ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

що не підлягає оскарженню

у справі про неплатоспроможність

30.03.2026м. ДніпроСправа № 904/1307/24

За заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )

про визнання неплатоспроможним

Суддя Соловйова А.Є.

ВСТАНОВИВ:

25.03.2024 ОСОБА_1 звернулась до Господарського суду Дніпропетровської області із заявою про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність на підставі статті 116 Кодексу України з процедур банкрутства.

Ухвалою суду від 19.06.2024 відкрито провадження у справі про неплатоспроможність ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ). Введено процедуру реструктуризації боргів ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ). Введено мораторій на задоволення вимог кредиторів строком на 120 днів, до 17.10.2024. Призначити керуючим реструктуризацією боргів ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) арбітражного керуючого Белінську Наталію Олександрівну (свідоцтво №190 від 12.02.2013, 21050, м. Дніпро, вул. Миколи Оводова, буд. 38, кім. 304). Призначено попереднє засідання суду на 14.08.2024 о 10:00 год.

На виконання ухвали суду від 19.06.2024, господарський суд 21.06.2024 опублікував оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за №73485 від 24.06.2024 про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

30.07.2024 (дата відправлення - 22.07.2024) від Товариства з обмеженою відповідальністю "КОЛЛЕКТ ЦЕНТР" надійшла заява вих. №1-11422 від 22.07.2024 з грошовими вимогами до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) в загальній сумі 111 086,98 грн, з яких: 101 688,98 грн - заборгованості за кредитом, 1342,00 грн - сума сплаченого судового збору у справі №192/1207/23, 2 000,00 грн - витрати на правову допомогу у справі №192/1207/23, 6 056,00грн - судовий збір за подання заяви з грошовими вимогами до боржника.

Ухвалою суду від 14.08.2025 визнано грошові вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "КОЛЛЕКТ ЦЕНТР" () до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) в сумі 6 056,00 грн (судовий збір за подання заяви) - відшкодовуються у повному обсязі до задоволення вимог кредиторів, в сумі 105 030,98 грн (101 688,98 грн - заборгованості за кредитом, 1342,00 грн - сума сплаченого судового збору у справі №192/1207/23, 2 000,00 грн - витрати на правову допомогу у справі №192/1207/23) - 2 черга задоволення вимог кредиторів.

Ухвалою суду від 09.10.2025, залишеною без змін постановою Центрального апеляційного господарського суду у складі колегії суддів Апеляційного господарського суду від 10.04.2025 провадження у справі №904/1307/24 про неплатоспроможність ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) закрито. Припинено повноваження керуючого реструктуризацією боргів ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) арбітражного керуючого Белінської Наталії Олександрівни (свідоцтво №190 від 12.02.2013, 21050, м. Дніпро, вул. Миколи Оводова, буд. 38, кім. 304). Припинено дію мораторію на задоволення вимог кредиторів.

13.03.2026 від Товариства з обмеженою відповідальністю "КОЛЛЕКТ ЦЕНТР" надійшла заява б/н від 13.03.2026 про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 6 056,00 грн судового збору, сплаченого за подання заяви з грошовими вимогами до боржника.

Розглянувши подану ТОВ "КОЛЛЕКТ ЦЕНТР" заяву, судом встановлено, що суть вказаної заяви зводиться до того, що Товариство з обмеженою відповідальністю "КОЛЛЕКТ ЦЕНТР" просить суд видати наказ з метою повернення сплаченого судового збору.

Так, заявник посилається на те, що відповідно до ухвали суду від 02.08.2024 по справі №904/1307/24 визнано вимоги ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» до боржника - фізичної особи ОСОБА_1 в сумі 111 086,98 грн, з яких: 101 688,98 грн - заборгованості за кредитом, 1 342,00 грн - сума сплаченого судового, 2 000,00 грн - витрати на правову допомогу, 6 056,00 грн - судовий збір за подання заяви з грошовими вимогами до боржника в попередньому засіданні.

Відповідно до ч. 1 статті 327 ГПК України виконання судового рішення здійснюється на підставі наказу, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Кредитор зазначив, що відсутність у процесуальних кодексах положень про процесуальну аналогію не є перешкодою для застосування такої аналогії.

Правові підстави для закриття провадження у господарській справі визначені частиною першою статті 231 Глави 8 "Залишення позову без розгляду. Зупинення і закриття провадження у справі" Розділу III "Позовне провадження" ГПК України, згідно якої господарський суд закриває провадження у справі, якщо:

1) спір не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства;

2) відсутній предмет спору;

3) суд встановить обставини, які є підставою для відмови у відкритті провадження у справі відповідно до пунктів 2, 4, 5 частини першої статті 175 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною другою статті 175 цього Кодексу;

4) позивач відмовився від позову і відмову прийнято судом;

5) після відкриття провадження у справі між сторонами укладено угоду про передачу спору на вирішення до міжнародного комерційного арбітражу або третейського суду, якщо тільки суд не визнає, що така угода є недійсною, втратила чинність або не може бути виконана;

6) настала смерть фізичної особи або оголошено її померлою чи припинено юридичну особу, які були однією із сторін у справі, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва;

7) сторони уклали мирову угоду і вона затверджена судом.

Закриття позовного провадження свідчить про те, що спір між сторонами залишається невирішеним, чим, на думку суду, пояснюється обґрунтованість повернення суми судового збору, сплаченого за подання позовної заяви, апеляційної чи касаційної скарги у такій справі. Винятком є закриття провадження у зв`язку з відмовою позивача від позову, що, очевидно, стосується реалізації такою особою відповідного права.

Суд враховує, що за своєю процесуальною формою провадження у справі про банкрутство складається з двох частин. Перша - включає в себе основне провадження, спрямоване на вирішення головного завдання - задоволення грошових вимог кредиторів шляхом застосування спеціальних судових процедур: для юридичних осіб - розпорядження майном, санації і ліквідації; для фізичних - реструктуризації боргів боржника та погашення боргів боржника. Друга частина складається з додаткового або відокремленого від основного процесу провадження. У відокремленому провадженні вирішуються майнові спори, стороною яких є боржник. Завдання такого провадження полягає у збереженні й поповненні активів або конкурсної маси боржника.

Отже, судові рішення у процедурі банкрутства можна поділити на такі групи:

- одна з них стосується не вирішення спорів, а розв`язання специфічних питань, притаманних саме процедурам банкрутства, тобто непозовному провадженню: про відкриття провадження у справі про банкрутство, про припинення дії мораторію щодо майна боржника, про закриття провадження у справі про банкрутство, про затвердження плану санації, про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, про призначення керуючого санацією, ліквідатора тощо. Такі процедурні (процесуальні питання) вирішуються господарським судом шляхом постановлення ухвал;

- друга група стосується виключно вирішення спорів, які розглядаються за позовом сторони, тобто в позовному провадженні. Хоча вони вирішуються тим судом, який відкрив провадження у справі про банкрутство, ці спори не стосуються непозовного провадження, яке врегульоване КУзПБ, а тому регламентуються правилами про позовне провадження, встановленими ГПК України. Розгляд таких спорів по суті судом першої інстанції закінчується ухваленням рішення суду (абзац 3 частини другої статті 7 КУзПБ).

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.02.2020 у справі № 918/335/17.

Враховуючи наведені норми та мотиви, суд вважає, що повернення за клопотанням особи судового збору здійснюється на підставі пункту 5 частини першої статті 7 Закону України "Про судовий збір" у разі закриття позовного провадження у господарській справі, у тому числі позовного провадження у межах справи про банкрутство/неплатоспроможність, однак за винятком, якщо таке провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом.

Основне (непозовне) провадження у справі про банкрутство/неплатоспроможність характеризується специфічністю завдань, особливим способом захисту прав кредиторів, особливостями процедури, суб`єктивних прав учасників, стадій та інших елементів, які є відмінними від позовного провадження.

Суд звертає увагу, що положеннями Книги четвертої Кодексу України з процедур банкрутства визначено окремі підстави для закриття провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи.

Такі підстави визначені частиною сьомою статті 123, частиною одинадцятою статті 126, частиною третьою статті 128, пунктом 1 частини третьої статті 129, частиною першою статті 134 Кодексу України з процедур банкрутства.

Так, відповідно до частини сьомої статті 123 КУзПБ суд приймає рішення про закриття провадження у справі за клопотанням зборів кредиторів, сторони у справі або з власної ініціативи, якщо:

1) боржником у декларації про майновий стан зазначена неповна та/або недостовірна інформація про майно, доходи та витрати боржника та членів його сім`ї, якщо боржник упродовж семи днів після отримання звіту керуючого реструктуризацією про результати перевірки такої декларації не надав суду виправлену декларацію про майновий стан з повною та достовірною інформацією щодо майна, доходів та витрат боржника та членів його сім`ї;

2) майно членів сім`ї боржника було придбано за кошти боржника та/або зареєстровано на іншого члена сім`ї з метою ухилення боржника від погашення боргу перед кредиторами;

3) судовим рішенням, що набрало законної сили та не було скасоване, боржник був притягнутий до адміністративної або кримінальної відповідальності за неправомірні дії, пов`язані з неплатоспроможністю.

Зі змісту зазначених норм вбачається, що закриття провадження у справі про неплатоспроможність на підставі частини сьомої статті 123 КУзПБ є наслідком недобросовісних процесуальних дій/поведінки боржника у реалізації ним права на відновлення своєї платоспроможності шляхом здійснення відповідної судової процедури.

Під час здійснення процедури банкрутства/неплатоспроможності ухвалюються судові рішення, поіменовані ухвалами, які за своєю правовою природою є рішеннями суду в розумінні статті 233 ГПК України, що ухвалюються у звичайному позовному провадженні, оскільки мають ознаки розгляду по суті заявлених вимог.

До таких судових рішень у процедурі банкрутства належать, зокрема, ухвали за результатами розгляду вимог конкурсних кредиторів (частина шоста статті 45 КУзПБ), ухвали, прийняті за результатами попереднього засідання (частина друга статті 47 КУзПБ), ухвали за результатами розгляду вимог поточних кредиторів, заявлених після офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом (частина четверта статті 60 КУзПБ).

Оскільки чинним законодавством не визначено, що закриття провадження у справі про банкрутство/неплатоспроможність без здійснення мети та завдань такого провадження має наслідком визнання нечинними усіх попередніх судових рішень у такій справі, зокрема ухвалених за результатом розгляду заяв у непозовному провадженні, тому правові підстави для повернення судового збору, сплаченого за подання вказаних заяв, відсутні.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 17 травня 2023 року у справі № 926/3886-б/21.

Крім того, повернення сплаченого судового збору кредитору, який звернувся із заявою з грошовими вимогами до боржника після оголошення про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність і вимоги такого кредитора розглянуті судом по суті, в разі закриття провадження у справі про неплатоспроможність, згідно ст. 7 Закону України «Про судовий збір» не передбачено.

Також, Верховний Суд у складі судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду у постанові від 04.10.2023 по справі №910/8316/20 зауважив, що належними способами захисту для стягнення боргу з боржника є наказне чи позовне провадження, тоді як заява про визнання кредитором є заявою, що має наслідком визнання чи відхилення грошових вимог до боржника, а не стягнення з боржника заборгованості. Ухвала про визнання вимог кредитора не є підставою для видачі судового наказу та подальшого стягнення боргу у виконавчому провадженні.

Заява кредитора з грошовими вимогами до боржника має іншу правову природу. Наслідком задоволення позовної заяви є видача виконавчого документа та стягнення заборгованості у порядку примусового виконання судового рішення, в той час як наслідком задоволення судом заяви кредитора є лише визнання кредиторських вимог до боржника у справі про банкрутство або неплатоспроможність.

Враховуючи викладене, суд не вбачає підстав для застосування аналогії права у даних правовідносинах та відповідно для видачі судового наказу про стягнення з боржника судового збору.

Керуючись ст.ст. 2, 3, 234-235 Господарського процесуального кодексу України, ст.ст. 2, 128 Кодексу України з процедур банкрутства, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "КОЛЛЕКТ ЦЕНТР" б/н від 13.03.2026 про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 6 056,00 грн судового збору, сплаченого за подання заяви з грошовими вимогами до боржника у справі №904/1307/24 - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її прийняття - 30.03.2026 та не підлягає оскарженню.

Суддя А.Є. Соловйова