ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"23" березня 2026 р. Cправа № 902/67/26

Господарський суд Вінницької області у складі головуючого судді Виноградського О. Є., за участю секретаря судового засідання Ганкіної А. Л., за участю:

представника позивача адвоката Покотило В. М.,

представник відповідача не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в місті Вінниці, в приміщенні Господарського суду Вінницької області справу № 902/67/26

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Христинівське ХПП» (Автодорога Стрий-Тернопіль-Кіровоград-Знам`янка, 412 км+308 М, будинок б/н, смт. Вороновиця, Вінницькій район, Вінницька область, 23252, ідентифікаційний код юридичної особи: 36299535)

до: Селянського фермерського господарства «Струмок.» (місцезнаходження: вул. Ігоря Гаврилюка, буд. 35, смт. Томашпіль, Тульчинській район, Вінницька область, 24200, ідентифікаційний код юридичної особи: 32716517)

про стягнення 786365,97 грн

У С Т А Н О В И В :

23.01.2026 Товариство з обмеженою відповідальністю «Христинівське ХПП» звернулось до Господарського суду Вінницької області з позовом до Селянського фермерського господарства «Струмок.» про стягнення пені в розмірі 581 343,92 грн, інфляційного нарахування в розмірі 131 285,22 грн, трьох процентів річних в розмірі 73 736,83 грн.

В обґрунтування позову позивач посилається на порушення відповідачем умов договору № 2602/20 купівлі-продажу укладеного 26.02.2025 між сторонами справи.

Зокрема, як стверджує позивач, відповідач лише частково здійснив поставку товару (пшениці) за вказаним договором на загальну суму 1 506 407,40 грн.

Починаючи з 15.03.2025, відповідач не виконав належним чином зобов`язання з поставки товару згідно договору, а саме недопоставив пшеницю на загальну суму 2 873 591,80 грн.

Після звернення позивач до суду, відповідач частково погасив основну заборгованість в сумі 100 000 грн і станом «на сьогодні» у відповідача перед позивачем наявна заборгованість за Договором купівлі-продажу № 2602/20 від 26.02.2025 у розмірі 2 823 591,64 грн.

Свої вимоги позивач обґрунтовує посиланням на положення пункту 6.1. та 6.7. Договору купівлі-продажу та статтями 525, 526, 530, 549, 625 та 655 ЦК України.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.01.2026 справа розподілена судді Виноградському О. Є.

Ухвалою судді Господарського суду Вінницької області від 28.01.2026 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, постановлено розглядати справу за правилами загального позовного провадження та встановлено учасникам справи строки для подання заяв по суті справи. Підготовче засідання у справі призначено на 23.02.2026 о 12:00 год.

29.01.2026 позивач та відповідач отримали, надіслану їм через підсистему «Електронний суд» Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, ухвалу про відкриття провадження у справі, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа (а.с.39 т.1).

Протягом призначеного ухвалою судді Господарського суду Вінницької області строку, відповідач не скористався своїм правом та не подав до суду відзив на позовну заяву, а отже суд, відповідно до частин дев`ятої статті 165 ГПК України вирішує справу за наявними матеріалами.

18.02.2026 від позивача до суду надійшла заява про збільшення розміру позовних вимог (а.с.46, 47 т.1).

В заяві позивач, посилаючись на пункт другий частини другої статті 46 ГПК України просить стягнути з відповідача на користь позивача пеню в розмірі 651 430,88 (шістсот п`ятдесят одна тисяча чотириста тридцять гривень 88 копійок) гривень; інфляційне нарахування в розмірі 151'050,36 (сто п`ятдесят одна тисяча п`ятдесят гривень 36 копійок) гривень; три проценти річних в розмірі 80 699,11 (вісімдесят тисяч шістсот дев`яносто дев`ять гривень 11 копійок) гривень.

Також позивач просить стягнути з відповідача на користь позивача 13 247,71 гривень судового збору та 30 000,00 гривень витрат на професійну правничу допомогу.

23.02.2026 в підготовчому засіданні суд постановив ухвали, занесені до протоколу судового засідання, про прийняття до розгляду заяву позивач про збільшення розміру позовних вимог від 18.02.2026, закриття підготовчого провадження та призначення справи до слухання по суті на 23.03.2026 об 11 год 30 хв.

27.02.2026 позивач та відповідач отримали, надіслану їм через підсистему «Електронний суд» Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, ухвалу про місце, дату та час проведення судового засідання з розгляду справи по суті, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа (а.с.52 т.1).

В судове засідання з`явився представник позивача.

Відповідач належним чином повідомлений про місце, дату та час розгляду справи в судове засідання не з`явився та свого представника не направив.

Статтею 202 Господарського процесуального кодексу України визначені наслідки неявки в судове засідання учасника справи. Зокрема, згідно із частиною третьою статті 202 Господарського процесуального кодексу України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі, неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки; повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки. При цьому, суд зазначає, що відповідно до частини четвертої статті 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

У судовому засіданні представник позивача позов підтримав.

За наслідками розгляду справи, у судовому засіданні після судових дебатів суд оголосив про перехід до стадії ухвалення рішення та час його проголошення в цьому судовому засіданні.

Після ухвалення судом рішення, у судовому засіданні, 23.03.2026, оголошено вступну та резолютивну частину рішення, яка долучена до матеріалів справи.

Заслухавши пояснення представника позивача, оцінивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, суд установив.

26.02.2025 позивач та відповідач уклали Договір № 2602/20 купівлі-продажу (далі за текстом «Договір») (а.с. 8, 9 т. 1).

Відповідно до пункту 1.1. Договору на умовах і в порядку, передбаченими цим Договором, Продавець зобов`язується передати у власність покупця товар, а Покупець зобов`язується прийняти цей товар і своєчасно здійснити його оплату.

Згідно пункту 1.2. Договору найменування, кількість, ціна вказується у рахунках-фактурах та/або видаткових накладних до цього Договору, які є його невід`ємною частиною.

Найменування товару Пшениця (код УКТЗЕД ) (пункт 2.1. Договору).

Товар поставляється партіями. Партією вважається кількість Товару, відвантаженого за одною видатковою накладною. (пункт 2.1. Договору).

Загальна кількість товару, що поставляється по цьому Договору, визначається на підставі сумарної вартості товару, зазначеної у видаткових накладних, згідно яких здійснюється поставка Товару протягом терміну його дії (пункт 2.2. договору).

В пункті 3.2. Договору сторони визначили, що строки передачі Покупцю товару в термін до 10 календарних днів.

Відповідно до пункту 3.3. Договору датою поставки Товару є дата передачі товару Покупцю. Підтвердженням факту отримання Товару є підпис уповноваженого представника Покупця на товарно-транспортній та/або видаткової накладних, завірена печаткою покупця (за наявності). Постачальник не перевіряє справжність підписів на товарно-транспортній та видатковій накладних. Поставлення підпису вважається належною особою, якщо вона завірена печаткою Покупця.

Згідно пункту 3.4. Договору в разі недопоставки товару Продавця, останній зобов`язаний повернути кошти за непоставлений, але оплачений товар протягом 3-х днів з дня письмової вимоги Покупця.

Сторони в пункті 4.4. Договору встановили, що Покупець здійснює 86 % оплати за товар в українських гривнях шляхом переведення на розрахунковий рахунок Продавця протягом трьох робочих днів з моменту отримання рахунку на оплату поставленого Товару.

Кінцева оплата 14 % за відповідну партію поставленого Товару здійснюється протягом 3 (трьох) робочих днів з моменту реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних відповідно до першої події у встановленому законом порядку (пункт 4.5. Договору).

Відповідно до пункту 6.7. договору у разі непоставки або несвоєчасної поставки товару за Договором Продавець також несе відповідальність шляхом сплати пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми невиконаного Продавцем зобов`язання за кожний день прострочення, а за прострочення зобов`язання щодо поставки товару понад 10 днів Продавець, окрім договірної санкції, сплачує також штраф у розмірі 50 % від суми що визначена п. 4.2. Договору.

Згідно пункту 7.1. Договору, Договір набуває чинності з моменту підписання його Сторонами і діє до 01 липня 2025 року, а в частині зобов`язань за Договором, які є невиконаними на вказану дату, - до повного виконання Сторонами цих зобов`язань за Договором.

Оплата товару за Договором здійснена позивачем на загальну суму 4 379 999,20 грн згідно платіжної інструкції № 3291 від 26.02.2025 на суму 554 999,20 грн (а.с.10 т.) та платіжної інструкції № 312 від 04.03.2025 на суму 3 825 000,00 грн (а.с.11 т.1).

Поставка товару позивачем відповідачу підтверджується:

- видатковою накладною № 26021 від 26.02.2025 на загальну суму 295 470,67 грн, в тому числі ПДВ;

- видатковою накладною № 27021 від 27.02.2025 на загальну суму 293 293,73 грн, в тому числі ПДВ;

- видатковою накладною № 04031 від 04.03.2025 на загальну суму 917 643,00 грн, в тому числі ПДВ.

Загальна вартість поставленого позивачем відповідачу товару складає 1 506 407,40 грн.

13.05.2025 позивач надіслав відповідачу Претензію за № 1205/1 від 12.05.2025 щодо невиконання умов договору на суму 2 873 591,80 грн. (а.с. 13, 14 т.1)

У вказаній претензії позивач у зв`язку з порушенням відповідачем зобов`язань згідно Договору вимагає здійснити в термін до 20 травня 2025 року повернення сплачених ТОВ «Христинівське ХПП» коштів за неотриманий товар.

На підтвердження надіслання претензії позивач надав суду копію фіскального чеку та опису вкладення № 867 (а.с.14, 15 т.1).

Відповідно до частини четвертої статті 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

02.10.2025 Господарський суд Вінницької області ухвалив Рішення у справі № 902/719/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Христинівське ХПП» до Селянського фермерського господарства «Струмок.» про задоволення позову. Рішенням стягнуто з Селянського фермерського господарства «СТРУМОК.» (вул. Ігоря Гаврилюка, буд. 35, смт. Томашпіль, Тульчинський район, Вінницька область, 24200, код - 32716517) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Христинівське ХПП» (Автодорога Стрий-Тернопіль-Кіровоград-Знам`янка, 412км+308м, буд б/н, смт. Вороновиця, Вінницький район, Вінницька область, 23252, код - 36299535) 2 823 591,64 грн - заборгованості за Договором купівлі-продажу № 2602/20 від 26.02.2025 року, 180 603,28 грн - пені, 499 319,91 грн - штрафу, 60 584,98 грн - судових витрат зі сплати судового збору.

05.02.2026 на виконання рішення суду видано наказ.

Рішенням Господарського суду Вінницької області від 02.10.2025 у справі № 902/719/25 встановлені наступні обставини.

«З урахуванням встановлених обставин суд доходить висновку про наявність факту порушення відповідачем прав позивача, за захистом яких останній звернувся, позаяк матеріалами справи підтверджено факт оплати товару позивачем та часткову непоставку оплаченого товару зі сторони відповідача.

Виходячи з викладеного, суд вважає вимогу позивача про стягнення з відповідача 2 873 591,80 грн основного боргу за Договором купівлі-продажу № 2602/20 від 26.02.2025 року правомірною та обґрунтованою».

Отже, Рішенням Господарського суду Вінницької області від 02.10.2025 у справі № 902/719/25 підтверджено існування між Товариством з обмеженою відповідальністю «Христинівське ХПП» та Селянським фермерським господарством «Струмок.» грошового зобов`язання зумовленого невиконанням відповідачем умов укладеного між сторонами Договору купівлі-продажу № 2602/20 від 26.02.2025 в розмірі 2 823 591,64 грн.

Докази про оплату відповідачем основного боргу за Договором купівлі-продажу № 2602/20 від 26.02.2025 року в розмірі 2 823 591,64 грн в справі відсутні.

Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (частина перша статті 523 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно частини першої статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (частина перша статті 525 ЦК України).

Відповідно до статті 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Кожна зі сторін у зобов`язанні має право вимагати доказів того, що обов`язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред`явлення такої вимоги.

Згідно частини першої статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною першою статті 612 ЦК України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності (частина перша статті 546 ЦК України).

Щодо розміру пені

За приписами частин першої та третьої статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до пункту 6.7. договору у разі непоставки або несвоєчасної поставки товару за Договором Продавець також несе відповідальність шляхом сплати пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми невиконаного Продавцем зобов`язання за кожний день прострочення, а за прострочення зобов`язання щодо поставки товару понад 10 днів Продавець, окрім договірної санкції, сплачує також штраф у розмірі 50 % від суми що визначена п. 4.2. Договору.

Здійснивши власний розрахунок пені за порушення зобов`язання відповідача щодо часткової непоставки поставки товару за допомогою «Калькулятора підрахунку заборгованості та штрафних санкцій LIGA360» суд встановив, що розмір пені заявлений до стягнення 651 430,88 грн відповідає приписам частини першої статті 549 ЦК України та положенням підпункту 6.7. Договору.

Щодо зменшення розміру пені

Загальний розмір пені заявлений до стягненням позивачем становить 651 430,88 грн.

Згідно частини третьої статті 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Індивідуальний характер підстав, якими у конкретних правовідносинах обумовлюється зменшення судом розміру неустойки (що підлягає стягненню за порушення зобов`язання), а також дискреційний характер визначення судом розміру, до якого суд її зменшує, зумовлюють висновок про відсутність універсального максимального і мінімального розміру неустойки, на який її може бути зменшено, що водночас вимагає, щоб цей розмір відповідав принципам верховенства права.

У цьому висновку суд звертається до правової позиції, що викладена в Постанові Верховного суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 19.01.2024 у справі № 911/2269/22

Приймаючи рішення про зменшення розміру пені, суд взяв до уваги такі обставини:

- ступінь виконання відповідачем основного зобов`язання з поставки товару на рівні 34,39% від суми перерахованої передплати;

- позивачем не наведено розмір збитків, завданих невиконанням зобов`язань відповідачем;

- покладення надмірного фінансового тягаря на відповідача може призвести до погіршення його матеріального становища, що може мати наслідком його неплатоспроможність

Отже, з урахуванням недопущення зловживання правом, у відповідності до засад добросовісності, справедливості, пропорційності та розсудливості, наявні достатні правові підстави для зменшення розміру пені на 50 % від правомірно заявленої позивачем суми (651 430,88 грн.) і таким чином стягненню підлягає 325 715,44 грн.

Щодо розміру інфляційних втрат

Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

При визначенні періоду нарахування інфляційних втрат суд враховує положення пункту 3.4. Договору, відповідно до якого в разі недопоставки товару Продавця, останній зобов`язаний повернути кошти за непоставлений, але оплачений товар протягом 3-х днів з дня письмової вимоги Покупця.

Враховуючи вимогу позивача, висловлену в претензії від № 1205/1 від 12.05.2025 (а.с. 13, 14 т.1) та заяву про збільшення розміру позовних вимог (а.с.46, 47 т.1) період нарахування інфляційних втрат 21.05.2025 по 01.02.2026.

При перевірці правильності нарахування позивачем суми, на яку збільшилась заборгованість внаслідок інфляційних процесів, суд враховує висновки щодо застосування статті 625 ЦК України, викладену у постановах Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 26.06.2020 у справі № 905/21/19 та від 20.11.2020 у справі № 910/13071/19, згідно з якими при розрахунку інфляційних втрат у зв`язку із простроченням боржником виконання грошового зобов`язання до цивільних відносин, за аналогією закону, підлягають застосуванню норми Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» та приписи Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1078 від 17.07.2003 (далі - Постанова КМУ №1078) та Методики розрахунку базового індексу споживчих цін, затвердженої наказом Державного комітету статистики України № 265 від 27.07.2007.

Порядок індексації грошових коштів для цілей застосування статті 625 ЦК України визначається із застосуванням індексу споживчих цін (індексу інфляції) за офіційними даними Державного комітету статистики України у відповідний місяць прострочення боржника, як результат множення грошового доходу на величину приросту споживчих цін за певний період, поділену на 100 відсотків (абзац 5 пункт 4 постанови КМУ № 1078).

Сума боргу, внесена за період з 1 до 15 числа включно відповідного місяця, індексується за період з урахуванням цього місяця, а якщо суму внесено з 16 до 31 числа місяця, то розрахунок починається з наступного місяця. За аналогією, якщо погашення заборгованості відбулося з 1 по 15 число включно відповідного місяця - інфляційна складова розраховується без урахування цього місяця, а якщо з 16 до 31 числа місяця - інфляційна складова розраховується з урахуванням цього місяця.

Методику розрахунку інфляційних втрат за неповний місяць прострочення виконання грошового зобов`язання доцільно відобразити, виходячи з математичного підходу до округлення днів у календарному місяці, упродовж якого мало місце прострочення, а саме:

- час прострочення у неповному місяці більше півмісяця (> 15 днів) = 1 (один) місяць, тому за такий неповний місяць нараховується індекс інфляції на суму боргу;

- час прострочення у неповному місяці менше або дорівнює половині місяця (від 1, включно з 15 днями) = 0 (нуль), тому за такий неповний місяць інфляційна складова боргу не враховується.

Позивач заявив про стягнення інфляційних збитків з дати набуття законної сили рішенням Господарського суду Вінницької області у справі № 902/1254/22 - 05.04.2023 по дату звернення до суду - 25.06.2025.

Здійснивши власний розрахунок правильності нарахування заявленої суми на яку збільшилась заборгованість внаслідок інфляційних процесів, суд дійшов висновку, розмір інфляційнийх втрат за період за період з 21.05.2025 по 01.02.2026 складає 88 457,11 грн., в тому числі:

- інфляційні втрати на кошти, які не повернув відповідач відповідно до пункту 4.4. Договору в сумі 2 873591,80 грн за період з 21.05.2025 по 25.06.2025 складають 22 988,73 грн;

- інфляційні втрати на кошти, які не повернув відповідач відповідно до пункту 4.4. Договору в сумі 2 853591,80 грн за період з 26.06.2025 по 18.09.2025 складають 2 876,39 грн;

- інфляційні втрати на кошти, які не повернув відповідач відповідно до пункту 4.4. Договору в сумі 2 823591,80 грн за період з 19.09.2025 по 01.02.2026 складають 62 591,99 грн.

Отже стягненню підлягають інфляційні втрати в розмірі 88 457,11 грн. Вимоги в частині стягнення інфляційних втрат в розмірі 62593,25 грн. задоволенню не підлягають.

Щодо розміру трьох процентів річних

Як вже зазначалось боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

При перевірці правомірності визначення позивачем періоду у часі, протягом якого нараховані проценти, суд враховує викладені вище висновки відносно дати, з якої відповідач вважається таким, що прострочив виконання своїх зобов`язання.

Здійснивши власний розрахунок правильності нарахування заявленої суми 3 % річних, суд дійшов висновку, розмір 3% річних за період за період з 21.05.2025 по 22.02.2026 складає 64 874,67 грн., в тому числі:

- 3% річних на кошти, які не повернув відповідач відповідно до пункту 4.4. Договору в сумі 2 873 591,80 грн за період з 21.05.2025 по 25.06.2025 складають 8 502,68 грн;

- 3% на кошти, які не повернув відповідач відповідно до пункту 4.4. Договору в сумі 2 853 591,80 грн за період з 26.06.2025 по 18.09.2025 складають 19 936,05 грн;

- 3% на кошти, які не повернув відповідач відповідно до пункту 4.4. Договору в сумі 2 823 591,80 грн за період з 19.09.2025 по 01.02.2026 складають 36 435,94 грн.

Отже стягненню підлягають 3 % в розмірі 64 874,67 грн. Вимоги в частині стягнення 3% річних в розмірі 15 824,44 грн задоволенню не підлягають.

Завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави (частина перша статті 2 ГПК України).

Відповідно до частини третьої статті 13 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до частини першої статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Проаналізувавши вищевказані норми права, оцінивши належність, допустимість та достовірність кожного окремого доказу, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності суд дійшов висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Христинівське ХПП» до Селянського фермерського господарства «Струмок.» підлягають частковому задоволенню.

Щодо судових витрат

Відповідно до пункту другого частини першої статті 129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 13 247,71 грн, згідно платіжної інструкції № 118 від 22.01.2026 (а.с.6 т.1) та платіжної інструкції № 206 від 17.02.2026 (а.с. 48 т.1).

Відповідно до положень пункту першого частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру ставка судового збору встановлюються у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно частини третьої статті 4 Закону України «Про судовий збір» при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Розмір позовних вимог складає 883 180,35 грн. З урахуванням наведених положень Закону України «Про судовий збір» позивач повинен сплатити судовий збір в розмірі 10 598,16 грн, натомість сплатив 13 247,71 грн.

Отже відповідачем сплачено судовий збір на 2 649,55 грн більше ніж передбачено законом.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

За відсутності клопотання про повернення надмірно сплаченого судового збору, таке питання судом не вирішується.

З огляду на часткове задоволення позову, відповідно до вимог статті 129 Господарського процесуального кодексу України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати зі сплати судового збору в розмірі 9 657,04 грн, інша частина витрат із сплати судового збору в розмірі 941,12 грн покладається на позивача.

Також, суд враховує, що судовий збір у разі зменшення судом розміру неустойки на підставі частини третьої статті 551 ЦК України покладається на відповідача повністю без урахування зменшення неустойки, оскільки таке зменшення не є наслідком необґрунтованості позовних вимог в цій частині, а виключно застосування судом свого права на таке зменшення

Аналогічна правова позиція викладена також у постановах Верховного Суду від 03.04.2018 у справі № 902/339/16, від 04.05.2018 у справі № 917/1068/17, від 05.04.2018 у справі № 917/1006/16.

Керуючись статтями 74, 76 80, 129, 233, 236-242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд Вінницької області,

У Х В А Л И В :

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Христинівське ХПП» до Селянського фермерського господарства «Струмок.» задовольнити частково.

2. Стягнути з Селянського фермерського господарства «Струмок.» (місцезнаходження: вул. Ігоря, Гаврилюка, буд. 35, смт. Томашпіль, Тульчинській район, Вінницька область, 24200, ідентифікаційний код юридичної особи: 32716517) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Христинівське ХПП» (Автодорога Стрий-Тернопіль-Кіровоград-Знам`янка, 412 км+308 М, будинок б/н, смт. Вороновиця, Вінницькій район, Вінницька область, 23252, ідентифікаційний код юридичної особи: 36299535) пеню в розмірі 325 715,44 (триста двадцять п`ять тисяч сімсот п`ятнадцять гривень сорок чотири копійки) грн, інфляційне нарахування в розмірі 88 457,11 (вісімдесят вісім тисяч чотириста п`ятдесят сім гривень одинадцять копійок) грн та 3 % річних в розмірі 64 874,67 (шістдесят чотири тисячі вісімсот сімдесят чотири гривні шістдесят сім копійок) грн.

3. В іншій частині позову відмовити.

4. Стягнути з Селянського фермерського господарства «Струмок.» (місцезнаходження: вул. Ігоря, Гаврилюка, буд. 35, смт. Томашпіль, Тульчинській район, Вінницька область, 24200, ідентифікаційний код юридичної особи: 32716517) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Христинівське ХПП» (Автодорога Стрий-Тернопіль-Кіровоград-Знам`янка, 412 км+308 М, будинок б/н, смт. Вороновиця, Вінницькій район, Вінницька область, 23252, ідентифікаційний код юридичної особи: 36299535) витрати зі сплати судового збору в розмірі 9 657,04 (дев`ять тисяч шістсот п`ятдесят сім гривень чотири копійки) грн.

5. Витрати зі сплати судового збору в розмірі 941,12 грн покласти на Товариство з обмеженою відповідальністю «Христинівське ХПП».

6. Видати накази після набрання рішенням законної сили.

7. Відповідно до статті 241 Господарського процесуального кодексу України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

8. Згідно частини першої статті 256 Господарського процесуального кодексу України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення суду або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

9. Примірник рішення надіслати учасникам справи до електронних кабінетів у підсистемі (модулі) ЄСІТС.

Повне рішення складено 02 квітня 2026 р.

Суддя Олег ВИНОГРАДСЬКИЙ

віддрук. прим.:

1 - до справи