ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

про залишення апеляційної скарги без руху

"08" квітня 2026 р. Справа№ 911/3762/25

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Суліма В.В.

суддів: Майданевича А.Г.

Ткаченка Б.О.

розглядаючи матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Будком"

на ухвалу Господарського суду Київської області від 17.02.2026 (повний текст ухвали складено 20.02.2026)

у справі №911/3762/25 (суддя О.В. Конюх)

за позовом Акціонерного товариства "Українська залізниця"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Будком"

про стягнення 304165,98 грн.,-

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство "Українська залізниця" звернулося до Господарського суду Київської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Будком", у якому просить суд стягнути з ТОВ "ТД "Будком" на користь АТ "Укрзалізниця" штраф у сумі 50694,32 грн.; збитки у розмірі 253471,66 грн. (вартість майна Колодок гальмівних типу "М" в кількості 329 шт).

Крім того, позивачем подано клопотання про призначення у справі експертизи, у якому просить суд у якому просить суд призначити у справі товарознавчу експертизу, проведення якої доручити Львівському науково-дослідному інституту судових експертиз Міністерства юстиції України

Ухвалою Господарського суду Київської області від 18.12.2025 відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 17.02.2026 клопотання АТ "Українська залізниця" про призначення у справі судової експертизи задоволено. Призначено у справі № 911/3762/25 судову експертизу, проведення якої доручено Львівському науково-дослідному інституту судових експертиз Міністерства юстиції України. Провадження у справі № 911/3762/25 зупинено у зв`язку із призначенням судової експертизи.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою місцевого господарського суду, Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Будком" звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, відповідно до якої просить скасувати ухвалу від 17.02.2026 у справі № 911/3762/25 та направити справу до Господарського суду Київської області для подальшого розгляду.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.04.2026 апеляційну скаргу передано на розгляд колегії суддів у складі: Сулім В.В. (головуючий суддя (суддя-доповідач)), Майданевич А.Г., Ткаченко Б.О.

06.04.2025 через систему «Електронний суд» до Північного апеляційного господарського суду від представника Акціонерного товариства "Українська залізниця" надійшло клопотання про відмову у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Будком".

За змістом викладених у запереченні доводів позивач зазначає, що апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Будком" подана поза межами строку її подання та без наведення поважних підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження.

Дослідивши матеріали апеляційної скарги та додані до неї документи, апеляційний господарський суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не відповідає вимогам Глави 1 Розділу IV Господарського процесуального кодексу України та підлягає залишенню без руху, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, а на ухвалу суду - протягом десяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Колегією суддів встановлено, що оскаржувана ухвала була постановлена 17.02.2026, повний текст ухвали складено 20.02.2026. Таким чином, скаржник мав подати апеляційну скаргу у строк до 02.03.2026 включно. При цьому, відповідно до ч. 2 ст. 256 ГПК України учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, зокрема, рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Будком" звернулося з апеляційною скаргою 06.04.2026, тобто з пропуском процесуального строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 119 ГПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 261 цього Кодексу (ч. 3 ст. 256 ГПК України).

Звертаючись до суду з апеляційною скаргою, скаржником заявлено клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали, в якому лише зазначено, що ухвалу надіслано до електронного суду - 20.02.2026.

Як вбачається з відомостей з Комп`ютерної програми "Діловодство спеціалізованого суду", копію ухвали від 17.02.2026 було доставлено до електронного кабінету Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Будком" - 20.02.2026 о 19:02.

Відповідно до п.п. 2, 5 ч. 6 ст. 242 ГПК України днем вручення судового рішення є день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи. Якщо судове рішення надіслано до електронного кабінету пізніше 17 години, судове рішення вважається врученим у робочий день, наступний за днем його відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про його доставлення.

Згідно п. 2 ч. 2 ст. 256 ГПК України, учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Таким чином, датою вручення Товариству з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Будком" копії оскаржуваної ухвали є 21.02.2026, тому передбачений положенням п. 2 ч. 2 ст. 256 ГПК України десятиденний строк на подання апеляційної скарги закінчився 03.03.2026. Проте, як уже зазначалося, апеляційна скарга була подана скаржником лише 06.04.2026.

Колегія суддів, розглянувши клопотання апелянта про поновлення строку на апеляційне оскарження, дійшла висновку про неповажність причин його пропуску, з огляду на наступне.

Так, клопотання про поновлення строку на подання апеляційної скарги повинно містити обґрунтування поважності причин пропуску такого строку (за необхідності - з посиланням на відповідні докази, які подаються апеляційному господарському суду на загальних підставах).

При цьому, Господарський процесуальний кодекс України не пов`язує право суду поновити пропущений строк з певним колом обставин, що спричинили пропуск строку. Отже, у кожному випадку суд з урахуванням конкретних обставин пропуску строку оцінює доводи, що наведені на обґрунтування клопотання про його поновлення та робить мотивований висновок щодо поважності чи неповажності причин пропуску строку.

Для вирішення господарським судом питання про поновлення процесуального строку самого лише клопотання недостатньо, наявність поважної причини пропуску строку має бути доведена заявником.

Таким чином, заявник повинен обґрунтувати поважність причини (причин) пропуску строку, в разі необхідності - з поданням доказів цього.

Відповідно до чинного законодавства поважними визнаються лише ті обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення сторони та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення сторонами у справі процесуальних дій.

Діюче процесуальне законодавство не допускає довільного, не обмеженого у часі перегляду судових рішень.

Норми Господарського процесуального кодексу України, встановлюючи строки для подачі скарг, тим самим визначають баланс між принципом правової визначеності, забезпечуючи стабільність правовідношень у сфері підприємницької та іншої економічної діяльності, з однієї сторони, і правом на справедливий судовий розгляд, який передбачає можливість виправлення судових помилок, з іншої.

Згідно із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди застосовують при розгляді Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Право на доступ до суду не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення. Норми, які регламентують строки подання скарг, безумовно, передбачаються для забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані. У той же час такі норми або їх застосування мають відповідати принципу юридичної визначеності та не перешкоджати сторонам використовувати наявні засоби (див. пункти 22-23 Рішення у справі «Мельник проти України» від 28.03.2006, пункти 37-38 Рішення у справі «Мушта проти України» від 18.11.2010).

У пункті 41 Рішення від 03.04.2008 року «Пономарьов проти України» Суд вказав, що «правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Суд визнає, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata, особливо як у цій справі, коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів ні у часі, ні в підставах для поновлення строків».

Також слід зазначити, що Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 29.10.2016 зі справи «Устименко проти України», дійшов до висновку що національні суди, вирішивши поновити пропущений строк оскарження остаточної постанови у справі заявника без наведення відповідних причин та скасувавши постанову суду, порушили принцип правової визначеності та право заявника на справедливий судовий розгляд за пунктом 1 статті 6 Конвенції.

Отже, можливість поновлення судом апеляційної інстанції пропущеного строку не є необмеженою, а вирішення цього питання пов`язується із наявністю поважних причин пропуску строку, які у даному випадку є відсутніми.

Крім того, колегія суддів зазначає, що апелянтом не надано доказів неможливості подання до суду апеляційної скарги у період з 22.02.2026 до 03.03.2026.

Згідно рішень Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі «Пелевін проти України» та від 30.05.2013 у справі «Наталія Михайленко проти України», право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг, оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб те ресурсів суспільства та окремих осіб.

Отже, кожна держава встановлює правила судової процедури, зокрема й процесуальної заборони та обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Доступ до правосуддя здійснюється шляхом точного, послідовного і неухильного дотримання процесуального алгоритму, що передбачений Господарським процесуальним кодексом України.

Наявність права на оскарження не є безумовною підставою для здійснення судового захисту шляхом прийняття апеляційної скарги, поданої з порушенням встановленого процесуальним законом порядку.

Отже, виходячи з наведеного, суд апеляційної інстанції вважає, що апелянтом не наведено жодних обставин та не надано доказів на підтвердження причин пропуску процесуального строку, окрім зазначення дати отримання оскаржуваної ухвали. За таких обставин відсутні підстави вважати, що пропуск строку пов`язаний із непереборними обставинами, які не залежали від скаржника. У зв`язку з цим суд не вбачає підстав для задоволення клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, оскільки апелянтом не наведено та не підтверджено належними доказами причин пропуску такого строку, що унеможливлює визнання їх поважними.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом (ч. 3 ст. 13 ГПК України).

Відповідно до ч. 3 ст. 260 ГПК України апеляційна скарга залишається без руху у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 256 цього кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції із заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.

Отже, судом апеляційної інстанції встановлено, що апеляційна скарга подана без додержання вимог, викладених у ст. ст. 256, 258 ГПК України, а відтак підлягає залишенню без руху на підставі ст. ст. 174, 260 ГПК України, з метою надання стороні (скаржнику) можливості виправити вищенаведені недоліки шляхом подання у строк, визначений даною ухвалою, обґрунтованого клопотання/заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали суду.

Одночасно суд звертає увагу скаржника, що відповідно до ч. 4 ст. 260 ГПК України, якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження будуть визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження у порядку, встановленому статтею 261 цього Кодексу.

Керуючись статтями 174, 234, 256, 258, 259, 260, 261 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Будком" на ухвалу Господарського суду Київської області від 17.02.2026 у справі №911/3762/25 - залишити без руху.

2. Роз`яснити скаржнику, що протягом 10 (десяти) днів з дня отримання даної ухвали про залишення апеляційної скарги без руху, скаржник має право усунути вказані недоліки, надавши суду апеляційної інстанції клопотання/заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення з обґрунтуванням поважності причин пропуску процесуального строку.

3. Всі документи та письмові докази подаються через управління автоматизованого документообігу суду та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду (канцелярію суду) за адресою: 04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 1 А (І поверх) або через систему "Електронний суд".

4. Попередити скаржника, що при неподанні відповідної заяви у встановлений вище строк або у разі, якщо вказані ним підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження будуть визнані неповажними, судом буде відмовлено у відкритті апеляційного провадження у порядку, встановленому статтею 261 Господарського процесуального кодексу України.

5. Копію даної ухвали направити учасникам апеляційного провадження через підсистему "Електронний суд" Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи до їх електронних кабінетів.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та не підлягає оскарженню.

Головуючий суддя В.В. Сулім

Судді А.Г. Майданевич

Б.О. Ткаченко