ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
30.03.2026 Справа № 909/459/25
Західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючої судді Орищин Г.В.,
суддів Галушко Н.А.,
розглянув без виклику представників сторін заяви Приватного акціонерного товариства "Прикарпаттяобленнерго" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Спецодяг"
про ухвалення додаткового рішення
за результатами розгляду апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Вигода"
на рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 05.08.2025 (повне рішення складено 11.08.2025, суддя П.А. Шкіндер) та
на додаткове рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 12.08.2025 (суддя П.А. Шкіндер)
у справі № 909/459/25
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Вигода"
до відповідача 1 Приватного акціонерного товариства "Прикарпаттяобленнерго"
до відповідача 2 Товариства з обмеженою відповідальністю "Спецодяг"
про визнання недійсним одностороннього правочину про розірвання договору та відновлення енергопостачання
26.02.2026 Західний апеляційний господарський суд ухвалив постанову, якою в задоволенні вимог апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Вигода" відмовив, а оскаржувані рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 05.08.2025 та додаткове рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 12.08.2025 у справі № 909/459/25 залишив без змін.
У відзивах на апеляційну скаргу відповідачі зазначили, що очікують понести витрати на професійну правничу допомогу у зв`язку з розглядом справи в суді апеляційної інстанції у розмірі по 15 000,00 грн кожен та долучили докази на підтвердження таких витрат.
12.03.2026 через систему «Електронний суд» до Західного апеляційного господарського суду від ПАТ "Прикарпаттяобленерго" та ТзОВ "Спецодяг" надійшли заяви про прийняття додаткового рішення щодо розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу у яких заявники просять стягнути з ТзОВ "Вигода" витрати на професійну правничу допомогу у розмірі по 15 000,00 грн кожному.
Західний апеляційний господарський суд в ухвалі від 12.03.2026 постановив здійснити розгляд заяв ПАТ "Прикарпаттяобленерго" та ТзОВ "Спецодяг" про ухвалення додаткового рішення у справі № 909/459/25 без виклику представників сторін в судове зсідання; позивачу запропоновано подати суду пояснення (заперечення) на заяви відповідачів.
За змістом ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Як було вказано вище, ПАТ "Прикарпаттяобленерго" та ТзОВ "Спецодяг" разом із відзивами на апеляційну скаргу подали докази на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу.
Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п.12 ч.3 ст.2 ГПК України).
Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.
Відшкодування витрат на правничу допомогу реалізується у три етапи: попереднє визначення суми витрат (ст. 124 ГПК України), встановлення розміру витрат, що підлягають розподілу, на підставі заяви, опису робіт адвоката та підтверджуючих документів із можливістю зменшення за клопотанням сторони (ст. 126 ГПК України), та безпосередній розподіл цих витрат між сторонами відповідно до рішення суду (ст. 129 ГПК України).
Разом з тим, чинне процесуальне законодавство також визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.
Відповідно до ч. 3 ст. 123 ГПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
За змістом частин першої та другої статті 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина третя статті 126 ГПК України).
Водночас, за змістом ч.4 ст.126 ГПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог ч.4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частини п`ята та шоста статті 126 ГПК України).
У розумінні положень частин 5 та 6 ст. 126 ГПК України, зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, враховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.
Окрім цього, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова ухвала Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.12.2021 у справі № 927/237/20).
Загальне правило розподілу судових витрат визначене в ч.4 ст.129 ГПК України, відповідно до якої інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Разом з тим, у частині 5 ст. 129 ГПК України визначено критерії, керуючись якими, суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.
Зокрема, під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 13.02.2026 у cправі № 911/1065/24).
Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого ч.4 ст.129 ГПК України, також визначені положеннями ч. ч. 6, 7, 9 ст. 129 цього Кодексу.
Таким чином, зважаючи на наведені положення законодавства, у разі недотримання вимог ч.4 ст.126 ГПК України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони.
При цьому, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (ч. ч. 5, 6 ст. 126 ГПК України).
Водночас, під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд, за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами п`ятою - сьомою та дев`ятою статті 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.
На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу ПАТ "Прикарпаттяобленнерго" долучено такі докази: договір про надання професійної правничої допомоги № 2025/26 від 02.01.2025, укладений між адвокатом Тураш Анжелою Валеріївною та ПАТ "Прикарпаттяобленнерго"; акт приймання-передачі послуг від 10.10.2025 за договором про надання професійної правничої допомоги № 2025/26 від 02.01.2025 на суму 15 000,00 грн.
Суд звертає увагу, що акт приймання-передачі наданих послуг підписаний лише замовником ПАТ "Прикарпаттяобленерго", тоді як підпис виконавця, адвоката Тураша А.В., на ньому відсутній. Разом з тим, адвокат Тураш А.В. звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу саме у розмірі, зазначеному в цьому акті. Будь-яких заперечень щодо обсягу виконаних робіт чи вартості наданих послуг виконавцем не заявлено.
За таких обставин, відсутність підпису виконавця на акті приймання-передачі наданих послуг сама по собі не спростовує факту надання правничої допомоги та погодження її вартості сторонами, відтак, колегія суддів оцінює вказаний акт у сукупності з іншими матеріалами справи.
На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу ТзОВ "Спецодяг" долучено такі докази: договір про надання професійної правничої допомоги від 02.09.2025, укладений між адвокатом Курник Оксаною Андріївною та ТзОВ "Спецодяг"; акт приймання-передачі послуг від 13.11.2025 до договору про надання професійної правничої допомоги б/н № від 02.09.2025 на суму 15 000,00 грн.
Метою стягнення витрат на правничу допомогу є не тільки компенсація стороні, на користь якої ухвалене рішення, понесених збитків, але й спонукання боржника утримуватися від вчинення дій, що в подальшому спричиняють необхідність поновлення порушених прав та інтересів позивача (подібний висновок викладений в постановах Верховного Суду від 04.10.2021 № 640/8316/20 та від 21.10.2021 у справі № 420/4820/19).
Водночас, стягнення витрат на професійну правничу допомогу з боржника не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу.
Суд апеляційної інстанції зазначає, що відображена в актах про надання правничої допомоги інформація щодо наданих відповідачам у цій справі послуг з правничої допомоги та обставин їх надання підтверджується матеріалами справи.
Разом з тим, колегія суддів не вбачає підстав для стягнення з позивача всієї суми витрат відповідачів на окремі роботи адвокатів, зазначених в актах. Зокрема, апеляційний суд враховує, що правова позиція ПАТ «Прикарпаттяобленерго» та ТзОВ «Спецодяг» є сталою і не зазнавала змін протягом розгляду спору у судах першої та апеляційної інстанцій, нормативно-правове регулювання спірних правовідносин не змінювалося, а адвокати Тураш А.В. та Курник О.А. надавали правову допомогу відповідачам у суді першої інстанції та були обізнані з матеріалами справи. За таких обставин заявлений адвокатами розмір витрат, зокрема за підготовку відзиву на апеляційну скаргу, є завищеним та не відповідає критерію розумності і співмірності.
Також колегія суддів зазначає, що у відповідності до правової позиції, викладеної у постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 02.02.2024 у справі № 910/9714/22, заява про ухвалення додаткового рішення за своєю правовою природою є фактично заявою про подання доказів понесених стороною судових витрат у зв`язку з вирішенням питання про їх відшкодування. У зв`язку з цим, витрати на підготовку такої заяви не підлягають відшкодуванню.
З огляду на викладене, витрати відповідачів, пов`язані з підготовкою клопотання про прийняття додаткової постанови щодо розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу у справі № 909/459/25, не підлягають покладенню на позивача.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає вимоги ПАТ «Прикарпаттяобленерго» та ТзОВ «Спецодяг» про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу частково обґрунтованими.
Надання відповідачам послуг, зазначених в актах про надання правничої допомоги підтверджується матеріалами справи, водночас, не всі надані адвокатами послуги підлягають відшкодуванню за рахунок іншої сторони. Відтак, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне відшкодувати відповідачам за рахунок позивача витрати в розмірі по 7 500,00 грн кожному відповідачу, що є співмірним зі складністю справи, наданими адвокатами послугами, витраченим часом і відповідає критерію реальності та розумності їхнього розміру. Вказану суму витрат належить стягнути з ТзОВ «Вигода».
При цьому, суд не заперечує право адвокатів та їх довірителів на таку оцінку вартості та необхідності наданих послуг, але оцінює дані обставини з точки зору можливості покладення таких витрат на іншу сторону по справі.
В задоволенні решти вимог заяв ПАТ «Прикарпаттяобленерго» та ТзОВ «Спецодяг» про ухвалення додаткового рішення слід відмовити.
Керуючись ст. 126, 129, 244 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд
Заяви Приватного акціонерного товариства "Прикарпаттяобленнерго" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Спецодяг" про ухвалення додаткового рішення задоволити частково.
В задоволенні решти вимог заяв Приватного акціонерного товариства "Прикарпаттяобленнерго" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Спецодяг" відмовити.
Господарському суду Івано-Франківської області видати накази.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня її проголошення.

Справу повернути в місцевий господарський суд.

У зв`язку з перебуванням членів колегії суддів у справі № 909/459/25 на навчанні, а надалі у відпустці, складення та підписання повного тексту постанови здійснено у перший робочий день після їх завершення 30.03.2023.

Головуюча суддя Г.В. Орищин

суддя Н.А. Галушко

суддя М.Б. Желік