ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" квітня 2026 р. м. Київ Справа № 911/1977/24

м. Київ, вул. С. Петлюри, буд. 16/108

Господарський суд Київської області

без виклику (повідомлення) сторін

Господарський суд Київської області, одноособово, у складі судді Саванчук С.О., розглянув матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю

"ТОРГОВИЙ ДІМ "АЛЬФАТЕХ"

52001, Дніпропетровська обл., смт Слобожанське, вул. Василя Сухомлинського, буд. 48-Б,

до Публічного акціонерного товариства "Центренерго"

08711, Київська обл., смт Козин, вул. Рудиківська, буд. 49,

про стягнення заборгованості за договором поставки

Обставини справи:

До Господарського суду Київської області надійшла позовна заява (вх. №3174 від 29.07.2024) Товариства з обмеженою відповідальністю "ТОРГОВИЙ ДІМ "АЛЬФАТЕХ" до Публічного акціонерного товариства "Центренерго" про стягнення заборгованості.

Позовні вимоги обґрунтовані невиконанням відповідачем грошових зобов`язань за договором закупівлі (поставки) товарів №121/13 від 21.02.2024 з оплати товару, що поставлений позивачем, у зв`язку з чим заявлено до стягнення 77988,00 грн основного боргу, 2193,96 грн інфляційних втрат, 588,11 грн 3% річних, 2603,87 грн пені та 3028 грн витрат зі сплати судового збору.

Судом встановлено, що позовна заява і додані до неї документи відповідають вимогам статей 162, 164, 172, частині 5 статті 174, статті 175 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до частини 3 статті 12 Господарського процесуального кодексу України спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи, а згідно з пунктом 1 частини 5 цієї статті малозначними справами є, зокрема, справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2024 рік" встановлено, що на 1 січня 2024 року прожитковий мінімум для працездатних осіб складає 3028,00 гривень.

За позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "ТОРГОВИЙ ДІМ "АЛЬФАТЕХ" заявлена про стягнення заборгованість у розмірі 83373,94 грн, отже, дана справа є малозначною в розумінні пункту 1 частини 5 статті 12 Господарського процесуального кодексу України, не відноситься до категорій справ, що не можуть бути розглянуті за правилами спрощеного позовного провадження відповідно до частини 4 статті 247 Господарського процесуального кодексу України, та підлягає розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

Відповідно до частини 5 статті 252 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше.

Зважаючи на вказане, суд дійшов висновку про прийняття позовної заяви до розгляду, відкриття провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та розгляд справи без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 26.08.2024 прийнято позовну заяву (вх. №3174 від 29.07.2024) Товариства з обмеженою відповідальністю "ТОРГОВИЙ ДІМ "АЛЬФАТЕХ" до Публічного акціонерного товариства "Центренерго" про стягнення заборгованості до розгляду та відкрито провадження у справі №911/1977/24, розгляд справи №911/1977/24 призначено здійснювати у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, встановлено сторонам справи строки подання заяв по суті справи.

У підсистемі ЄСІТС «Електронний суд» від Публічного акціонерного товариства "Центренерго" надійшов відзив на позовну заяву (вх.№10049/24 від 16.09.2024).

У підсистемі ЄСІТС «Електронний суд» від Товариства з обмеженою відповідальністю "ТОРГОВИЙ ДІМ "АЛЬФАТЕХ" надійшла відповідь на відзив (вх.№ 10049/2024 від 16.09.2024).

У підсистемі ЄСІТС «Електронний суд» від Товариства з обмеженою відповідальністю "ТОРГОВИЙ ДІМ "АЛЬФАТЕХ" надійшла заява про збільшення розміру позовних вимог (вх.№11365/26 від 29.12.2025).

У підсистемі ЄСІТС «Електронний суд» від Публічного акціонерного товариства "Центренерго" надійшла заява про закриття провадження у справі (вх. № 17747/2025 від 17.12.2025).

У підсистемі ЄСІТС «Електронний суд» від Публічного акціонерного товариства "Центренерго" надійшла заява про долучення платіжного доручення (вх. №17759/2025 від 17.12.2025).

Щодо заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "ТОРГОВИЙ ДІМ "АЛЬФАТЕХ" про збільшення розміру позовних вимог (вх.№11365/26 від 29.12.2025), суд зазначає таке.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 26.08.2024 відкрито провадження у справі №911/1977/24 та постановлено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Згідно з частиною 3 статті 46 Господарського процесуального кодексу України позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Відповідно до частини 3 статті 252 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без проведення судового засідання процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до положень цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням, можуть бути вчинені учасниками справи протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Оскільки розгляд цієї справ здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання, відповідна процесуальна дія могла бути вчинена позивачем протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Водночас клопотання позивача про збільшення розміру позовних вимог подане до суду 29.12.2024, тобто після спливу встановленого процесуального строку, який закінчився 27.09.2024, також позивачем на заявлялось клопотання про поновлення відповідного процесуального строку.

Суд звертає увагу, що процесуальні строки, встановлені Господарським процесуальним кодексом України для вчинення відповідних процесуальних дій, є обов`язковими для учасників справи, а їх недотримання унеможливлює вчинення відповідної процесуальної дії після спливу такого строку.

За таких обставин суд дійшов висновку, що клопотання позивача про збільшення розміру позовних вимог подане з пропуском процесуального строку, визначеного Господарським процесуальним кодексом України, у зв`язку з чим відсутні правові підстави для його задоволення.

Відтак, суд розглядає справу в межах первісно заявлених позовних вимог.

У зв`язку із розглядом справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписав повне рішення без його проголошення, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення, відповідно до частин 4, 5 статті 240 Господарського процесуального кодексу України.

За результатами розгляду матеріалів справи, дослідження та оцінки усіх поданих суду доказів та враховуючи вимоги чинного законодавства, суд

встановив:

1. Правовідносини сторін

Між Публічним акціонерним товариством «Центренерго» як покупцем (далі - покупець/відповідач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Торговий Дім «Альфатех» як постачальником (далі - постачальник/позивач) укладено договір про закупівлю (поставку) товарів від 21.02.2024 (далі - договір).

Відповідно до пункту 1.1 договору постачальник зобов`язується поставити покупцю товари (продукцію) згідно умов договору.

Покупець зобов`язується прийняти та оплатити продукцію, що поставляється відповідно до умов договору (пункт 1.2 договору).

Найменування (номенклатура, асортимент), ціна, кількість, строки (графік) поставки та інші характеристики продукції зазначені в додатках до договору (пункт 1.3 договору).

Ціною договору є загальна сума цін на продукцію (вартість) з ПДВ, що поставляється за даним договором (пункт 2.1 договору).

Ціни на продукцію визначається в додатку до договору (пункт 2.2 договору).

Датою поставки є дата підписання уповноваженими представниками сторін акту приймання-передачу продукції. В разі якщо фактична передача продукції і дата підписання акту приймання-передачі продукції не співпадають до підписання акту приймання передачі продукції (в т.ч. в період приймання продукції за кількістю та якістю), продукція вважається переданою покупцю на відповідальне зберігання (пункт 5.2 договору).

При поставці продукції постачальник зобов`язаний надати покупцю необхідні приналежності та наступні оригінали документів: рахунок-фактуру, відповідальних товаросупроводжувальних накладних, іншої документації на продукцію згідно умов договору (пункт 5.8 договору).

Відповідно до пункту 7.1 договору покупець зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі сплачувати за поставлену продукцію, приймати поставлену продукцію згідно актом приймання-передачі продукції, нести інші обов`язки, передбачені договором і чинним законодавством України.

У разі невиконання або неналежного виконання своїх зобов`язань за договором, сторони несуть відповідальність, передбачену законами та цим договором (пункт 9.1 договору).

У випадку несвоєчасної оплати продукції покупець сплачує постачальникові неустойку у вигляді пені в розмірі однієї облікової ставки Національного банку України від ціни неоплаченої продукції (пункт 9.6 договору).

Договір набирає чинності з моменту його підписання обома сторонам та скріплення печатками сторін і діє протягом строку, зазначеного в додатку до договору (пункт 12.1 договору).

Припинення дії договору внаслідок розірвання або закінчення строку цього договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії цього договору (пункт 13.2 договору).

До матеріалів справи надано копію договору, який підписаний уповноваженими представниками сторін та скріплений відбитками їх печаток.

2. Позиція позивача

Позивач зазначає, що між ним та відповідачем укладено договір поставки, відповідно до якого позивач зобов`язався передати товар, а відповідач прийняти його та оплатити у визначені договором строки.

На виконання умов договору позивачем поставлено відповідачу продукцію, що підтверджується видатковою накладною та актом приймання-передачі, що підписані сторонами без зауважень.

Відповідно до умов договору (пункт 3 Додатку до договору), відповідач зобов`язаний був здійснити оплату поставленого товару протягом 30 днів з моменту підписання акту приймання-передачі, тобто - до 24.04.2024.

Однак, відповідач своє грошове зобов`язання належним чином не виконав, оплату за поставлений товар не здійснив, у зв`язку з чим утворилась заборгованість у розмірі 77988,00 грн.

У зв`язку із простроченням виконання грошового зобов`язання, позивач також заявляє позовні вимоги про стягнення інфляційних втрат, 3% річних та пені.

3. Позиція відповідача

Відповідач проти позову заперечує, вважає його необґрунтованим з огляду на таке.

У відповідача не виник обов`язок з оплати поставленого товару, оскільки позивачем не надано рахунок-фактуру, який відповідно до умов договору є підставою для здійснення платежу.

У зв`язку з цим відповідач вважає, що відсутні підстави вважати його таким, що прострочив виконання зобов`язання, та посилається на положення статті 613 Цивільного кодексу України щодо прострочення кредитора.

Крім того, відповідач зазначає, що оскільки позовні вимоги не підтверджені належними доказами, відсутні підстави для стягнення основного боргу, а, відтак, і похідних вимог (інфляційних втрат, 3% річних, пені).

Водночас відповідач заявляє суду клопотання, у разі задоволення позову, зменшити розмір штрафних санкцій, посилаючись на: стратегічне значення підприємства, виконання функцій у сфері енергетичної безпеки держави, складний фінансовий стан та вплив воєнного стану.

4. Норми права, що підлягають застосуванню

Відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини; інтелектуальної, творчої діяльності; завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; інші юридичні факти.

Правовідносини, які виникли між сторонами у справі за своєю правовою природою є відносинами з поставки товару, на підставі укладеного між сторонами договору.

Згідно зі статтею 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною другою статті 712 Цивільного кодексу України передбачено, що до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Зазначені правовідносини урегульовані нормами Господарського кодексу України та Цивільного кодексу України.

Відповідно до статті 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Кількість товару, що продається, встановлюється у договорі купівлі-продажу у відповідних одиницях виміру або грошовому вираженні. Умова щодо кількості товару може бути погоджена шляхом встановлення у договорі купівлі-продажу порядку визначення цієї кількості. Якщо за договором купівлі-продажу переданню підлягає товар у певному співвідношенні за видами, моделями, розмірами, кольорами або іншими ознаками (асортимент), продавець зобов`язаний передати покупцеві товар в асортименті, погодженому сторонами. Покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу (статті 669, 671, 691 Цивільного кодексу України).

Покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну товару (частина 1 статті 692 Цивільного кодексу України).

Згідно із статтею 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до частини 5 статті 626 Цивільного кодексу України, договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає із суті договору.

Стаття 599 Цивільного кодексу України вказує на те, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно статті 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частиною 1 статті 612 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

5. Фактичні обставини, встановлені судом, докази, що прийняті та відхилені судом, мотиви прийняття або відхилення кожного доказу та аргументу, викладеного сторонами у матеріалах справи та висновки суду за результатами розгляду справи

Судом встановлено, що між Товариством з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Альфатех» (постачальник) та Публічним акціонерним товариством «Центренерго» (покупець) укладено договір поставки товару №121/13 від 21.02.2024.

У зв`язку із неналежним виконанням відповідачем зобов`язань з оплати поставленого товару, позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості, а також інфляційних втрат, 3% річних та пені.

Ухвалою Господарського суду Київської області відкрито провадження у справі та постановлено здійснювати її розгляд у порядку спрощеного позовного провадження.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, після відкриття провадження у справі відповідачем сплачено суму основної заборгованості у розмірі 77988,00 грн, що підтверджується наданою до матеріалів справи платіжною інструкцією № 3819 від 24.12.2024 на суму 77988,00 грн та визнається позивачем у заяві про збільшення розміру позовних вимог (вх.№11365 від 29.12.2025).

У зв`язку із зазначеним, відповідачем подане клопотання про закриття провадження у справі в частині стягнення основного боргу.

Разом з тим, вимоги позивача про стягнення інфляційних втрат, 3% річних та пені відповідачем не виконані та залишаються спірними.

Оцінивши подані сторонами докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що на момент розгляду справи, відсутній предмет спору, в частині стягнення основної заборгованості у розмірі 77988,00 грн, оскільки така заборгованість фактично погашена відповідачем.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 231 Господарського процесуального кодексу України господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

З огляду на викладене, провадження у справі, в частині стягнення основного боргу, підлягає закриттю.

Водночас, враховуючи, що позовні вимоги про стягнення інфляційних втрат, 3% річних та пені не були виконані відповідачем, спір у цій частині підлягає вирішенню судом по суті.

Разом з тим, суд зазначає, що сплата відповідачем основної заборгованості після звернення позивача до суду не звільняє його від відповідальності за порушення грошового зобов`язання.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми.

Згідно з пунктом 9.6. договору у випадку несвоєчасної оплати продукції покупець сплачує постачальникові неустойку у вигляді пені в розмірі однієї облікової ставки Національного банку України від ціни неоплаченої продукції.

З огляду на заперечення відповідачем настання строку основного зобов`язання, судом враховано, що нарахування похідних вимог про стягнення інфляційних втрат, 3% річних та пені можливе виключно після встановлення факту прострочення основного грошового зобов`язання та періоду такого прострочення.

Відповідач зазначає, що позивачем не надані передбачені договором документи, а саме: рахунки-фактури, на підставі яких та у випадку наявності яких у відповідача настає обов`язок з оплати спірної продукції, надання яких передбачено, зокрема, пунктами 2.5, 5.8 договору, у зв`язку з чим, відповідач посилається на положення статті 613 Цивільного кодексу України щодо прострочення кредитора.

Так, відповідно до пункту 5.8 договору при поставці продукції постачальник, зокрема, зобов`язаний надати покупцю рахунок-фактуру.

Зважаючи на ці заперечення відповідача судом враховане, що правові наслідки невиконання продавцем обов`язку передати приналежності товару та документи, що стосуються товару визначені статтею 666 Цивільного кодексу України: 1. Якщо продавець не передає покупцеві приналежності товару та документи, що стосуються товару та підлягають переданню разом з товаром відповідно до договору купівлі-продажу або актів цивільного законодавства, покупець має право встановити розумний строк для їх передання. 2. Якщо приналежності товару або документи, що стосуються товару, не передані продавцем у встановлений строк, покупець має право відмовитися від договору купівлі-продажу та повернути товар продавцеві.

До матеріалів справи не надано доказів повідомлення відповідачем позивача про недостатність документів, що підлягають переданню разом з товаром відповідно до договору, встановлення відповідачем строку для їх передання, відмови від договору та повернення товару у зв`язку із ненаданням документів.

Також судом враховано, що у наданій до матеріалів справі товарно-транспортній накладній № 2245/18032024 від 18.03.2024, за якою поставлявся спірний товар, вказано, що супровідними документами на цей вантаж є, у тому числі, рахунок на оплату № Ш - 2350 від 18.03.2024, вказана накладна підписана обома сторонами без зауважень та скріплена відбитками їх печаток, відтак, відповідач підтвердив отримання рахунку на оплату при поставці товару, при цьому, судом враховано, що вказану товарно-транспортну накладну підписано уповноваженою особою відповідача у спірних правовідносинах - Алєєвим Сергієм Олександровичем, повноваження якого підтверджуються наданою до матеріалів справи копією довіреності від 12.03.2024 № 078.

Крім того, судом врахована усталена практика Верховного Суду про те, що за своєю правовою природою рахунок на оплату товару не є первинним документом, а є документом, який містить тільки платіжні реквізити, на які потрібно перераховувати грошові кошти в якості оплати за надані послуги, тобто, носить інформаційний характер. На це звернув увагу Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду, зокрема, в постанові від 29.04.2020 у справі № 915/641/19.

Верховний Суд зазначив, що хоча в договорі й зазначено, що оплата здійснюється "на підставі рахунку", однак за змістом статті 692 Цивільного кодексу України та пункту договору така умова договору не змінює строк виконання грошового зобов`язання, який обраховується "з дня отримання товару", а не рахунку.

Тому ненадання рахунку не є відкладальною умовою у розумінні приписів статті 212 Цивільного кодексу України та не є простроченням кредитора у розумінні статті 613 Цивільного кодексу України, а значить не звільняє від обов`язку оплатити товар.

З огляду на зазначене, спростовуються доводи відповідача про те, що строк виконання ним спірного грошового зобов`язання з оплати товару за договором не настав та, відповідно, не підлягають задоволенню похідні позовні вимоги про стягнення інфляційних втрат, 3% річних та пені, що нараховуються виключно у разі, якщо боржник прострочив виконання грошового зобов`язання.

Згідно з пунктом 3 Додатку № 1 до договору умови розрахунків: до 30 днів після підписання акту приймання-передачі продукції.

До матеріалів справи надано копію акту приймання-передачі спірної продукції від 25.03.2024, що підписаний представниками сторін та скріплений відбитками їх печаток, отже, відповідач мав оплатити цю продукцію до 24.04.2024, а з 25.04.2024 спірне грошове зобов`язання є простроченим.

Судом встановлено, що відповідач допустив прострочення виконання зобов`язання з оплати поставленого товару, у зв`язку з чим у позивача виникло право на нарахування інфляційних втрат, 3% річних та пені.

За результатом перевірки судом поданого позивачем розрахунку інфляційних втрат, 3% річних та пені, суд дійшов висновку, що він здійснений арифметично правильно, відповідає періоду прострочення та вимогам чинного законодавства, у зв`язку з чим ці позовні вимоги підлягають задоволенню повністю.

Щодо вимог про стягнення пені, суд також відзначає, що відповідно до умов договору сторони погодили відповідальність за порушення строків виконання грошового зобов`язання у вигляді пені.

У зв`язку з тим, що відповідачем заявлене суду клопотання про зменшення судом штрафних санкцій, суд враховує положення статті 551 Цивільного кодексу України та статті 233 Господарського кодексу України, відповідно до яких суд має право зменшити розмір неустойки, якщо вона є надмірною та такою, що не відповідає наслідкам порушення зобов`язання.

Судом враховано, що неустойка заявлена у мінімальному розмірі - однієї облікової ставки Національного банку України від ціни неоплаченої продукції, відсотки річних визначені у мінімальному розмірі - 3%, що встановлений законом, інфляційні втрати - це сума, на яку знецінились грошові кошти внаслідок інфляції за період прострочення і кредитор має право стягнути ці суми незалежно від наявності збитків, заявлені суми не є надмірними і такими, що не відповідають наслідкам порушення зобов`язання, при цьому, суд звертає увагу, що суду надано право на зменшення штрафних санкцій, але не звільняти від них повністю, відтак, підстави для зменшення штрафних санкцій, що заявлені до стягнення у цій справі - відсутні.

З огляду на викладене, вимоги позивача про стягнення інфляційних втрат, 3% річних та пені є обґрунтованими та підлягають задоволенню у заявленому розмірі.

Щодо витрат зі сплати судового збору, суд зазначає таке.

Відповідно до частини 3 статті 6 Закону України Про судовий збір при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Позов пред`явлено в електронному вигляді через підсистему ЄСІТС "Електронний суд".

Відповідно до пункту 2 частини 1, частини 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, з огляду на одну із основних засад (принципів) господарського судочинства: відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини 3 статті 2 Господарського процесуального кодексу України), у зв`язку зі сплатою позивачем судового збору у мінімальному розмірі і вищевикладеними висновками суду про те, що спір виник внаслідок неправильних дій відповідача, а частина позовних вимог сплачена відповідачем після відкриття провадження у справі, судовий збір у розмірі 2422,40 грн покладається на відповідача повністю, інша частина судового збору в розмірі 605,60 грн може бути повернута позивачу за наявності відповідного клопотання в порядку пункту 1 частини 1 статті 7 Закону України "Про судовий збір".

Враховуючи вищенаведені фактичні обставини справи та керуючись статтями 13, 52, 73, 74, 77-79, 86, 129, 232, 237, 238, 247, 248, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд -

вирішив:

1. У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "ТОРГОВИЙ ДІМ "АЛЬФАТЕХ" про збільшення розміру позовних вимог (вх.№11365/26 від 29.12.2025) відмовити повністю.

2. Провадження у справі, в частині стягнення основної заборгованості за договором поставки у розмірі 77988,00 грн - закрити.

3. Позов (вх. №3174 від 29.07.2024) Товариства з обмеженою відповідальністю "ТОРГОВИЙ ДІМ "АЛЬФАТЕХ" до Публічного акціонерного товариства "Центренерго" про стягнення заборгованості задовольнити повністю.

4. Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Центренерго" (08711, Київська обл., смт Козин, вул. Рудиківська, буд. 49, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ТОРГОВИЙ ДІМ "АЛЬФАТЕХ" (52001, Дніпропетровська обл., смт Слобожанське, вул. Василя Сухомлинського, буд. 48-Б, 0) інфляційні втрати у розмірі 2193,96 грн (дві тисячі сто дев`яносто три гривні дев`яносто шість копійок), 3% річних у розмірі 588,11 грн (п`ятсот вісімдесят вісім гривень одинадцять копійок), пеню у розмірі 2603,87 грн (дві тисячі шістсот три гривні вісімдесят сім копійок) та судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2422,40 грн (дві тисячі чотириста двадцять дві гривні сорок копійок).

5. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне рішення суду складено 02.04.2026.

Суддя С.О. Саванчук