоджується з приписами ст. 5 ЦК України щодо дії актів цивільного законодавства у часі.

Відповідно до ч. 1 ст. 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно з ч. 6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Здійснивши перерахунок пені, інфляції та 3% річних, суд зазначає, що у зв`язку із несвоєчасною сплатою орендної плати з відповідача підлягає стягненню 3% річних у розмірі 2123,97 грн, інфляційні втрати у розмірі 10 286,06 грн, пеня в межах 6-місяного строку - 15 210,98 грн, у зв`язку із несплатою земельного податку - 3% річних у розмірі 2445,28 грн, інфляційні втрати у розмірі 10 855,41 грн, пеня в межах 6-місячного строку - 12 978,12 грн., у зв`язку з несвоєчасно сплатою за водопостачання і водовідведення - 3% річних 176,09 грн, інфляційні втрати у розмірі 800,76 грн, пеня в межах 6-місячного строку - 939,43 грн.

Також, звертаючись до суду із заявою про збільшення позовних вимог, позивач нарахував та заявив до стягнення інфляційне збільшення боргу за період з 01.01.2025 по 01.09.2025 в сумі 36 569,91 грн, нарахування 3% річних на суму боргу за період з 01.01.2025 по 01.09.2025 в сумі 11 730,70 грн.

Здійснивши перерахунок вказаних нарахувань, суд дійшов висновку, що загальна сума боргу за спірний період без врахування інфляційного збільшення і 3 % річних становить 266 556,53 грн., а тому 3 % річних за період з 01.01.2025 по 01.09.2025 - 5 345,74 грн, інфляційні втрати - 16 098,65 грн.

За таких обставин, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, а саме стягнення з відповідача на користь позивача орендної плати за період з 01.07.2023 по 31.12.2024 у розмірі 139 864,31 грн., відшкодування земельного податку у сумі 119 049,12 грн, відшкодування водопостачання і водовідведення у сумі 7643,10 грн, пені у загальному розмірі 29 128,53 грн, інфляційні втрати у загальному розмірі 38 040,88 грн, 3; річних - 10 091,08 грн., з покладенням судового збору в цій частині на позивача в порядку ст. 129 Господарського процесуального кодексу України. В іншій частині позовних вимог щодо відшкодування фактичних витрат слід відмовити.

Керуючись статтями 86, 129, 231, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Приватного підприємства «ЕММА» (04053, м. Київ, вул. Вознесенський узвіз, буд. 20, корп. 2, ) на користь Національної академії образотворчого мистецтва і архітектури (04053, м. Київ, вул. Вознесенський узвіз, буд. 20, ) орендну плату за період з 01.07.2023 по 31.12.2024 у розмірі 139 864 (сто тридцять дев`ять тисяч вісімсот шістдесят чотири) грн 31 коп., відшкодування земельного податку у сумі 119 049 (сто дев`ятнадцять тисяч сорок дев`ять) грн 12 коп., відшкодування водопостачання і водовідведення у сумі 7643 (сім тисяч шістсот сорок три) грн 10 коп., пеню у загальному розмірі 29 128 (двадцять дев`ять тисяч сто двадцять вісім) грн 53 коп., інфляційні втрати у загальному розмірі 38 040 (тридцять вісім тисяч сорок) грн 88 коп., 3% річних у розмірі 10 091 (десять тисяч дев`яносто одну) грн 08 коп. та судовий збір у розмірі 4 125 (чотири тисячі сто двадцять п`ять) грн 80 коп.

3. В іншій часині позову відмовити.

4. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

5. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

З повним текстом рішення можна ознайомитись у Єдиному державному реєстрі судових рішень за веб-адресою:http://reyestr.court.gov.ua/.

Повний текст рішення складено та підписано 09.04.2026

Суддя Владислав ДЕМИДОВ