РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

27.03.2026Справа № 910/331/26

Господарський суд міста Києва в складі головуючого судді Блажівської О.Є., розглянувши у спрощеному позовному провадженні справу №910/331/26

за позовом Приватного акціонерного товариства «СТРАХОВА ГРУПА «ТАС» (03117, м. Київ, проспект Берестейський, буд. 65; )

до відповідача Приватного акціонерного товариства «УКРАЇНСЬКА ТРАНСПОРТНА СТРАХОВА КОМПАНІЯ» (01033, місто Київ, вул. Саксаганського, буд. 77; )

про стягнення 20 204, 96 грн.,

без виклику представників сторін,

ІСТОРІЯ СПРАВИ:

Стислий виклад позовних вимог.

До Господарського суду міста Києва звернулося Приватне акціонерне товариство «СТРАХОВА ГРУПА «ТАС» з позовом до Приватного акціонерного товариства «УКРАЇНСЬКА ТРАНСПОРТНА СТРАХОВА КОМПАНІЯ» про стягнення 13 673,78 грн страхового відшкодування; 3274,01 грн - інфляційних втрат; 966, 53 грн - 3% річних; 2 290,64 грн - пені, а всього - 20 204, 96 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що ним як страховиком цивільно-правової відповідальності власника транспортного засобу «Кіа», державний номер НОМЕР_1 було здійснено виплату потерпілій особі страхового відшкодування за наслідками дорожньо-транспортної пригоди, яка сталась з вини водія автомобіля «Volkswagen», державний номер НОМЕР_2 . Одночасно цивільно-правова відповідальність власника вказаного автомобіля також була застрахована згідно з Полісом ЕР212033997 Приватним акціонерним товариством «Українська транспортна страхова компанія». Відповідно до заяви про страхове відшкодування та на підставі страхового акту 10943/24/923 від 07.06.2023, АТ «СГ «ТАС» (приватне) виконуючи свої зобов`язання за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів ЕР 210108946, перерахувало суму страхового відшкодування в розмірі 31905,50 грн. на рахунок власника майна, щ підтверджується платіжною інструкцією 341757 від 08.06.2023. Платіжним дорученням № 355785 від 11.08.2023 АТ «СГ «ТАС» (приватне) на підставі страхового акту № 15371/24/923 від 10.08.2023 здійснено додаткову виплату страхового відшкодування в розмірі 13673,78 грн. Отже, після виплати страхового відшкодування у АТ «СГ «ТАС» (приватне) виникло право вимоги до ПрАТ «СК «УТСК» з відшкодування завданої шкоди в межах ліміту у розмірі 160000,00 грн (сто шістдесят тисяч гривень 00 копійок). У зв`язку з цим та з метою досудового врегулювання спору, 22.06.2023 року Відповідачу була направлена заява про виплату страхового відшкодування в розмірі 31905,50 грн., з усіма необхідними документами для прийняття рішення, відповідно до вимог встановлених ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів». 23.08.2023 року Відповідачу було додатково направлена заява про виплату страхового відшкодування в розмірі 13673,78 грн., з усіма необхідними документами для прийняття рішення, відповідно до вимог встановлених ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів» (лист отримано відповідачем 11.09.2023). В період з 22.06.2023 по 04.08.2023 (включно) на рахунок АТ «СГ «ТАС» від ПрАТ «СК «УТСК» надійшли кошти в загальному розмірі 30405,50 грн. на підставі заяви від 22.06.2023. Проте, станом на 15.01.2025 щодо результатів розгляду заяви про страхове відшкодування від 23.08.2025 жодних офіційних листів про прийняте рішення від відповідача не надходило. Станом на дату подання позовної заяви страхове відшкодування не виплачене розмірі 13673,78 грн, рішення про відмову у виплаті не надходило, що змусило АТ «СГ «ТАС»(приватне) звернутись за захистом своїх прав до суду.

Стислий виклад заперечень відповідача.

У поданому до суду 10.02.2026 Відзиві на позовну заяву, Відповідач зазначав наступне. Відповідач станом на 19.01.2026 року, ще до розгляду справи по суті прийняв рішення та сплатив страхове відшкодування на користь Позивача у повному обсязі, у сумі 13 673,78 грн., на доказ чого надаємо відповідну платіжну інструкцію. Також Відповідач зазначає, що Позивач невірно обраховує строки початку порушення виконання основного зобов`язання щодо виплати страхового відшкодування у розмірі 13 673,78 грн. Позивач починає обраховувати штрафні санкції (інфляційні втрати та 3% річних) з 07 вересня 2023 року, тобто з моменту відправки засобами поштової кореспонденції претензії за вих. № 03575/9223 від 23.08.2023р. Однак такий обрахунок є невірним, оскільки Відповідач отримав вказану вище претензію лише 11 вересня 2023 року, про що зазначено позивачем на третій сторінці позовної заяви. Більше того, порядок виплати страхового відшкодування або відмови у такій виплаті, обов`язки й права сторін за Полісом № 212033997 регулюється Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» 1961-ІV, в редакції яка діяла на момент ДТП (далі - Закон). Відповідно до п. 2.1. ст. 2 Закону відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України, Законом України Про страхування , цим та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них. Якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, тозастосовуються норми нього Закону. Згідно з вимогами статті 35 Закону, для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику заяву про страхове відшкодування. Відповідно до пункту 36.2 статті 36 спеціалізованого Закону, страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Отже, враховуючи, що заяву про виплату страхового відшкодування Відповідачем було отримано лише 11.09.2023року, то останнім днем для прийняття рішення було 10.12.2023р. (90-й день з дня отримання заяви на виплату), а першим днем прострочення виплати страхового відшкодування 11.12.2023р. Тобто, саме з 11.12.2023 року потрібно починати обраховувати строки порушення виконання основного зобов`язання щодо виплати страхового відшкодування у розмірі 13 673,78 грн. Здійснивши відповідний розрахунок штрафних санкцій (копія додається), інфляційне збільшення боргу становить 2 972,62 грн., а 3% річних - 860,89 грн. Окремо Відповідач зауважує, що Позивач не надав розрахунок визначення суми пені в розмірі 2 290,64 грн., а тому Відповідач не може надати відповідний контр розрахунок. Поряд з цим, враховуючи, що позовна давність щодо вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) встановлена строком в один рік. Згідно ч. 4 ст. 267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Процесуальні дії у справі

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.01.2026 залишено без руху позовну заяву Приватного акціонерного товариства «СТРАХОВА ГРУПА «ТАС».

21.01.2026 через систему «Електронний суд» від Приватного акціонерного товариства «СТРАХОВА ГРУПА «ТАС» надійшла заява про усунення недоліків.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.01.2026 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, визнано справу №910/331/26 малозначною, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Ухвала суду від 26.01.2026 була направлена позивачу та відповідачу в електронний кабінет системи "Електронний суд" та отримана останніми, про що свідчать довідки про доставку електронного листа.

10.02.2026 через систему «Електронний суд» від Приватного акціонерного товариства «УКРАЇНСЬКА ТРАНСПОРТНА СТРАХОВА КОМПАНІЯ» надійшов Відзив на позовну заяву.

23.02.2026 від Моторно (транспортного) страхового бюро України надійшли до суду відомості щодо страхової компанії, якою видано Поліс № ЕР 212033997.

ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДОМ

18.07.2022 між Приватним акціонерним товариством «Страхова Група «ТАС» (далі - Страховик) та ОСОБА_1 (далі - Страхувальник) було укладено Договір добровільного комплексного страхування транспортних ризиків «Повний автозахист» № AZEP-210108946, який відповідно до п. 1 діє лише за наявності чинного полісу ОСЦПВ та за умови, що страховик за таким полісом - АТ «СГ «ТАС» (приватне). Дія цього договору поширюється лише на забезпечений транспортний засіб, зазначений в такому полісі ОСЦПВ та на умовах Програми (за наявності в Програмі опцій - на умовах відповідної Опції). З припиненням дії полісу ОСЦПВ з будь-якої причини дія цього договору також одночасно припиняється.

Відповідно до полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ЕР-210108946 від 18.07.2022, забезпеченим транспортним засобом є Kia Ceed, д.н.з. НОМЕР_1 , 2015 року випуску, VIN-код НОМЕР_3 .

05.06.2023 у м. Рівне ОСОБА_2 керуючи автомобілем марки «Volkswagen» д.н.з. НОМЕР_4 під час виїзду з місця стоянки допустив зіткнення з транспортним засобом «Kia Ceed, д.н.з. НОМЕР_1 , чим порушив вимоги Правил дорожнього руху. При ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.

Вищезазначена дорожньо-транспортна пригода за взаємним погодженням водіїв була оформлена повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду (європротоколом) від 05.06.2023.

За фактом ДТП між його учасниками було укладено повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (європротокол), згідно якого винуватцем ДТП є водій автомобіля «Volkswagen» д.н.з. НОМЕР_4 , - ОСОБА_2 .

На момент дорожньо-транспортної пригоди майнові інтереси власника автомобіля Kia Ceed, д.н.з. НОМЕР_1 були застраховані в АТ «СГ «ТАС» (приватне) згідно Договору добровільного комплексного страхування транспортних ризиків «ПОВНИЙ АВТОЗАХИСТ» AZEP-210108946 та полісу ЕР-210108946 від 18.07.2022.

ОСОБА_1 - власник пошкодженого автомобіля Kia Ceed, звернувся до АТ «СГ «ТАС» (приватне) із заявою про настання події від 06.06.2023 року та заявами на виплату страхового відшкодування.

На підставі заяви про подію від 06.06.2023 (справа№10401/24/2023/96), акту огляду транспортного засобу (дефектна відомість) від 06.06.2023, ремонтної калькуляції № 10401-24 від 07.06.2023, рахунку-фактури № від 31.07.2023, акту виконаних робіт № ЗНТМ-07381 від 31.07.2023, фіскального чеку від 31.07.2023, заяви про виплату страхового відшкодування, заяви про страхове відшкодування та на підставі страхового акту № 10943/24/923 від 07.06.2023, АТ «СГ «ТАС» (приватне) виконуючи свої зобов`язання за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів ЕР 210108946, перерахувало на користь ОСОБА_1 суму страхового відшкодування в розмірі 31905,50 грн. на рахунок власника майна, що підтверджується платіжною інструкцією 341757 від 08.06.2023

Платіжним дорученням № 355785 від 11.08.2023 АТ «СГ «ТАС» (приватне) на підставі страхового акту № 15371/24/923 від 10.08.2023 здійснено додаткову виплату страхового відшкодування в розмірі 13673,78 грн

На момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність власника автомобіля ««Volkswagen» д.н.з. НОМЕР_4 , була застрахована в ПрАТ «СК «УТСК» полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ЕР 212033997, ліміт відповідальності за шкоду завдану майну - 160 000,00 грн, франшиза 1500,00 грн.

АТ «СГ «ТАС» (приватне) звернулось до ПрАТ «СК «УТСК» із заявою про виплату страхового відшкодування вих. номер 02812/9223 від 22.06.2023 року, з усіма необхідними документами для прийняття рішення, відповідно до вимог встановлених ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів».

23.08.2023 року Відповідачу було додатково направлена заява про виплату страхового відшкодування № 03575/9223 від 23.08.2023 в розмірі 13673,78 грн., з усіма необхідними документами для прийняття рішення, відповідно до вимог встановлених ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів». Даний лист отримано відповідачем 11.09.2023.

Позивач в позовній заяві зазначає, що період з 22.06.2023 по 04.08.2023 (включно) на рахунок АТ «СГ «ТАС» від ПрАТ «СК «УТСК» надійшли кошти в загальному розмірі 30405,50 грн. на підставі заяви від 22.06.2023.

Проте, Позивач в позовній заяві зазначає, що станом на 15.01.2025 щодо результатів розгляду заяви про страхове відшкодування від 23.08.2025 жодних офіційних листів про прийняте рішення від відповідача не надходило. Станом на дату подання позовної заяви страхове відшкодування не виплачене розмірі 13673,78 грн, рішення про відмову у виплаті не надходило, що змусило АТ «СГ «ТАС»(приватне) звернутись за захистом своїх прав до суду. Також позивач просить стягнути з Відповідача 3274,01 грн - інфляційних втрат; 966, 53 грн - 3% річних; 2 290,64 грн - пені.

ДЖЕРЕЛА ПРАВА Й АКТИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ. ПОЗИЦІЯ СУДУ

Судом під час розгляду справи по суті було досліджено наступні докази, якими позивач обґрунтовував свої доводи та відповідач заперечення, а саме копії: платіжних інструкцій 341757 від 08.06.2023 та № 355785 від 11.08.2023; заяви про подію від 06.06.2023 (справа№10401/24/2023/96); акту огляду транспортного засобу (дефектна відомість) від 06.06.2023; ремонтної калькуляції № 10401-24 від 07.06.2023; рахунку-фактури № від 31.07.2023; акту виконаних робіт № ЗНТМ-07381 від 31.07.2023; фіскального чеку від 31.07.2023; заяви про виплату страхового відшкодування №02812/9223 від 22.06.2023, № 03575/9223 від 23.08.2023; повідомлення про вручення поштового відправлення; інформації про поліс ЕР 212033997; фото пошкоджень автомобіля «Kia Ceed, д.н.з. НОМЕР_1 ; Договору добровільного комплексного страхування транспортних ризиків «Повний автозахист» № AZEP-210108946; полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ЕР-210108946 від 18.07.2022; паспорту ОСОБА_1 , картки платника податків ОСОБА_1 ; свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу; платіжної інструкції від 19.01.2026 № 18527, судом надано оцінку доказам, які містяться в матеріалах справи.

Згідно з положеннями статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

Згідно зі ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до статті 979 Цивільного кодексу України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Законом може бути встановлено обов`язок фізичної або юридичної особи укласти договір страхування (обов`язкове страхування).

Вимоги щодо укладення договорів страхування за окремими класами страхування/категоріями страхових ризиків для врегулювання правовідносин, за якими вимагається обов`язкова наявність договору, можуть бути визначені законодавством.

Згідно зі статтею 980 Цивільного кодексу України предметом договору страхування є передача страхувальником за плату ризику, пов`язаного з об`єктом страхування, страховику на умовах, визначених договором страхування або законодавством України.

Об`єктом страхування можуть бути: життя, здоров`я, працездатність та/або пенсійне забезпечення; майно на праві володіння, користування і розпорядження та/або можливі збитки чи витрати; відповідальність за заподіяну шкоду особі або її майну.

Як визначено ч. 1 ст. 981 Цивільного кодексу України, договір страхування укладається в письмовій формі з дотриманням вимог до письмової форми правочину, встановлених цим Кодексом.

Факт укладення договору страхування може посвідчуватися страховим полісом (сертифікатом).

Відповідно до ст. 984 Цивільного кодексу України страховиком є юридична особа, яка спеціально створена для здійснення страхової діяльності та одержала у встановленому порядку ліцензію на здійснення страхової діяльності.

Вимоги, яким повинні відповідати страховики, порядок ліцензування їх діяльності та здійснення державного нагляду за страховою діяльністю встановлюються законом.

Страхувальником може бути фізична або юридична особа.

Законом України, яким регламентуються відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (далі - обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності) є ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон, який був чинний станом на момент дорожньо-транспортної пригоди та звернення до суду з даним позовом та втратив чинність з 01.01.2025).

Відповідно до пунктом 2.1 статті 2 вказаного Закону відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України, Законом України "Про страхування", цим та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них. Якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону.

Згідно зі ст. 5 вказаного Закону об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Згідно зі ст. 27 Закону України «Про страхування», ст. 993 , ст. 1191 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Пунктом 22.1 ст. 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно ст. 29 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Заподіяння внаслідок ДТП шкоди зумовлює виникнення правовідносин, у яких право потерпілого на отримання відшкодування завданої шкоди кореспондується з обов`язком винуватця відшкодувати таку шкоду, а за наявності у винуватця договору (полісу) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (далі, ОСЦПВВНТЗ), яким застраховано його цивільно-правову відповідальність за завдання шкоди майну третіх осіб внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу, такий обов`язок покладається також і на страховика у визначених законодавством межах його відповідальності, адже між винуватцем та його страховиком у такому випадку існують договірні відносини, в яких останній узяв на себе зобов`язання відшкодувати у визначених межах за винуватця завдану потерпілому шкоду з настанням обумовлених страхових випадків.

У такому випадку потерпілий виступає кредитором стосовно винуватця та страховика за договором (полісом) ОСЦПВВНТЗ, які зі свого боку є боржниками у відповідному зобов`язанні згідно з визначеними законодавством межами їх відповідальності.

За змістом статей 512, 514 Цивільного кодексу України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); правонаступництва; виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, установлених законом. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 27 Закону України «Про страхування» та статтею 993 Цивільного кодексу України передбачено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Відповідно до статті 6 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`я та/або майну потерпілого.

Матеріалами справи встановлено, що 05.06.2023 у м. Рівне ОСОБА_2 керуючи автомобілем марки «Volkswagen» д.н.з. НОМЕР_4 під час виїзду з місця стоянки допустив зіткнення з транспортним засобом «Kia Ceed, д.н.з. НОМЕР_1 , чим порушив вимоги Правил дорожнього руху. При ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.

Вищезазначена дорожньо-транспортна пригода за взаємним погодженням водіїв була оформлена повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду (європротоколом) від 05.06.2023.

З набранням чинності Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо дорожньо-транспортних пригод та виплати страхового відшкодування" від 17.02.2011, яким внесено зміни та доповнення до Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", що дозволило учасникам дорожнього руху при скоєнні дорожньо-транспортної пригоди за наявності встановлених пунктом 33.2 статті 33 наведеного Закону обставин спільно складати повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (європротокол) без інформування відповідного підрозділу МВС України про її настання.

Отже, з 19 вересня 2011 року в Україні в силу Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо дорожньо-транспортних пригод та виплати страхового відшкодування" від 17.02.2011 №3045-VI запроваджено механізм спрощеного оформлення ДТП.

Згідно з абзацом 3 пункту 2.11 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001, визначено, що у разі настання дорожньо-транспортної пригоди за участю транспортних засобів, зазначених у чинному договорі страхування цивільно-правової відповідальності, за умови експлуатації таких транспортних засобів особами, відповідальність яких застрахована, відсутності травмованих (загиблих) людей, а також за умови досягнення згоди водіїв таких транспортних засобів щодо обставин скоєння дорожньо-транспортної пригоди, за відсутності у них ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та у разі складення такими водіями спільного повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду відповідно до встановленого Моторним (транспортним) страховим бюро зразка, водії таких транспортних засобів після складення ними зазначеного повідомлення звільняються від обов`язків, передбачених підпунктами "д" - "є" пункту 2.10 цих Правил.

На виконання Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо дорожньо-транспортних пригод та виплати страхового відшкодування", Моторним (транспортним) страховим бюро України встановлено відповідний зразок повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду та за погодженням з Державною автомобільною інспекцією Міністерства внутрішніх справ України затверджено протоколом Президії МТСБУ від 11.08.2011 №274/2011 Інструкцію щодо заповнення повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (надалі - Інструкція).

Відповідно до зазначеної Інструкції у європротоколі зазначаються фактична дата, час та місце настання дорожньо-транспортної пригоди, інформація про страхувальника згідно з даними полісу та інше. Виправлення у повідомленні категорично забороняються та замість зіпсованого бланку заповнюється інший.

Європротокол - це спеціальний бланк повідомлення про настання дорожньо-транспортної пригоди, який заповнюється водіями-учасниками ДТП на місці аварії, потім надається страховику та стає підставою для виплати страхового відшкодування потерпілим. Європротокол може заповнюватися як в паперовому вигляді на спеціальному бланку, так і в електронній формі з використанням системи "Електронний Європротокол".

Відповідно до пункту 33.2 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у разі настання дорожньо-транспортної пригоди за участю лише забезпечених транспортних засобів, за умови відсутності травмованих (загиблих) людей, а також за згоди водіїв цих транспортних засобів щодо обставин її скоєння, за відсутності у них ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, ці водії мають право спільно скласти повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду. У такому разі водії транспортних засобів після складення зазначеного в цьому пункті повідомлення мають право залишити місце дорожньо-транспортної пригоди та звільняються від обов`язку інформувати відповідні підрозділи Національної поліції про її настання. У разі оформлення документів про дорожньо-транспортну пригоду без участі уповноважених на те працівників відповідних підрозділів Національної поліції розмір страхової виплати за шкоду, заподіяну майну потерпілих, не може перевищувати максимальних розмірів, затверджених Уповноваженим органом за поданням МТСБУ, що діяли на день настання страхового випадку.

Отже, сам факт складання обома учасниками ДТП повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (Європротоколу), вказує на наявність у водіїв транспортних засобів згоди щодо обставин її скоєння.

З відомостей, які містяться у повідомленні про дорожньо-транспортну пригоду (європротокол) від 05.06.2023, вбачається, що в результаті дорожньо-транспортної пригоди було пошкоджено застрахований позивачем автомобіль марки «Kia Ceed, д.н.з. НОМЕР_1 .

Судом встановлено, що європротокол складений обома учасниками дорожньо-транспортної пригоди у відповідних частинах, що стосуються інформації про транспортні засоби, зазначено у відповідних пунктах дату, час та місце дорожньо-транспортної пригоди, наявна схема дорожньо-транспортної пригоди, визначені обставини дорожньо-транспортної пригоди для пояснення цієї схеми. Крім того, у повідомленні міститься інформація про наявність полісів обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Суд зазначає, що відповідно до статті 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення особа, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, звільняється від адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, за умови, що учасники дорожньо-транспортної пригоди скористалися правом спільно скласти повідомлення про цю пригоду відповідно до Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

У зв`язку з тим, що між учасниками ДТП спільно складено повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, водій, винний у вчиненні ДТП, звільняється від адміністративної відповідальності за порушення Правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів.

Крім того, сам лише факт складання та підписання обома учасниками ДТП повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (Європротоколу), вказує на наявність у водіїв транспортних засобів згоди щодо обставин її скоєння.

Отже, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, складене учасниками ДТП відповідно до норм чинного законодавства, і є належним доказом вини особи, що скоїла ДТП.

Водій транспортного засобу «Volkswagen» д.н.з. НОМЕР_4 ОСОБА_2 свою вину у вчиненні ДТП визнав, про що міститься відмітка в пункті 14 названого повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду.

Таким чином, суд за змістом Європротоколу встановив обставини скоєння ДТП та особу, відповідальну за заподіяну шкоду.

Отже, враховуючи вищенаведене, з урахуванням приписів чинного законодавства, суд приймає до уваги повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (європротокол) від 05.06.2023 року як належний доказ вчинення дорожньо-транспортної пригоди, за участю транспортного засобу Volkswagen» д.н.з. НОМЕР_4 , яким керував водій ОСОБА_2 та автомобіля «Kia Ceed, д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_3 .

Так як цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «Volkswagen «Volkswagen» д.н.з. НОМЕР_4 була застрахована ПрАТ «СК «УТСК» згідно Полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів ЕР №212033997 відповідно до положень Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язок щодо відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП водієм транспортного засобу «Volkswagen» д.н.з. НОМЕР_4 , власнику транспортного засобу «Kia Ceed, д.н.з. НОМЕР_1 покладається на відповідача (в межах страхової суми та за вирахуванням франшизи за Полісом ЕР №212033997).

У таких правовідносинах відбувається передача (перехід) права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика. Нового зобов`язання з відшкодування збитків при цьому не виникає, оскільки відбувається заміна кредитора: потерпілий (страхувальник) передає страховику, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. Отже, страховик виступає замість потерпілого у деліктному зобов`язанні.

За умовами п. 12.1 ст. 12 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 06.07.2018 у справі № 924/675/17.

Відповідно до статті 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування. У цій заяві має міститися: а) найменування страховика, якому подається заява, або МТСБУ; б) прізвище, ім`я, по батькові (найменування) заявника, його місце проживання (фактичне та місце реєстрації) або місцезнаходження; в) зміст майнової вимоги заявника щодо відшкодування заподіяної шкоди та відомості (за наявності), що її підтверджують; г) інформація про вже здійснені взаєморозрахунки осіб, відповідальність яких застрахована, або інших осіб, відповідальних за заподіяну шкоду, та потерпілих; ґ) підпис заявника та дата подання заяви.

Відповідно до підпункту 37.1.4 пункту 37.1 статті 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 14.12.2021 у справі №147/66/17 звернула увагу на те, що як право потерпілого на відшкодування заподіяної шкоди так і кореспондуючий обов`язок страховика (страхової компанії) здійснити його відшкодування виникає на підставі настання страхового випадку - ДТП.

Матеріалами справи встановлено, що АТ «СГ «ТАС» (приватне) виконуючи свої зобов`язання за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів ЕР 210108946, перерахувало на користь ОСОБА_1 суму страхового відшкодування в розмірі 31905,50 грн. на рахунок власника майна, що підтверджується платіжною інструкцією 341757 від 08.06.2023. Платіжним дорученням № 355785 від 11.08.2023 АТ «СГ «ТАС» (приватне) на підставі страхового акту № 15371/24/923 від 10.08.2023 здійснено додаткову виплату страхового відшкодування в розмірі 13673,78 грн.

Відтак, у ПрАТ «СТРАХОВА ГРУПА «ТАС» виникло право вимоги до особи, відповідальної за заподіяну шкоду, тобто, у даному випадку до ПрАТ «СК «УТСК».

За таких обставин, у зв`язку із настанням страхового випадку - пошкодженням водієм транспортного засобу «засобу «Volkswagen» д.н.з. НОМЕР_4 у відповідача виник обов`язок відшкодувати позивачу витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу «Kia Ceed, д.н.з. НОМЕР_1 у розмірі 45 579, 28 грн.

З матеріалів справи вбачається, що позивач звертався до відповідача із заявою про виплату страхового відшкодування № 02812/9223 від 22.06.2023 року у розмірі 31 905, 50 , з усіма необхідними документами для прийняття рішення, відповідно до вимог встановлених ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів».

Позивач в позовній заяві зазначає, що період з 22.06.2023 по 04.08.2023 (включно) на рахунок АТ «СГ «ТАС» від ПрАТ «СК «УТСК» надійшли кошти в загальному розмірі 30 405,50 грн. на підставі заяви від 22.06.2023.

23.08.2023 року Відповідачу було додатково направлена заява про виплату страхового відшкодування № 03575/9223 від 23.08.2023 в розмірі 13673,78 грн., з усіма необхідними документами для прийняття рішення, відповідно до вимог встановлених ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів».

Проте, Позивач в позовній заяві зазначає, що станом на дату подання позовної заяви страхове відшкодування не виплачене розмірі 13673,78 грн, рішення про відмову у виплаті не надходило, що змусило АТ «СГ «ТАС» (приватне) звернутись за захистом своїх прав до суду про стягнення 13 673,78 грн страхового відшкодування.

Відповідач подаючи 10.02.2026 до суду Відзив на позовну заяву, зазначає станом на 19.01.2026 року, ще до розгляду справи по суті прийняв рішення та сплатив страхове відшкодування на користь Позивача у повному обсязі, у сумі 13 673,78 грн., на доказ чого додано відповідну платіжну інструкцію.

Так, з наданої копії платіжної інструкції від 19.01.2026 № 18527 вбачається, що 19.01.2026 Відповідачем на рахунок Позивача перераховано 13 673,78 грн. з призначенням платежу «старх.відшк-ння зг. акту № 764-23-а від 19.01.2026р. ЕР-212033997, потерпілий - ОСОБА_1 , без ПДВ».

Отже, Відповідачем сплачено Позивачу суму страхового відшкодування у розмірі 13 673,78 грн.

Суд зазначає, що, вирішуючи спір, суд з`ясовує, чи існує у позивача право або законний інтерес; якщо так, то чи має місце його порушення, невизнання або оспорювання відповідачем; якщо так, то чи підлягає право або законний інтерес захисту і чи буде такий захист ефективний за допомогою того способу, який визначено відповідно до викладеної в позові вимоги. В іншому випадку у позові слід відмовити. Подібний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 15.08.2023 у справі № 906/1175/18, від 20.06.2023 у справі № 910/5529/19, від 12.04.2023 у справі № 916/156/22, від 22.02.2022 у справі № 910/2330/21, від 06.09.2022 у справі № 910/9228/21, від 29.11.2022 у справі № 910/745/20, від 04.11.2021 у справі № 910/18029/16, від 15.06.2021 у справі № 910/10440/19, від 01.07.2021 у справі № 910/7029/20, від 01.09.2020 у справі № 910/14065/18, від 18.08.2020 у справі № 910/7631/18, від 16.06.2020 у справі № 922/3371/19, від 10.12.2019 у справі № 906/43/19, від 26.11.2019 у справі № 917/92/19, від 05.11.2019 у справі № 926/746/19, від 14.06.2019 у справі № 910/6642/18.

При цьому відсутність порушення прав та законних інтересів позивача є самостійною, достатньою підставою для відмови у позові незалежно від інших встановлених судом обставин. Подібна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 04.12.2019 у справі № 910/15262/18, від 03.03.2020 у справі № 910/6091/19, від 16.10.2020 у справі № 910/12787/17, від 29.08.2023 у справі № 910/5958/20, 22.03.2023 у справі № 509/5080/18.

З урахуванням наведеного, відсутність предмета спору на момент звернення з позовом до суду свідчить про відсутність порушеного права позивача, а тому є підставою для відмови у позові, а не для закриття провадження у справі.

Суд зазначає, що 15.01.2026 позивач звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом, що підтверджується відміткою суду про отримання позовної заяви за № 331/26 від 15.01.2026.

Як було встановлено вище, згідно платіжного доручення від 19.01.2026 № 18527 Відповідачем на рахунок Позивача перераховано 13 673,78 грн. з призначенням платежу «старх.відшк-ння зг. акту № 764-23-а від 19.01.2026р. ЕР-212033997, потерпілий - ОСОБА_1 , без ПДВ».

Відповідно до ухвали Господарського суду міста Києва від 26.01.2026 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі.

Таким чином, предмет спору (в частині стягнення 13 673,78 грн страхового відшкодування) був відсутній до порушення провадження у справі (відкриття провадження в справі), а саме до 26.01.2026.

За таких обставин, суд приходить до висновку про відмову в задоволені позовних вимог в даній частині.

Щодо вимог Позивач про стягнення з Відповідача 3274,01 грн - інфляційних втрат; 966, 53 грн - 3% річних; 2 290,64 грн - пені, а всього - 20 204, 96 грн., нарахованих за період 07.09.2023 по 14.01.2026, суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 36.2 статті 36 Закону України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його; у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).

Протягом трьох робочих днів з дня прийняття відповідного рішення страховик (МТСБУ) зобов`язаний направити заявнику письмове повідомлення про прийняте рішення.

Матеріалами справи встановлено, що 23.08.2023 року Відповідачу було додатково направлена заява про виплату страхового відшкодування № 03575/9223 від 23.08.2023 в розмірі 13673,78 грн., з усіма необхідними документами для прийняття рішення, відповідно до вимог встановлених ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів». Дана заява Відповідачем отримана 11.09.2023, а отже останнім днем встановленого законом 90-денного терміну для прийняття відповідачем рішення про здійснення страхового відшкодування або про відмову в його здійсненні було 10.12.2023 року.

Згідно з частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Правовідносини, в яких страховик у разі настання страхового випадку зобов`язаний здійснити страхову виплату, є грошовим зобов`язанням, а тому правовідносини з відшкодування шкоди, які склалися між сторонами у справі, також є грошовим зобов`язанням.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок 3 % річних, суд вважає його таким, що не повністю відповідає приписам чинного законодавства в силу допущеної помилки при визначенні початкового періоду нарахування цих компенсаційних виплат, що призвело до заявлення суми 3 % річних у завищеному розмірі.

З урахуванням дати отримання Відповідачем заяви Позивача № 03575/9223 від 23.08.2023 (11.09.2023 року), а також зважаючи на положення пункту 36.2 статті 36 Закону України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, яким передбачено обов`язок страховика прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування чи про відмову у його здійсненні не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування, суд дійшов висновку про те, що першим днем прострочення відповідачем виконання його грошового обов`язку з оплати страхового відшкодування у розмірі 13673,78 грн. є 11.12.2023 року, а не 07.09.2023 року, як помилково зазначено Позивачем у позовній заяві.

Враховуючи вищенаведене, обґрунтованою сумою 3 % річних, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, є 3 % річних у розмірі 859,76 грн., інфляційні втрати в сумі 2 972,62 грн. нараховані у період з 11.12.2023 року по 14.01.2026 року на суму основного боргу в розмірі 13673,78 грн.

Отже, стягненню з Компанії на користь позивача підлягає 3 % річних у розмірі 859,76 грн. та інфляційні втрати в сумі 2 972,62 грн., у той час як у задоволенні вимог Позивача в іншій частині 3% та інфляційних втрат слід відмовити.

Також, позивач просив стягнути з відповідача 2 290,64 грн. пені, нарахованої на підставі пункту 36.5 статті 36 Закону України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на суму боргу в розмірі 13673,78 грн.

Відповідно до частини 1 статті 546 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання, зокрема, може забезпечуватися неустойкою.

За змістом частини 1 статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Згідно з частиною 3 вищезазначеної статті пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання (частина 1 статті 550 Цивільного кодексу України).

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 551 Цивільного кодексу України предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Частиною 1 статті 552 Цивільного кодексу України встановлено, що сплата (передання) неустойки не звільняє боржника від виконання свого обов`язку в натурі.

Приписами статті 230 Господарського кодексу України (чинного на час виникнення спірних правовідносин та звернення Товариства до суду з наведеним позовом) встановлено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до пункту 36.5 статті 36 Закону України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

Преамбулою Закону України Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань передбачено, що цей Закон регулює договірні правовідносини між платниками та одержувачами грошових коштів щодо відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань. Суб`єктами зазначених правовідносин є підприємства, установи та організації незалежно від форм власності та господарювання, а також фізичні особи - суб`єкти підприємницької діяльності.

За умовами статей 1, 3 цього Закону платники грошових коштів за прострочення платежу сплачують на користь одержувачів цих коштів пеню в розмірі, що встановлюється за погодженням сторін. Зазначений розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу і не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня.

При цьому суд вказує, що згідно з частиною 6 статті 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Таким чином, законодавець передбачив право сторін визначати у договорі розмір санкцій і строки їх нарахування за прострочення виконання зобов`язання. У разі відсутності таких умов у договорі, нарахування штрафних санкцій припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано відповідно до частини 6 статті 232 Господарського кодексу України.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 20.08.2020 року в справі № 902/959/19.

Приписами частини 6 статті 232 Господарського кодексу України передбачено період часу, за який нараховується пеня і який не повинен перевищувати шести місяців від дня, коли відповідне зобов`язання мало бути виконане. Водночас, хоча законом або укладеним сторонами договором може бути передбачено більшу або меншу тривалість цього періоду, однак його перебіг починається з дня, наступного за останнім днем, у який зобов`язання мало бути виконане, і початок перебігу такого строку не може бути змінений за згодою сторін.

Близька за змістом правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 12.06.2018 року в справі № 910/4164/17, від 22.11.2018 року в справі № 903/962/17, від 07.06.2019 року в справі № 910/23911/16 та від 13.09.2019 року в справі № 902/669/18.

Оскільки зобов`язання Компанії мали бути виконані у строк до 10.12.2023 року, початком нарахування пені є 11.12.2023 року, тоді як стягнення цієї штрафної санкції можливе за період з 11.12.2023 року по 11.06.2024 року (тобто за шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано).

Водночас, нарахування позивачем пені за період з 20.10.2024 року по 28.10.2024 року є необґрунтованим, а нарахування цієї штрафної санкції у період з 30.04.2025 року по 30.06.2025 року суперечить приписам статті 232 Господарського кодексу України.

За таких обставин, за обрахунком суду сума пені, що є обґрунтованою та підлягає стягненню з відповідача, складає 1 997,55 грн, тоді як у задоволенні вимог Позивача про стягнення з Компанії 977, 07 грн. вказаної штрафної санкції слід відмовити.

Згідно з частинами 1-3 статті 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до частини 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (частина 1 статті 86 ГПК України).

Отже, позов Приватного акціонерного товариства «СТРАХОВА ГРУПА «ТАС» підлягає частковому задоволенню.

Судовий збір згідно статті 129 ГПК України покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 73-74, 76-79, 86, 129, 233, 237, 238, 240, 241, 242, 254, 255, 256, 257 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «СТРАХОВА ГРУПА «ТАС» - задовольнити частково.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства «УКРАЇНСЬКА ТРАНСПОРТНА СТРАХОВА КОМПАНІЯ» (01033, місто Київ, вул. Саксаганського, буд. 77; ) на користь Приватного акціонерного товариства «СТРАХОВА ГРУПА «ТАС» (03117, м. Київ, проспект Берестейський, буд. 65; ) 3% річних в розмірі 859 (вісімсот п`ятдесят дев`ять) грн. 76 коп., інфляційні втрати в розмірі 2 972 (дві тисячі дев`ятсот сімдесят дві) грн. 62 коп. та пеню в розмірі 1 997 (одна тисяча дев`ятсот дев`яносто сім) грн. 55 коп.

3. Стягнути з Приватного акціонерного товариства «УКРАЇНСЬКА ТРАНСПОРТНА СТРАХОВА КОМПАНІЯ» (01033, місто Київ, вул. Саксаганського, буд. 77; ) на користь Приватного акціонерного товариства «СТРАХОВА ГРУПА «ТАС» (03117, м. Київ, проспект Берестейський, буд. 65; ) витрати по сплаті судового збору в розмірі 765 (сімсот шістдесят пять) грн 70 коп.

4. Після набрання рішенням законної сили видати накази.

5. В задоволені решти позовних вимог відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення господарського суду може бути оскаржено в порядку та строки відповідно до приписів ст. ст. 254, 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Оксана БЛАЖІВСЬКА