ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" березня 2026 р. Справа№ 911/997/25

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Остапенка О.М.

суддів: Пантелієнка В.О.

Отрюха Б.В.

за участю секретаря судового засідання Карпової М.О.

у присутності арбітражного керуючого Сидорчука І.С. (в режимі відеоконференції)

розглянувши апеляційну скаргу арбітражного керуючого Сидорчука Івана Сергійовича на постанову Господарського суду Київської області від 11.12.2025

у справі №911/997/25 (суддя Янюк О.С.)

за заявою Головного управління ДПС у Київській області

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Ліберті бізнес альянс"

про банкрутство

ВСТАНОВИВ:

Постановою Господарського суду Київської області від 11.12.2025 року у справі №911/997/25, серед іншого, задоволено клопотання розпорядника майна ТОВ "Ліберті бізнес альянс" арбітражного керуючого Сидорчука І.С. та визнано ТОВ "Ліберті бізнес альянс" банкрутом, відкрито його ліквідаційну процедуру строком на дванадцять місяців та призначено ліквідатором банкрута арбітражного керуючого Сидорчука І.С. (пункти 1, 4, 5); задоволено частково клопотання арбітражного керуючого Сидорчука І.С. про затвердження звіту про нарахування і виплату грошової винагороди від 01.08.2025 №01-20/256 та від 12.11.2025 №01-20/347, затверджено звіт арбітражного керуючого Сидорчука І.С. про нарахування та виплату основної грошової винагороди за виконання ним обов`язків (повноважень) розпорядника майна ТОВ "Ліберті бізнес альянс" у справі №911/997/25 за період із 28.04.2025 по 12.11.2025 у розмірі 72 000,00 грн., в іншій частині - відмовлено (пункти 11., 11.1); присуджено виплатити з депозитного рахунку Господарського суду Київської області за рахунок коштів, авансованих ГУ ДПС у Київській області, основну грошову винагороду арбітражному керуючому Сидорчуку І.С. у розмірі 72 000,00 грн. за виконання ним повноважень розпорядника майна у справі №911/997/25 про банкрутство ТОВ "Ліберті бізнес альянс" у період із 28.04.2025 по 12.11.2025 (пункт 12).

Не погоджуючись із зазначеною постановою місцевого господарського суду, арбітражний керуючий Сидорчук І.С. звернувся до апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Господарського суду Київської області від 11.12.2025 року у справі №911/997/25 в частині часткового задоволення клопотання арбітражного керуючого Сидорчука І.С. про затвердження звіту про нарахування і виплату грошової винагороди від 01.08.2025 №01-20/256 та від 12.11.2025 №01-20/347 (пункт 11 резолютивної частини) та ухвалити в цій частині нове рішення, яким відповідне клопотання арбітражного керуючого Сидорчука І.С. задовольнити у повному обсязі, а також просить змінити пункт 12 даної постанови, виклавши його в редакції постанови Північного апеляційного господарського суду.

Витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.01.2026 апеляційну скаргу передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя Остапенко О.М.,судді: Пантелієнко В.О., Отрюх Б.В.

Слід зазначити, що головуючий суддя Остапенко О.М. з 15.01.2026 року по 19.01.2026 року перебував на лікарняному.

Ухвалою суду від 20.01.2026 року відкладено вирішення питання про відкриття чи відмову у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою арбітражного керуючого Сидорчука І.С. на постанову Господарського суду Київської області від 11.12.2025 року у справі №911/997/25, повернення даної апеляційної скарги або залишення її без руху до надходження матеріалів справи до Північного апеляційного господарського суду та витребувано у Господарського суду Київської області матеріали справи №911/997/25.

11.02.2026 року супровідним листом Господарського суду Київської області №02-04/911/997/25 від 04.02.2026 року витребувані матеріали даної справи надійшли до Північного апеляційного господарського суду.

Ухвалою суду від 16.02.2026 року апеляційну скаргу арбітражного керуючого Сидорчука І.С. на постанову Господарського суду Київської області від 11.12.2025 року у справі №911/997/25 залишено без руху у зв`язку з неподанням доказів сплати судового збору у встановленому законом порядку та розмірі з визначенням строку для усунення недоліків апеляційної скарги.

24.02.2026 через систему "Електронний суд", тобто у встановлений судом строк, скаржником на виконання вимог ухвали суду від 16.02.2026 подано заяву про усунення недоліків апеляційної скарги, до якої долучено докази сплати судового збору.

Ухвалою суду від 02.03.2026 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою арбітражного керуючого Сидорчука І.С. на постанову Господарського суду Київської області від 11.12.2025 року у справі №911/997/25, встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу та призначено справу до розгляду на 26.03.2026 року за участю повноважних представників учасників провадження у справі.

04.03.2026 через систему "Електронний суд" від арбітражного керуючого Сидорчука І.С. надійшла заява про проведення судового засідання 26.03.2026 в режимі відеоконференції, проведення якого просить забезпечити поза межами приміщення суду за допомогою власних технічних засобів, за наслідками розгляду якої ухвалою суду від 09.03.2026 року дану заяву було задоволено.

У поданому відзиві на апеляційну скаргу ГУ ДПС у Київській області просить залишити її без задоволення, а оскаржувану постанову суду першої інстанції - без змін.

До початку судового засідання від арбітражного керуючого надійшли додаткові пояснення у справі №911/997/25.

Арбітражний керуючий Сидорчук І.С. в судовому засіданні 26.03.2026 року в режимі відеоконференції вимоги апеляційної скарги підтримав, просив її задовольнити в повному обсязі.

Представник ГУ ДПС у Київській області в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Клопотання про відкладення розгляду справи до суду не надходили.

У відповідності до ч. 12 ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

26.03.2026 року оголошено вступну та резолютивну частини постанови Північного апеляційного господарського суду у даній справі.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства та заслухавши пояснення арбітражного керуючого, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку, що у задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, а постанову суду першої інстанції від 11.12.2025 року в оскаржуваній частині - залишити без змін.

Відповідно до ч. 6 ст. 12 ГПК України господарські суди розглядають справи про банкрутство (неплатоспроможність) у порядку, передбаченому цим Кодексом для позовного провадження, з урахуванням особливостей, встановлених Кодексом України з процедур банкрутства.

Згідно зі статтею 270 ГПК України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.

У відповідності до вимог ч.ч. 1, 2 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Як вбачається з матеріалів справи, у провадженні Господарського суду Київської області у процесі розпорядження майном боржника перебуває справа №911/997/25 про банкрутство ТОВ "Ліберті бізнес альянс". Повноваження розпорядника майна боржника виконує арбітражний керуючий Сидорчук І.С.

За результатами попереднього засідання суд постановив ухвалу від 09.06.2025, в якій зазначив, що розмір усіх кредиторських вимог, пред`явлених до ТОВ "Ліберті бізнес альянс", складається із визнаних ухвалою суду від 28.04.2025 у справі №911/997/25 кредиторських вимог ГУ ДПС у Київській області на загальну суму 1 161 553,23 грн, з яких 102 280,00 грн. - витрати пов`язанні із провадженням у справі про банкрутство, 68,89 грн. - основний платіж, 1 059 234, 34 грн. - штрафні санкції, та призначено підсумкове засідання на 14.07.2025.

До Господарського суду Київської області через систему "Електронний суд" від розпорядника майна, зокрема, надійшли наступні документи:

- клопотання від 01.08.2025 №01-20/256 (вх. №6826), в якому просить: клопотання від 11.07.2025 № 01-20/226 про затвердження звіту арбітражного керуючого про нарахування і виплату грошової винагороди - залишити без розгляду (п. 1); затвердити звіт про нарахування та виплату грошової винагороди арбітражному керуючому Сидорчуку І.С. за виконання ним обов`язків (повноважень) розпорядника майна ТОВ "Ліберті бізнес альянс" у справі №911/997/25 за період із 28.04.2025 по 31.07.2025 у розмірі 72 000,00 грн, та здійснити виплату (перерахувати) з депозитного рахунку суду грошові кошти як виплату основної грошової винагороди за період із 28.04.2025 по 31.07.2025 включно у розмірі 72 000,00 грн. на рахунок арбітражного керуючого;

- клопотання від 12.11.2025 № 01-20/347 (вх. №7835) про затвердження звіту арбітражного керуючого про нарахування і виплату грошової винагороди, в якому просить затвердити звіт про нарахування та виплату грошової винагороди арбітражному керуючому Сидорчуку І.С. за виконання ним обов`язків (повноважень) розпорядника майна ТОВ "Ліберті бізнес альянс" у справі №911/997/25 за період із 01.08.2025 по 12.11.2025 у розмірі 81 600,00 грн.

За наслідками розгляду поданих вище клопотань постановою Господарського суду Київської області від 11.12.2025 року у справі №911/997/25, серед іншого, задоволено частково клопотання арбітражного керуючого Сидорчука І.С. про затвердження звіту про нарахування і виплату грошової винагороди від 01.08.2025 №01-20/256 та від 12.11.2025 №01-20/347, затверджено звіт арбітражного керуючого Сидорчука І.С. про нарахування та виплату основної грошової винагороди за виконання ним обов`язків (повноважень) розпорядника майна ТОВ "Ліберті бізнес альянс" у справі №911/997/25 за період із 28.04.2025 по 12.11.2025 у розмірі 72 000,00 грн., в іншій частині - відмовлено (пункти 11., 11.1); присуджено виплатити з депозитного рахунку Господарського суду Київської області за рахунок коштів, авансованих ГУ ДПС у Київській області, основну грошову винагороду арбітражному керуючому Сидорчуку І.С. у розмірі 72 000,00 грн. за виконання ним повноважень розпорядника майна у справі №911/997/25 про банкрутство ТОВ "Ліберті бізнес альянс" у період із 28.04.2025 по 12.11.2025 (пункт 12).

Приймаючи вказане судове рішення, місцевий господарський суд, перевіривши звіти про нарахування та виплату основної грошової винагороди, дійшов висновку про наявність підстав для затвердження звіту розпорядника майна про нарахування та виплату грошової винагороди за період із 28.04.2025 по 11.12.2025 саме у розмірі 72 000,00 грн.; в іншій частині було відмовлено.

Арбітражний керуючий Сидорчук І.С. з даною постановою суду першої інстанції в частині часткового задоволення клопотань про затвердження звіту про нарахування грошової та виплату основної винагороди за виконання ним повноважень розпорядника майна боржника не погоджується та в поданій апеляційній скарзі зазначає, що дана постанова винесена з неповним з`ясування судом першої інстанції фактичних обставин справи, а також з порушенням норм матеріального права.

За твердженнями апелянта, суд першої інстанції, ігноруючи виконання розпорядником майна своїх повноважень протягом усього строку процедури розпорядження майном боржника, дійшов висновку затвердити звіт арбітражного керуючого про нарахування грошової та виплату основної винагороди за виконання ним повноважень розпорядника майна у даній справі за період з 28.04.2025 по 12.11.2025 у розмірі 72 000,00 грн., зменшивши мінімально встановлений ч. 2 ст. 30 КУзПБ розмір арбітражного керуючого практично до 9 600,00 грн. за місяць виконання повноважень, при цьому будь-яких зауважень/скарг на дії арбітражного керуючого під час проведення ним процедури розпорядження майном від кредитора заявлено не було.

Оскільки доводи та вимоги скаржника фактично зводяться до незгоди з постановою суду в частині часткового задоволення клопотання арбітражного керуючого Сидорчука І.С. про затвердження звіту про нарахування і виплату грошової винагороди (пункти 11,12 резолютивної частини), то у відповідності до ст. 269 ГПК України ухвала суду першої інстанції переглядається лише в цій частині. В іншій частині постанова місцевого господарського суду не переглядається.

Переглядаючи в апеляційному порядку законність винесення вказаної постанови в оскаржуваній частині, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції та не вбачає підстав для її скасування з огляду на наступне.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 30 КУзПБ, зокрема, арбітражний керуючий виконує повноваження за грошову винагороду. Грошова винагорода арбітражного керуючого складається з основної та додаткової грошових винагород. Розмір основної грошової винагороди арбітражного керуючого за виконання ним повноважень розпорядника майна або ліквідатора визначається в розмірі середньомісячної заробітної плати керівника боржника за останніх 12 місяців його роботи до відкриття провадження у справі, але не менше трьох розмірів мінімальної заробітної плати за кожний місяць виконання арбітражним керуючим повноважень.

Згідно до абз. 6 ч. 6 ст. 39 КУзПБ в ухвалі про відкриття провадження у справі про банкрутство зазначається про призначення розпорядника майна, встановлення розміру його винагороди та джерела її сплати.

Так, ухвалою Господарського суду Київської області від 28.04.2025 року, зокрема, встановлено арбітражному керуючому Сидорчуку І.С. розмір грошової винагороди за виконання повноважень розпорядника майна боржника у розмірі трьох розмірів мінімальної заробітної плати за кожен місяць виконання повноважень за рахунок коштів, авансованих ГУ ДПС у Київській області на депозитний рахунок суду.

У свою чергу, абз. 2 ч. 6 ст. 30 КУзПБ, зокрема, встановлено, що звіт арбітражного керуючого про нарахування і виплату грошової винагороди, здійснення та відшкодування витрат має бути схвалений зборами кредиторів (у процедурі банкрутства фізичної особи) чи комітетом кредиторів (у процедурі банкрутства юридичної особи), а в частині витрат, що стосуються заставного майна, - забезпеченим кредитором.

Зі змісту клопотань розпорядника майна від 01.08.2025 №01-20/256 (вх. №6826) та від 12.11.2025 №01-20/347 (вх. №7835) вбачається, що арбітражний керуючий просить затвердити його звіти про нарахування грошової винагороди за виконання ним повноважень розпорядника майна за період із 28.04.2025 року по 31.07.2025 року у розмірі 72 000,00 грн. та за період із 01.08.2025 року по 12.11.2025 року у розмірі 81 600,00 грн.

Як було зазначено місцевим господарським судом у даній постанові, комітетом кредиторів вирішено затвердити звіт арбітражного керуючого про нарахування та виплату основної грошової винагороди за підсумками процедури розпорядження майном за період із 28.04.2025 року по 31.07.2025 року у розмірі 72 000,00 грн. (протокол зборів кредиторів від 31.07.2025 року).

Разом із цим зборами кредиторів ТОВ "Ліберті бізнес альянс" (протоколом №2 зборів кредиторів від 12.11.2025 року), зокрема, не прийнято рішення щодо затвердження звіту арбітражного керуючого про нарахування основної грошової винагороди за підсумками процедури розпорядження майном за період 01.08.2025 по 12.11.2025 у розмірі 81 600,00 грн. Водночас кредитором запропоновано та вирішено, враховуючи фактично відпрацьований час та обсяг виконаної роботи в процедурі розпорядження майном, затвердити звіт арбітражного керуючого про нарахування основної грошової винагороди за підсумками процедури розпорядження майном за період із 28.04.2025 по 12.11.2025 у розмірі 72 000,00 грн.

Враховуючи заперечення зборів кредиторів боржника щодо розміру нарахованої розпорядником майна грошової винагороди, місцевий господарський суд зазначив, що відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України "Про Державний бюджет України на 2025 рік" у 2025 році встановлено мінімальну заробітну плату у розмірі з 01.01.2025 року - 8 000,00 грн.

Таким чином, розмір основної грошової винагороди арбітражного керуючого за виконання повноважень розпорядника майна становить 24 000,00 грн. за місяць (8000,00*3=24 000,00).

Так, з метою об`єктивної оплати грошової винагороди арбітражного керуючого, колегією суддів проведено аналіз звіту арбітражного керуючого Сидорчука І.С. про виконану роботу, з якого, зокрема, вбачається, що за період з 01.09.2025 по 01.10.2025 арбітражним керуючим дій покладених на нього як на розпорядника майна не вчинялись; за період з 01.10.2025 по 01.11.2025 арбітражним керуючим дій покладених на нього як на розпорядника майна не вчинялись; за період з 01.11.2025 по 01.12.2025 арбітражним керуючим дій покладених на нього як на розпорядника майна не вчинялись; за період з 01.12.2025 по 11.12.2025 арбітражним керуючим дій покладених на нього як на розпорядника майна не вчинялись.

Суд зазначає, що відповідно до приписів ч. 3 ст. 12 КУзПБ, яка кореспондується зі ст.13 Цивільного кодексу України, під час реалізації своїх прав та обов`язків арбітражний керуючий зобов`язаний діяти добросовісно, розсудливо та з метою, з якою ці права та обов`язки надано (покладено).

При цьому "добросовісність" має трактуватися як категорія моральна, що відображає врахування особою інтересів інших учасників господарських правовідносин, публічного інтересу тощо, а "розсудливість" - як категорія інтелектуальна, що припускає адекватність оцінки особою цінності певного цивільного права, доцільності своїх дій, наслідки здійснення або нездійснення цивільного права. Тобто, під час реалізації своїх прав та обов`язків арбітражний керуючий (ліквідатор) зобов`язаний діяти добросовісно, розсудливо, з метою, з якою ці права та обов`язки надано (покладено), обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), на підставі, у межах та спосіб, що передбачені Конституцією та законодавством України про банкрутство.

При визначенні розміру оплати послуг арбітражного керуючого, господарський суд, через призму зазначених статей та процесуального законодавства, має досліджувати якість виконаних робіт, час за який вони виконані, які фактичні дії вчинялись керуючим реструктуризацією за заявлений ним період та чи дійсно такі дії потребують на їх вчинення саме стільки часу, оскільки оплаті підлягає виключно належно виконана робота (її обсяг), а не період часу, протягом якого тривала зазначена процедура, враховуючи те, що арбітражний керуючий є суб`єктом незалежної професійної діяльності (ст.10 Кодексу України з процедур банкрутства).

Враховуючи вищевикладене, вирішуючи питання щодо розміру оплати послуг арбітражного керуючого за конкретний період виконання ним повноважень, розпорядника майна боржника, керуючого санацією, ліквідатора боржника господарський суд має визначити, який саме період виконання арбітражним керуючим повноважень підлягає оплаті, яка саме сума підлягає до сплати на користь арбітражного керуючого, оскільки фактичне отримання арбітражним керуючим оплати послуг неможливе без затвердження ухвалою господарського суду розміру, періоду та порядку оплати послуг арбітражного керуючого. Сам лише факт призначення арбітражного керуючого не свідчить про здійснення ним повноважень, визначених Кодексом України з процедур банкрутства, за здійснення яких встановлена грошова винагорода.

При визначенні розміру оплати послуг арбітражного керуючого під час здійснення ним процедур у справі про банкрутство, господарський суд має досліджувати не тільки період здійснення арбітражним керуючим процедури, а й дії, які вчинялись арбітражним керуючим в цей період та чи дійсно такі дії потребують на їх вчинення саме стільки часу, оскільки оплаті підлягає виключно фактично виконана робота (її обсяг), а не період часу, протягом якого тривала означена процедура, враховуючи те, що арбітражний керуючий є суб`єктом незалежної професійної діяльності.

Зазначений висновок базується, окрім іншого, на принципі судового нагляду у відносинах неплатоспроможності та банкрутства, який полягає у нагляді за дотриманням інтересів кредиторів стосовно збереження об`єктів конкурсної маси, а також інтересів боржника щодо обґрунтованості грошових претензій кредиторів тощо.

Суд у справі про банкрутство повинен сам приймати рішення стосовно виду та інтенсивності нагляду з урахуванням процедури провадження, особи боржника та арбітражного керуючого, а також інших обставин справи (постанова Верховного Суду від 07.12.2021 року у справі №923/1222/16).

Водночас, під час розгляду та затвердження звіту розпорядника майна судом першої інстанції було враховано правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 15.10.2025 у справі №11/Б-664, яка полягає у тому, що господарський суд має досліджувати не тільки період здійснення арбітражним керуючим процедури, а й які фактичні дії вчинялися таким арбітражним керуючим протягом процедури, та чи дійсно такі дії потребують на їх вчинення саме стільки часу, оскільки оплаті підлягає виключно фактично виконана робота (її обсяг), а не період часу, протягом якого тривала означена процедура.

Перевіривши звіти про нарахування та виплату основної грошової винагороди судом враховано, що:

- з клопотанням про введення процедури ліквідації ТОВ "Ліберті бізнес альянс" арбітражний керуючий Сидорчук І.С. звернувся 11.07.2025, адже вважав, що ним вчинені всі необхідні під час проведення процедури розпорядження майном дії;

- після звернення з заявою про затвердження звіту про нарахування основної грошової винагороди у загальному розмірі 72 000,00 грн. за період із 28.04.2025 по 31.07.2025 розпорядником майна (крім проведення комітету кредиторів та подачі до суду першої інстанції клопотання про призначення його ліквідатором боржника) не вчинено дій, спрямованих на проведення процедури розпорядження майном (адже такі дії були вчинені останнім до 11.07.2025 року). Вказане також підтверджується проміжними звітами розпорядника майна за серпень-листопад 2025 року.

Таким чином, суд першої інстанції вірно наголосив, що винагорода арбітражного керуючого має розраховуватися за комплекс вчинених дій таким арбітражним керуючим, які призвели до результату та досягли мету процедури розпорядження майном, а не за окрему дію (направлення запиту, участь у судовому засіданні та інше) чи за період тривалості відповідної процедури.

За таких обставин, колегія суддів зазначає, що місцевий господарський суд дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для затвердження звіту розпорядника майна про нарахування та виплату грошової винагороди за період із 28.04.2025 по 11.12.2025 саме у розмірі 72 000,00 грн.

Відповідно до абз. 6 ч. 1 ст. 30 КУзПБ, зокрема, сплата основної винагороди арбітражного керуючого за виконання ним повноважень розпорядника майна, здійснюється за рахунок коштів, авансованих заявником (кредитором або боржником) на депозитний рахунок господарського суду, який розглядає справу, до моменту подання заяви про відновлення відкриття провадження у справі.

У свою чергу, право вимоги основної грошової винагороди виникає в арбітражного керуючого в останній день кожного календарного місяця виконання ним повноважень (абз. 5 ч. 1 ст. 30 КУзПБ).

З матеріалів справи вбачається, що ініціюючим кредитором у даній справі ГУ ДПС у Київській області були внесені на депозитний рахунок суду кошти у розмірі 72 000,00 грн. для авансування винагороди арбітражному керуючому у справі про банкрутство, що підтверджується платіжною інструкцією № 3549 від 26.12.2024 року, у зв`язку з чим, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що сума основної грошової винагороди Сидорчука І.С. за виконання ним своїх повноважень у період із 28.04.2025 року по 11.12.2025 року у розмірі 72 000,00 грн. підлягає до виплати останньому з депозитного рахунку суду.

Враховуючи вищезазначене, розглянувши та дослідивши звіт арбітражного керуючого Сидорчука І.С. про нарахування основної грошової винагороди за період з 28.04.2025 року по 12.11.2025 року, перевіривши діяльність арбітражного керуючого за вказаний період, колегія суддів погоджується з правомірним висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для затвердження звіту про нарахування винагороди арбітражного керуючого за вказаний період у повному обсязі, оскільки такий звіт не підтверджений належними та допустимими доказами фактичного виконання повноважень після звернення 11.07.2025 року з клопотанням про введення процедури ліквідації боржника, в свою чергу, нарахована грошова винагорода не відповідає принципам добросовісності, розумності, сумлінності та фактично виконаним діям у цій справі за відповідний звітний період.

Доводи апеляційної скарги, які фактично зводяться до необхідної оплати послуг арбітражного керуючого за весь час здійснення ним своїх повноважень, не спростовують правомірних та обґрунтованих висновків суду першої інстанції, викладених в оскаржуваній частині постанови Господарського суду Київської області від 11.12.2025 року у справі №911/997/25.

В силу положень процесуального законодавства та численної практики Верховного Суду судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Крім того, відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, як джерело права. За змістом рішення Європейського суду з прав людини у справі "Хаджинастасиу проти Греції", національні суди повинні зазначати з достатньою ясністю підстави, на яких ґрунтується їхнє рішення, що, серед іншого дає стороні можливість ефективно скористатися наявним у неї правом на апеляцію; у рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Кузнєцов та інші проти російської федерації" зазначено, що ще одним завданням вмотивованого рішення є продемонструвати сторонам, що вони були почуті, вмотивоване рішення дає можливість стороні апелювати проти нього, нарівні з можливістю перегляду рішення судом апеляційної інстанції. Така позиція є усталеною практикою Європейського суду з прав людини (справи "Серявін та інші проти України", "Проніна проти України").

Європейський суд з прав людини в рішенні у справі "Трофимчук проти України" зазначив, що, хоча п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.

Таким чином, судом апеляційної інстанції в повній мірі досліджено та надано оцінку всім наявним у справі доказам та обставинам справи, а доводи скаржника щодо неправильного застосування судом норм матеріального права не знайшли свого підтвердження під час перегляду справи в апеляційному порядку.

Інші доводи скаржника судом апеляційної інстанції відхиляються як такі, що не впливають на суть прийнятого судового рішення і не потребують детальної відповіді з огляду на прийняте судом рішення у справі.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла до висновку, що постанову місцевого господарського суду в оскаржуваній частині прийнято у відповідності до норм чинного законодавства, доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, є недоведеними, безпідставними, необґрунтованими, спростовуються матеріалами справи та правильності висновків суду першої інстанції не спростовують, з огляду на що правових підстав для її задоволення та скасування постанови суду першої інстанції не вбачається.

Згідно ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до положень п.2 ч.1 ст.129 ГПК України, у спорах, що виникають з інших підстав, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки апеляційним судом не встановлено підстав для задоволення апеляційної скарги арбітражного керуючого Сидорчука І.С. на постанову Господарського суду Київської області від 11.12.2025 у даній справі в частині часткового задоволення клопотання арбітражного керуючого Сидорчука І.С. про затвердження звіту про нарахування і виплату грошової винагороди (пункти 11,12 резолютивної частини), така апеляційна скарга залишається без задоволення, а постанова суду першої інстанції в оскаржуваній частині - без змін. Судові витрати, пов`язані із розглядом справи в суді апеляційної інстанції, згідно ст.129 ГПК України, покладаються на скаржника.

Керуючись статтями 269, 270, 273, 275, 276, 281-284 ГПК України та Кодексом України з процедур банкрутства, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу арбітражного керуючого Сидорчука Івана Сергійовича на постанову Господарського суду Київської області від 11.12.2025 року у справі №911/997/25 залишити без задоволення.

2. Постанову Господарського суду Київської області від 11.12.2025 року у справі №911/997/25 в частині часткового задоволення клопотання арбітражного керуючого Сидорчука І.С. про затвердження звіту про нарахування і виплату грошової винагороди (пункти 11,12 резолютивної частини) залишити без змін.

3.Копію постанови суду надіслати учасникам провадження у справі.

4.Матеріали справи повернути до Господарського суду Київської області.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку, строки та випадках, передбачених ст.ст. 286-291 ГПК України та ст. 9 Кодексу України з процедур банкрутства.

Повний текст постанови підписано 07.04.2026 року.

Головуючий суддя О.М. Остапенко

Судді В.О. Пантелієнко

Б.В. Отрюх