ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м.Чернівці

01 квітня 2026 року Справа № 926/857/26

Суддя Господарського суду Чернівецької області Гушилик С., за участю секретаря судового засідання Григорічук Б.В., розглянувши справу №926/857/26

За позовом Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України ( АДРЕСА_1 )

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю Лілак (58005, м.Чернівці, вул.Кушніренка, 7А)

Про стягнення пені та штрафу в розмірі 57096,00 грн

За участі представників:

Від позивача: Смиковський Є.А. представник (дов. від 14.04.2025р.)

Від відповідача: не з`явився

Технічна фіксація судових засідань здійснюється за допомогою підсистеми відеоконференцзв`язку: vkz.court.gov.ua

СУТЬ СПОРУ: Військова частина НОМЕР_1 Національної гвардії України звернулась до Господарського суду Чернівецької області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю Лілак про стягнення пені та штрафу в розмірі 57096,00 грн за порушення строків поставки за договором №329/ВОЗ-2025 від 05.06.2025 року, з яких: пеня в сумі 26352,00 грн та штраф в сумі 30744,00 грн.

В обгрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що між ним та ТОВ Лілак 05.06.2025 року укладено договір поставки №329/ВОЗ-2025, згідно якого постачальник зобов`язується поставити замовнику в кількості та в строки визначені письмовою заявкою, а замовник прийняти і оплатити такі товари.

На виконання умов договору, замовником 03.09.2025 року направлено постачальнику заявку №78/1/10/- на поставку товару в загальній кількості 20000,00 кг в строк до 10.09.2025 року на загальну суму 439200,00 грн, однак, постачальник в строки визначені заявкою товар не поставив, у зв`язку із чим замовник, в односторонньому порядку розірвав договір та на підставі п.8.3 договору, нарахував пеню в сумі 26352,00 грн та штраф в сумі 30744,00 грн, які просить стягнути у судовому порядку.

04.03.2026 року відділом документального та інформаційного забезпечення суду зареєстровано матеріали позовної заяви за вх.№857, відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями передано судді Гушилик С.

Ухвалою суду від 06.03.2026 року відкрито провадження у справі зі правилами спрощеного позовного провадження та призначено справу до розгляду по суті на 01.04.2026 року.

Ухвалою суду від 09.03.2026 року задоволено заяву представника позивача (вх.№939) про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами суду.

В судове засідання 01.04.2026 року представник відповідача не з`явився, причини неявки суду не повідомив, хоча належним чином повідомлений про дату та час розгляду справи по суті, відзив на позов не надав.

Згідно з ч.ч.5, 7 ст.6 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України), суд направляє судові рішення та інші процесуальні документи учасникам судового процесу до їхніх електронних кабінетів, вчиняє інші процесуальні дії в електронній формі із застосуванням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи або її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами, в порядку, визначеному цим Кодексом, Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів). Особі, яка зареєструвала електронний кабінет в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, суд вручає будь-які документи у справах, в яких така особа бере участь, виключно в електронній формі шляхом їх направлення до електронного кабінету такої особи, що не позбавляє її права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.

Як визначено ч.11 ст.242 ГПК України, якщо учасник справи має електронний кабінет, суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в електронній формі виключно за допомогою Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи чи її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами. У разі відсутності в учасника справи електронного кабінету суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Відповідно до п.17 Положення про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи (надалі - ЄСІТС) затверджено рішенням Вищої ради правосуддя №845/0/15-21 від 17.08.2021 року, особам, які зареєстрували Електронний кабінет, суд вручає будь-які документи у справах, у яких такі особи беруть участь, виключно в електронній формі шляхом їх надсилання до Електронного кабінету таких осіб, що не позбавляє їх права отримати копію судового рішення в паперовій формі за окремою заявою.

Пунктом 37 Положення про ЄСІТС унормовано, що підсистема Електронний суд забезпечує можливість автоматичного надсилання матеріалів справ в електронному вигляді до Електронних кабінетів учасників справи та їхніх повірених.

До Електронних кабінетів користувачів надсилаються у передбачених законодавством випадках документи у справах, які внесені до автоматизованої системи діловодства судів (далі - АСДС) та до автоматизованих систем діловодства, що функціонують в інших органах та установах у системі правосуддя. Документи у справах надсилаються до Електронних кабінетів користувачів у випадку, коли вони внесені до відповідних автоматизованих систем у вигляді електронного документа, підписаного кваліфікованим підписом підписувача (підписувачів), чи у вигляді електронної копії паперового документа, засвідченої кваліфікованим електронним підписом відповідального працівника суду, іншого органу чи установи правосуддя (далі - автоматизована система діловодства).

Згідно з п.42 Положення про ЄСІТС у разі наявності в особи Електронного кабінету засобами ЄСІТС забезпечується надсилання до автоматизованої системи діловодства підтвердження доставлення до Електронного кабінету користувача документа у справі.

Відповідно до п.2 ч.6 ст.242 ГПК України, днем вручення судового рішення є день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи. Абзацом 2 зазначеної норми врегульовано, що якщо судове рішення надіслано на офіційну електронну адресу пізніше 17 години, судове рішення вважається врученим у робочий день, наступний за днем його відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про його доставлення.

В пунктах 41- 42 постанови Верховного Суду від 30.08.2022 року у справі №459/3660/21 викладена правова позиція, що довідка про доставку документа в електронному вигляді до Електронного кабінету є достовірним доказом отримання адресатом судового рішення.

За змістом ст.2 Закону України Про доступ до судових рішень, кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом. Усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі (Постанова Верховного Суду від 11.12.2018 року у справі №921/6/18).

Суд зазначає про належне виконання ним обов`язку щодо повідомлення усіх учасників справи про час, дату та місце розгляду справи, зокрема відповідача повідомлено, шляхом надіслання ухвал суду в електронній формі до його Електронного кабінету, поштовим зв`язком та оприлюдненням в електронній формі в Державному реєстрі судових рішень.

Ухвали суду були внесені до АСДС та автоматично направлені в електронний кабінет відповідача та доставлені до його електронного кабінету, що підтверджується довідками про доставку електронного листа.

З наведеного суд констатує, що в розумінні ст.ст.120, 122, 242 ГПК України, відповідач завчасно та належним чином повідомлений про час, дату та місце розгляду справи, однак, своїми процесуальними правами відповідач не скористався, явку представника в судові засідання не забезпечив, причин неявки не повідомив, правом на подання відзиву не скористався.

Відповідно до ч.2 ст.178 ГПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Представник позивача, присутній в судовому засіданні, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити.

З врахуванням наведеного, а також вжиття судом всіх передбачених чинним законодавством заходів повідомлення учасників справи про дату, час та місце розгляду спору по суті, суд приходить висновків про відсутність підстав для відкладення розгляду справи та можливість розгляду справи за відсутності представника відповідача за наявними у справі документами.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши представника позивача, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна вимога, дослідивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

05.06.2025 року між Військовою частиною НОМЕР_1 Національної гвардії (далі замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю Лілак укладено договір №329/ВОЗ-2025 (далі договір), згідно якого постачальник зобов`язується поставити замовникові якісні товари, зазначені у специфікації, яка є невід`ємною частиною цього договору (додаток №1), а замовник - прийняти і оплатити такі товари (п.1.1 договору).

Пунктом 1.2 договору визначено, що найменування та кількість товару зазначена в додатку №1 до цього договору (код ДК 021:2015:15320000-7 Фруктові та овочеві соки).

Ціна договору складає 439200,00 грн, у тому числі ПДВ 20% - 73200,00 грн. Погоджена сторонами ціна товару після укладення договору може змінюватись лише в меншу сторону, враховуючи коливання цін па ринку продовольчих товарів, зміни курсу іноземних валют, сезонності вирощування продовольства (п.п.4.1, 4.2 договору).

Пунктом 6.1 договору сторони узгодили між собою, що дата та місце поставки товару зазначається у письмовій заявці замовника, яка вручається під особистий підпис постачальнику (представнику постачальника).

Не пізніше 5 (п`ятого) числа кожного місяця або в інші дні за викликом замовника по телефону постачальнику (представник постачальника) прибуває до замовника для отримання письмової заявки. У разі не прибуття вищезазначених осіб, вона надсилається постачальнику рекомендованим листом або цінним листом з описом вкладеного, направленим на адресу постачальника, зазначену в розділі 15 договору. У разі надсилання заявки засобами поштового зв`язку вона вважається врученою постачальнику з дня отримання замовником фіскального чеку про сплату поштового відправлення.

У заявці зазначається найменування товару, місце поставки товару, кількість товару та інша необхідна інформація для поставки товару.

У випадку корегування інформації, яка зазначена у заявці, замовник має право здійснити таке корегування засобами телефонного зв`язку з обов`язковим письмовим підтвердженням в подальшому. В разі відсутності письмового підтвердження таке корегування вважається не дійсним.

Передача (приймання-здача) товару здійснюється: в пункті відвантаження військових частини Національної гвардії України (товароодержувачі), розташованих у Запорізькій області. Військові частини будуть визначені заявкою замовника згідно планів-графіків поставок Головного управління Національної гвардії України. Місця поставок можуть бути змінені з урахуванням потреб Національної гвардії України, У разі відсутності у замовника та/або товароодержувача складських приміщень для зберігання товару замовник та/або товароодержувач може укласти договір про тимчасове зберігання товару, відповідно до якого приймання товару може здійснюватися в місцях відповідального зберігання товару (п.6.2 договору).

Пунктом 6.3 договору встановлено, що поставка товару здійснюється постачальником власними силами та засобами.

Відповідно до п.7.2 договору, у випадку порушення постачальником своїх зобов`язань щодо порядку постачання товару, у тому числі його кількості або якості або термінів або строків або маркування або тари або упаковки, при зміні постачальником в односторонньому порядку умов договору чи відмови від виконання договору, відмови постачальника від зміни на обґрунтовану вимогу замовника істотних умов договору у випадках передбачених ст.41 Закону України Про публічні закупівлі, замовник в односторонньому порядку, має право відмовитись від цього договору у повному обсязі або частково.

Про односторонню відмову від договору у повному обсязі або частково замовник повідомляє постачальника рекомендованим листом із повідомленням про вручення чи цінним листом з описом вкладеного, направленим на адресу постачальника, зазначену в цьому договорі, за 5 (п`ять) календарних днів до дати розірвання цього договору. У таких випадках договір вважається відповідно зміненим або розірваним згідно з умовами викладеними в письмовому повідомлені замовника, надісланому на адресу постачальника.

Постачальник, згідно п.7.3.1 договору, зобов`язаний забезпечити поставку товару у строк та на умовах, передбачених цим договором.

У відповідності до п.8.1 договору, за невиконання або неналежне виконання своїх обов`язків за договором сторони несуть відповідальність передбачену відповідно до Цивільного та Господарського кодексів України, а також інших чинних нормативно-правових актів України та цим договором.

За порушення строку поставки товару, зазначеного у письмовій заявці замовника, постачальник сплачує замовнику пеню у розмірі 0,1% вартості товару, з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення. За прострочення поставки понад 30 календарних днів додатково стягується штраф у розмірі 7% вартості непоставленого товару. У випадку порушення строку поставки понад 30 календарних днів замовник має право в односторонньому порядку відмовитись від цього договору в повному обсязі (п.8.3 договору).

Як встановлено п.13.13 договору, усі повідомлення, будь-яке листування тощо за цим договором будуть вважатися зробленими належним чином, якщо вони письмово оформлені та надіслані відповідним листом (рекомендований лист, цінний лист з описом вкладення, передача листа посильним, засобами електронного поштового зв`язку на адреси, вказані у розділі 15 цього договору). У будь-якому разі позивач вважається повідомленим з моменту фактичного отримання листа, а відповідач з моменту направлення позивачем відповідного листа (на електронну пошту відповідача, вказану у розділі 15 цього договору; передання до поштового відділення зв`язку та отримання фіскального чеку; поставлення на копії документа будь-якої відмітки, що свідчить про його отримання відповідачем).

Згідно п.14.2 договору, невід`ємною частиною договору є: додаток №1 Специфікація, додаток 2 Технічний опис, додаток №3 Гарантійний лист виробника або офіційного представника виробника або імпортера продукції на території України.

Договір та додатки до нього підписано та скріплено печатками представників сторін.

Докази визнання договору недійсним матеріали справи не містять.

На виконання умов договору, замовником на адресу постачальника надіслано заявку №78/1/10/-3853-2025 від 03.09.2025 року на поставку соку плодово-ягідного виноградного, згідно заявки визначено: строк поставки до 10.09.2025 року, місце постачання - Військова частина НОМЕР_2 АДРЕСА_2 в кількості 10000,00 кг та місце постачання - Військова частина НОМЕР_3 АДРЕСА_2 , в кількості 10000,00 кг.

У зв`язку із тим, що постачальник не виконав свої зобов`язання з поставки товару, що є порушенням умов договору, замовник 04.11.2025 року, згідно п.7.2.1 договору, звернувся до постачальника з повідомленням №78/1/5/1-5487-2025 про односторонню відмову від договору, посилаючись на п.7.2.1 договору.

Користуючись своїм правом, визначеним п.п.8.1, 8.3 договору, Військова частина НОМЕР_1 Національної гвардії України звернулася до ТОВ Лілак з претензією про сплату пені та штрафу за порушення строків поставки, яка останнім залишена без відповіді.

У зв`язку із відмовою ТОВ Лілак добровільно сплатити пеню в розмірі 26352,00 грн та штраф в розмірі 30744,00 грн за порушення строку поставки товару, Військова частина НОМЕР_1 Національної гвардії України звернулася до суду.

Відповідач позовних вимог не спростував, доказів самостійної сплати нарахованих санкцій не надав.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

Згідно із п.1 ч.2 ст.11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), договори та інші правочини є підставою виникнення цивільних прав та обов`язків.

Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (ст.509 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначення умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч.6 ст.627 ЦК України).

Як визначено ч.1 ст.628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно ст.629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу (ч.1 ст.662 ЦК України).

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ч.1 ст.655 ЦК України).

Обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: 1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; 2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару. Договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов`язку передати товар (ч.1 ст.664 ЦК України).

Покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі продажу (ч.1 ст.691 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст.692 ЦК України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Укладений між сторонами договір за своєю правовою природою є договором поставки.

Згідно ст.712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст.526 ЦК України).

Приписами ст.530 ЦК України передбачено, що, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як встановлено судом, за укладеним між позивачем та відповідачем договором поставки товару №315/ВОЗ-2025 від 05.06.2025 року, останній зобов`язався поставити фруктові та овочеві соки (код ДК 021:2015:15320000-7) на загальну суму 439200,00 грн в загальній кількості, яка визначена в заявці - 20000,00 кг, в строк до 10.09.2025 року, у відповідні місця - визначені у заявці, а позивач, як замовник, прийняти і сплатити їхню вартість.

Отже, зобов`язання, які виникли між сторонами, мали ґрунтуватися на засадах добросовісності та справедливості; кожна з них повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, з урахуванням інтересів другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. І напроти, відсутність потрібної турботливості може вказувати на вину боржника, котра відіграє роль суб`єктивної умови відповідальності.

Судом встановлено, що відповідач в порушення умов договору, поставку товару у визначені строки не забезпечив, будь-яких звернень до замовника про продовження строків поставки від постачальника не надходило.

У зв`язку із порушенням строків поставки товару, позивач у відповідності до вимог п.8.3 договору, нарахував відповідачу 0,1% пені від вартості товару з яких допущено прострочення поставки в розмірі 26352,00 грн за період з 11.09.2025 року по 09.11.2025 року.

Відповідно до ч.1 ст.546 ЦК України, виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання (ч.1 ст.549 ЦК України).

Відповідно до ч.3 ст.549 ЦК України конкретизовано визначення штрафних санкцій, а саме пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

У пункті 71 постанови Великої Палати Верховного Суду від 01.09.2020 року у справі №216/3521/16-ц суд надав правові висновки стосовно застосування вказаних правових положень та вказав, що: пеня є особливим видом відповідальності за неналежне виконання зобов`язання, яка має на меті, крім відшкодування збитків після вчиненого порушення щодо виконання зобов`язання, додаткову стимулюючу функцію для добросовісного виконання зобов`язання; до моменту вчинення порушення пеня відіграє забезпечувальну функцію і, навпаки, з моменту порушення є мірою відповідальності.

Таким чином, пеня у договорі мала безпосередню мету стимулювати відповідача до виконання зобов`язання; за її допомогою забезпечуються права позивача шляхом створення таких умов, що підвищують рівень вірогідності виконання зобов`язання; вона стягується по факту невиконання чи неналежного виконання зобов`язання відповідачем, трансформуючись у такий спосіб у міру цивільно-правової відповідальності.

Як вбачається з наявного у матеріалах справи розрахунку, позивачем, у відповідності до п.8.3 договору, здійснено нарахування пені у розмірі 0,1% вартості товару на кількість днів прострочень (439200,00*0,1%*60 днів прострочення).

За результатами здійсненої перевірки нарахування пені в сумі 26352,00 грн, суд зазначає, що розрахунок позивача є арифметично вірним, а відтак, позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

У зв`язку із порушенням строків поставки товару понад 30 календарних днів, позивач у відповідності до вимог п.8.3 договору, нарахував відповідачу штраф в розмірі 7% вартості непоставленого товару в розмірі 30744,00 грн.

Пунктом 8.3 договору сторони узгодили що за прострочення поставки понад 30 календарних днів додатково стягується штраф у розмірі 7% вартості поставленого товару. У випадку порушення строку поставки понад 30 календарних днів замовник має право в односторонньому порядку відмовитись від цього договору в повному обсязі.

Так, судом встановлено, що відповідач мав поставити товар до 10.09.2025 року, проте поставку не здійснив навіть після 30 днів від встановленої дати поставки, а відтак позивач скористався своїм правом на нарахування штрафу в розмірі 7% від вартості непоставленого товару, а також правом в односторонньому порядку відмовитись від договору.

Перевіривши розрахунок нарахування штрафу в розмірі 30744,00 грн, суд вважає його арифметично вірним, а відтак таким, що підлягає задоволенню.

Відповідно до ст.13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Згідно з п.4 ч.3 ст.129 Конституції України та ч.1 ст.73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

У відповідності до ч.1 ст.74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч.1 ст.77 ГПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч.1 ст.79 ГПК України).

Статтею 76 ГПК України передбачено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст.86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Судом було вжито усіх заходів для забезпечення реалізації сторонами своїх процесуальних прав та з`ясуванні усіх питань, винесених на його розгляд.

З аналізу наведених норм права та поданих доказів, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги щодо стягнення з відповідача пені в сумі 26352,00 грн та штрафу в сумі 30744,00 грн підтверджені документально та нормами матеріального права, відповідачем не спростовані, а тому підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, враховуючи положення ст.129 ГПК України, витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 2, 4, 5, 12, 13, 42, 73, 74, 76, 77, 86, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1.Позовні вимоги Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України ( АДРЕСА_1 ) до Товариства з обмеженою відповідальністю Лілак (58005, м.Чернівці, вул.Кушніренка, 7А) про стягнення пені та штрафу в розмірі 57096,00 грн - задовольнити в повному обсязі.

2.Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Лілак (58005, м.Чернівці, вул.Кушніренка, 7А, код 40220106) на користь Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_4 ) пеню в сумі 26352,00 грн та штраф в сумі 30744,00 грн, та 2662,40 грн судового збору.

Відповідно до ст.241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до ст.256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (ст.257 ГПК України).

Інформацію по справі, що розглядається можна отримати на сторінці суду на офіційному веб порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб адресою: http://cv.arbitr.gov.ua/sud5027/.

Повне рішення складено та підписано 02.04.2026 року

Суддя Світлана ГУШИЛИК