ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"26" березня 2026 р. м. Рівне Справа №918/428/25

Господарський суд Рівненської області у складі головуючого судді Пашкевич І.О., за участю секретаря судового засідання Ярощук О.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву Фізичної особи-підприємця Пластунова Дмитра Миколайовича про перегляд судового рішення від 22.07.2025 за нововиявленими обставинами у справі

за позовом керівника Рівненської окружної прокуратури (33000, м. Рівне, вул. Гарна, 29, код ЄДРПОУ ) в інтересах держави

в особі Рівненської міської ради (33028, вул. Соборна, 12А, м. Рівне, )

до Фізичної особи-підприємця Пластунова Дмитра Миколайовича ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 )

про стягнення 259 348 грн 17 коп.

у судове засідання з`явилися:

- від прокуратури: Немкович Ігор Іванович;

- від позивача: Кунаш Тетяна Володимирівна;

- відповідач: Пластунов Дмитро Миколайович;

- від відповідача: Собчук Микола Володимирович

ВСТАНОВИВ:

14 травня 2025 року через підсистему "Електронний суд" ЄСІТС до Господарського суду Рівненської області надійшов позов керівника Рівненської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Рівненської міської ради до Фізичної особи-підприємця Пластунова Дмитра Миколайовича про стягнення 259 348 грн 17 коп.

Ухвалою від 19.05.2025 (з урахуванням ухвали від 01.07.2025 про виправлення описки) прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі № 918/428/25. Постановлено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Рішенням від 22.07.2025 позов задоволено. Ухвалено стягнути із Фізичної особи-підприємця Пластунова Дмитра Миколайовича на користь Рівненської міської ради в дохід місцевого бюджету Рівненської міської територіальної громади грошові кошти у сумі 259 348 грн 17 коп. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Пластунова Дмитра Миколайовича на користь Рівненської обласної прокуратури судовий збір за подання до суду даної позовної заяви у розмірі 3 112 грн 18 коп.

Ухвалюючи рішення від 22.07.2025 і надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходив з того, Пластунов Дмитро Миколайович у липні 2020 року розпочав будівництво житлового будинку на вул. Павлюченка 42г у м. Рівному (на даний час - вул. Назара Небожицького) та ввів об`єкт в експлуатацію у лютому 2021 року, при цьому не звертався до органу місцевого самоврядування для визначення розміру пайової участі та не сплатив її. Діяльність Пластунова Дмитра Миколайовича, пов`язана з залученням інвестицій для будівництва житлового будинку та квартир у ньому, має ознаки підприємницької діяльності, незалежно від наявності відповідного КВЕД у ФОП Пластунова Дмитра Миколайовича. Таким чином, оскільки діяльність Пластунова Дмитра Миколайовича із залучення інвестицій та передача квартир інвесторам є господарською діяльністю, що фактично є постачанням житла, отже Пластунов Дмитро Миколайович виступає у спірних правовідносинах як суб`єкт господарювання. Прикінцеві та перехідні положення Закону №132-IX встановили спеціальний обов`язок для об`єктів, будівництво яких розпочато у 2020 році, - звернутися протягом 10 днів після початку будівництва за визначенням пайової участі та сплатити її до введення об`єкта в експлуатацію. Судом було встановлено, що ФОП Пластунов Дмитро Миколайович не виконав покладений на нього законом обов`язок, не подав заяву про визначення пайової участі і не сплатив відповідні кошти до бюджету. Суд кваліфікував такі дії як безпідставне збереження коштів (ст. 1212 ЦК України), оскільки відповідач зберіг у себе кошти, які мав обов`язково сплатити до місцевого бюджету. При цьому суд врахувавши усталену практику Верховного Суду, серед іншого відхилив доводи відповідача про відсутність обов`язку сплати у 2021 році, зазначивши, що декларація про готовність об`єкта не є джерелом права і не звільняє від обов`язку виконання вимог закону, якщо об`єкт підпадає під дію триваючих правовідносин; Закон про Державний бюджет не регулює пайову участь, адже пайова участь - це не норма бюджетного закону, а елемент містобудівного законодавства, яке регулює відносини забудовника і органу місцевого самоврядування; обов`язок визначається саме Законом №132-IX, а не Законом про бюджет; пайова участь не була повністю скасована, а діяла для "перехідних" об`єктів, зокрема тих, що розпочаті у 2020 році.

Не погодившись із ухваленим рішенням, відповідач звернувся із апеляційною скаргою, в якій просив скасувати повністю рішення Господарського суду Рівненської області від 22.07.2025 у справі № 918/428/25 та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову.

В обґрунтування апеляційної скарги ФОП Пластунов Дмитро Миколайович серед іншого вказував, що ні норми Бюджетного кодексу України, ні Закон України «Про Державний бюджет на 2021 рік» не містять положень, які б зобов`язували забудовників сплачувати пайову участь у 2021 році. Скаржник акцентував увагу, що на його переконання реєстрація декларації про готовність об`єкта до експлуатації у 2021 році (СС1) підтверджує відсутність правових підстав для нарахування та сплати пайової участі, відповідно, у нього не виникло обов`язку сплачувати такі кошти до місцевого бюджету.

Супровідним листом № 918/428/25/1059/25 від 15.09.2025 матеріали справи № 918/428/25 направлено до Північно-західного апеляційного господарського суду.

Постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 15.12.2025 апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Пластунова Дмитра Миколайовича на рішення від 22.07.2025 у справі № 918/428/25 залишено без задоволення. Рішення Господарського суду Рівненської області від 22.07.25 у справі № 918/428/25 залишено без змін.

При цьому як видно із постанови Північно-західного апеляційного господарського суду від 15.12.2025 судом встановлено, що оскільки порядок сплати коштів пайової участі у 2020 році регулювався п. 2 Прикінцевих те перехідних положень Закону № 132-IX, а будівництво об`єкту розпочато у липні 2020 року, у відповідача виник обов`язок упродовж 10 днів з 30.07.2020 (реєстрації повідомлення про початок виконання будівельних робіт) звернутись до органу місцевого самоврядування із заявою про визначення розміру пайової участі щодо об`єкта будівництва та після отримання розрахунку пайової участі щодо об`єкта будівництва сплатити її до прийняття відповідного об`єкта будівництва в експлуатацію. Однак, усупереч зазначеним вимогам законодавства, відповідач у зазначений період і в подальшому до введення об`єкту в експлуатацію із заявою про визначення розміру пайової участі щодо об`єкта будівництва до Рівненської міської ради не звертався.

Щодо тверджень скаржника, зазначених як у суді першої, так і в суді апеляційної інстанції, що у п. 22 Декларації про готовність зазначено, що чинним законодавством у 2021 році визначення розміру та сплати пайової участі до відповідного бюджету коштів для створення і розвитку інфраструктури населеного пункту не передбачено, а ст. 40 скасовано, і що Додаток № 1 до Закону України "Про Державний бюджет на 2021 рік" не містить обов`язку сплати у 2021 році замовниками будівництва коштів на пайову участь згідно з Законом № 132-ІХ, - суд апеляційної інстанції вказав таке.

Декларація про готовність об`єкта до експлуатації не є джерелом права і не звільняє від обов`язку виконання вимог закону, якщо об`єкт підпадає під дію триваючих правовідносин. Закон України "Про Державний бюджет на 2021 рік" не регулює обов`язок щодо пайової участі. Пайова участь - це не норма бюджетного закону, а елемент містобудівного законодавства, яке регулює відносини забудовника і органу місцевого самоврядування. Її обов`язок визначається Законом №132-IX, а не Законом про бюджет.

Пайова участь не була повністю скасована з 01.01.2020 для всіх об`єктів, адже Закон № 132-IX не скасував обов`язок для тих забудовників, які підпадають під дію Прикінцевих та перехідних положень. Посилання відповідача на виключення ст. 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" як на повне скасування обов`язку зі сплати пайової участі є декларативним, позаяк "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 132-ІХ, передбачали обов`язок замовника будівництва щодо звернення у 2020 році до відповідного органу місцевого самоврядування із заявою про визначення розміру пайової участі щодо об`єктів, будівництво яких розпочате у 2020 році.

Таким чином, доводи скаржника в цій частині спростовуються наведеним вище, а тому не були взяті до уваги судом апеляційної інстанції.

Постанова Північно-західного апеляційного господарського суду від 15.12.2025 набрала законної сили з дня її прийняття 15.12.2025 та не підлягає касаційному оскарженню.

18 грудня 2025 року матеріали справи повернулися до Господарського суду Рівненської області.

04 березня 2026 року на поштову адресу Господарського суду Рівненської області надійшла заява Фізичної особи-підприємця Пластунова Дмитра Миколайовича про перегляд рішення від 22.07.2025 за нововиявленими обставинами, в якій заявник серед іншого просить суд викликати в судове засідання свідка - Яворського Романа Степановича (голову постійної комісії з питань бюджету, фінансів та управління комунальною власністю Рівненської міської ради)

Ухвалою від 11.03.2026 прийнято заяву та відкрито провадження за заявою Фізичної особи-підприємця Пластунова Дмитра Миколайовича про перегляд судового рішення у справі № 918/428/25 від 22.07.2025 за нововиявленими обставинами. Постановлено здійснювати розгляд заяви у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи. Призначено заяву до розгляду у судовому засіданні на 26.03.2026. Запропоновано Рівненській окружній прокуратурі, Рівненській міській раді подати до суду у строк до 23.03.2026 (включно) письмову позицію стосовно заяви Фізичної особи-підприємця Пластунова Дмитра Миколайовича про перегляд судового рішення у справі № 918/428/25 від 22.07.2025 за нововиявленими обставинам. Докази направлення письмових пояснень відповідачу надати суду. У задоволенні заяви Фізичної особи-підприємця Пластунова Дмитра Миколайовича про виклик свідка - відмовлено.

16 березня 2026 року від Рівненської окружної прокуратури надійшли заперечення на заяву про перегляд судового рішення від 22.07.2025 за нововиявленими обставинами.

26 березня 2026 року судом встановлено, що у судове засідання з`явилися усі учасники провадження у справі.

Розглянувши заяву про перегляд судового рішення від 22.07.2025 за нововиявленими обставинами у справі № 918/428/25, дослідивши матеріали справи та заслухавши правові позиції сторін, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви Фізичної особи-підприємця Пластунова Дмитра Миколайовича із огляду на наступне.

Судом встановлено, що в обґрунтування заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами заявник вказує наступне. Представник відповідача, адвокат Собчук Микола Володимирович, 27.01.026 звернувся із адвокатським запитом вих. 01-01/26 від 26.01.2026 до Рівненської міської ради, де просив повідомити йому те, чи включали бюджети Рівненської міської ради на 2020 і 2021 роки, а саме їхня доходна частина, таку статтю як «Кошти пайової участі у розвиток інфраструктури населеного пункту, отримані відповідно до Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» із наданням належним чином завірених копій документів або витягів із них, які підтверджують чи спростовують дану обставину. 02 лютого 2026 року на електронну пошту адвоката Собчука Миколи Володимировича ІНФОРМАЦІЯ_1 надійшла відповідь Рівненської міської ради на адвокатський запит з копіями документів/витягів із них вих. № 05-01-341/26-1089/26. До вказаної відповіді додані два документи/витяги, а саме: 1) Звіт про виконання місцевих бюджетів за 2020 рік Рівне (назва бюджету) і 2) Звіт про виконання місцевих бюджетів за 2021 рік Бюджет Рівненської міської територіальної громади (назва бюджету). ФОП Пластунов Дмитро Миколайович звертає увагу, що Звіт про виконання місцевих бюджетів за 2021 рік Бюджет Рівненської міської територіальної громади у розділі І. Доходи 1.2. Доходи спеціального фонду місцевих бюджетів в частині «Неподаткові надходження», містить строку «Надходження коштів пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту» (код бюджетної класифікації 2417000), де не передбачено в Бюджеті на 2021 рік надходжень відповідних коштів. Таким чином, заявник вважає, що вказаний доказ, не був йому відомий і не міг бути відомий та є істотною для даної справи обставиною, та має вирішальне значення при перегляді цієї справи судом.

Як вбачається, Рівненська окружна прокуратура заперечила проти задоволення заяви відповідача про перегляд рішення у справі № 918/428/25 за нововиявленими обставинами та в обґрунтування заперечень вказала наступне. Обставини, на які посилається відповідач (інформація про бюджет), не відповідають критеріям нововиявлених обставин, визначених ст. 320 ГПК України, оскільки вони існували на момент розгляду справи та могли бути відомі заявнику за належної процесуальної поведінки. Ці обставини не є новими юридичними фактами, а є новими доказами. При цьому дані про місцевий бюджет є відкритими та загальнодоступними (оприлюднені на сайті міської ради), тому відповідач міг отримати їх ще під час розгляду справи в судах першої та апеляційної інстанцій. Відповідач не скористався своїм правом подати докази разом із відзивом або надати їх на стадії апеляційного перегляду, тому подання таких доказів після завершення розгляду спору не є підставою для перегляду рішення. Прокуратура звертає увагу, що перегляд за нововиявленими обставинами не може використовуватись для повторної оцінки вже досліджених обставин і фактичного "другого апеляційного розгляду". Крім цього, доводи щодо відсутності пайової участі у 2021 році (через бюджетне законодавство) вже оцінювались судом апеляційної інстанції, який встановив, що: пайова участь регулюється містобудівним законодавством, а не бюджетним.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 320 ГПК України, рішення, постанови та ухвали господарського суду, Вищого суду з питань інтелектуальної власності, якими закінчено розгляд справи, а також ухвали у справах про банкрутство (неплатоспроможність), які підлягають оскарженню у випадках, передбачених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

Підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є: 1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; 2) встановлений вироком або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, факт надання завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що потягли за собою ухвалення незаконного рішення у цій справі; 3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду.

Як встановлено ч. ч. 3, 4 ст. 325 ГПК України, за результатами перегляду судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд може: 1) відмовити в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами та залишити відповідне судове рішення в силі; 2) задовольнити заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, скасувати відповідне судове рішення та ухвалити нове рішення чи змінити рішення; 3) скасувати судове рішення і закрити провадження у справі або залишити позов без розгляду. За результатами перегляду судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами Верховний Суд може також скасувати судове рішення (судові рішення) повністю або частково і передати справу на новий розгляд до суду першої чи апеляційної інстанції.

Так, перегляд судових рішень за нововиявленими обставинами є важливою гарантією захисту прав і свобод людини, зокрема, у сфері господарського судочинства. Перегляд судових рішень, які набрали законної сили, є додатковим засобом забезпечення законності судового рішення і є резервним механізмом захисту прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб і забезпечення справедливого та ефективного здійснення правосуддя.

Необхідно розрізняти нові докази та докази, якими підтверджуються нововиявлені обставини, оскільки нові докази не можуть бути підставою для перегляду судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами.

Законодавство, в тому числі і ГПК України, не містить визначення поняття "нововиявлені обставини", проте за своєю юридичною суттю нововиявлені обставини - це юридичні факти (фактичні обставини) справи, які передбачені нормами права і тягнуть виникнення, зміну або припинення правовідносин; які мають істотне значення для вирішення справи по суті; існували в період первинного провадження і ухвалення судового акта, але не були і не могли бути відомі ні сторонам, ні третім особам, їхнім представникам, іншим учасникам господарського процесу, ні суду, за умови виконання ними всіх вимог закону для об`єктивного, повного і всебічного розгляду справи та ухвалення законного й обґрунтованого судового рішення. Якби нововиявлена обставина була відома суду під час винесення судового акта, то вона обов`язково вплинула б на остаточні висновки суду.

До нововиявлених обставин відносяться матеріально-правові факти, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші факти, що мають значення для правильного вирішення спору.

Нововиявлені обставини за своєю юридичною суттю є фактичними даними, що в установленому порядку спростовують факти, які було покладено в основу судового рішення, та породжують процесуальні наслідки, впливають на законність і обґрунтованість ухваленого без їх врахування судового рішення.

Тобто за своєю юридичною природою нововиявлені обставини є фактичними даними, що в установленому порядку спростовують факти, які покладено в основу судового рішення.

З огляду на викладене господарський суд робить висновок, що сутність перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами - це встановлення наявності або відсутності нововиявлених обставин і повторний розгляд справи у разі їх встановлення з метою досягнення істини у справі.

Отже, необхідними ознаками існування нововиявлених обставин є одночасна наявність таких трьох умов: по-перше, їх існування на час розгляду справи, по-друге, те, що ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи, по-третє, істотність даних обставин для розгляду справи (тобто коли врахування їх судом мало б наслідком прийняття іншого судового рішення ніж те, яке було прийняте). (Аналогічна правова позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 23.06.2021 року у справі №9901/424/18 та від 27.05.2020 року у справі №802/2196/17-а).

За відсутності принаймні однієї з цих ознак обставини не можуть вважатися нововиявленими та, відповідно, бути підставою для перегляду прийнятого у справі судового рішення (постанова Верховного Суду від 04.08.2021 року у справі №910/18384/15).

Господарський суд вважає за необхідне наголосити, що суд вправі змінити або скасувати судове рішення за нововиявленими обставинами лише за умови, якщо ці обставини впливають на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається. Результат перегляду повинен випливати з оцінки доказів, зібраних у справі, та встановлення господарським судом на основі цієї оцінки наявності або відсутності нововиявлених обставин, визначення їх істотності для правильного вирішення спору. При цьому прийняття заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами не означає обов`язкового скасування чи зміни рішення, що переглядається.

Наведених висновків послідовно дотримується Верховний Суд у своїх численних постановах, зокрема, від 12.04.2022 у справі №904/3923/20, від 19.01.2022 у справі №910/14476/19, від 19.08.2021 у справі №910/12487/18, від 12.08.2021 у справі №903/289/18, від 15.06.2021 у справі №911/2581/14, від 25.05.2021 у справі № 910/30921/15, від 14.04.2021 у справі №904/9839/16, від 07.10.2020 у справі №922/1026/19, від 24.09.2020 у справі №922/1141/19.

Надаючи оцінку доводам відповідача у заяві про перегляд рішення за нововиявленими обставинами суд виснує, що суд ухвалюючи рішення від 22.07.2025, а також суд апеляційної інстанції, вже надали оцінку доводам відповідача, на які ФОП Пластунов Д.М. наразі посилається як на нововиявлені обставини. Зокрема, судами було розглянуто та відхилено аргументи відповідача про відсутність обов`язку сплати пайової участі у 2021 році. Суди констатували, що пайова участь регулюється Законом №132-IX і не залежить від наявності відповідних положень у бюджеті, а також не була скасована для об`єктів, будівництво яких розпочато у 2020 році.

Однак, подавши заяву про перегляд рішення за нововиявленими обставинами, відповідач фактично повторно обґрунтовує ту ж саму правову позицію, а саме - відсутність обов`язку сплати пайової участі у 2021 році у зв`язку з її непередбаченням у бюджеті, лише підкріплюючи її новими доказами (звітами про виконання місцевого бюджету).

Таким чином, відповідач не наводить нововиявлених обставин, а намагається переоцінити вже досліджені судами доводи, що не є підставою для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами.

Верховний Суд неодноразово зазначав про те, що нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи, існували на час її розгляду, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин. Такий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 18.07.2023 у справі № 910/5217/20, від 29.05.2023 у справі № 34/16, від 10.05.2023 у справі № 910/24550/13.

Звертаючись до категорії "істотності" Верховний Суд зазначає, що питання про те, які обставини можна вважати істотними, є оціночним і вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням того, чи могли ці обставини спростувати факти, покладені в основу судового рішення, та вплинути на висновки суду під час його ухвалення таким чином, що якби зазначена обставина була відома особам, які беруть участь у справі, то зміст судового рішення був би іншим (такий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 17.09.2019 у справі № 910/17258/17).

Господарський суд вправі змінити або скасувати судове рішення за нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини впливають на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається. Нововиявленими є обставини, які: входять до предмета доказування у відповідній справі; обґрунтовують вимоги або заперечення сторін; можуть вплинути на висновки суду про права й обов`язки її учасників або мають інше істотне значення для правильного вирішення спору; існували на час розгляду справи, рішення в якій переглядається; спростовують фактичні дані, покладені в основу такого рішення; не були встановлені, коли суд ухвалював це рішення; не були та не могли бути відомі на час розгляду справи особі, яка звертається із заявою про перегляд рішення; стали відомими тільки після його ухвалення (постанова Великої Палати Верховного Суду у справі № 127/10129/17 від 22.01.2019).

Суд погоджується із доводами прокуратури про те, що отримання відповіді на адвокатський запит від Рівненської міської ради (лист № 05- 01-341/26-1089/26 від 02.02.2026), яким надано копії звітів про виконання місцевого бюджету на 2020 та 2021 рік не є нововиявленою обставиною, а є новим доказом, що виник і датований 02.02.2026.

Інформація про місцеві бюджети в Україні є загальнодоступною та відкритою. Згідно з законодавством, органи місцевого самоврядування зобов`язані оприлюднювати проекти, рішення про бюджет та звіти про його виконання, забезпечуючи прозорість публічних фінансів. На офіційному сайті Рівненської міської ради оприлюднено рішення про бюджет Рівненської територіальної громади від 24.12.2020 № 31 та подальші зміни до нього (за посиланням: https://rivnerada.gov.ua/portal/view-content/9908), а також оприлюднено інформацію про виконання бюджету Рівненської міської територіальної громади за 2021 рік (за посиланням: https://rivnerada.gov.ua/portal/view-content/13136).

При цьому суд зазначає, що у відповідача була можливість отримати відповідну інформацію від Рівненської міської ради ще на стадії розгляду справи судом першої інстанції та подати її разом із відзивом, або ж долучити такі докази під час апеляційного перегляду. Втім, ні відповідач, ні його представник цим процесуальним правом не скористалися.

Питання щодо взаємозв`язку між процесом планування доходів та видатків бюджету, та обов`язком сплати пайової участі вже було предметом дослідження при розгляді даної справи.

Істотними обставинами справи вважаються ті, які можуть вплинути на рішення суду, яке набрало законної сили, а це, передусім, ті, що взагалі не були предметом розгляду у справі, у зв`язку з тим, що вони не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою на час розгляду справи.

Не можуть вважатися нововиявленими обставини, що встановлюються на підставі доказів, які не були своєчасно подані сторонами чи іншими особами, які беруть участь у справі. Не може вважатися нововиявленою обставина, яка ґрунтується на переоцінці тих доказів, які вже оцінювались судом у процесі розгляду справи.

Неналежне виконання сторонами своїх процесуальних обов`язків, в тому числі і неподання суду усіх доказів, збирання нових доказів після розгляду не є нововиявленими обставинами, а тому і не можуть тягнути за собою перегляд судового рішення з зазначених підстав. Аналогічна позиція викладена у постанові Касаційного цивільного суду від 19.06.2025 у справі № 372/4154/18.

З огляду на викладене у сукупності суд виснує, що відповідачем не надано доказів існування нововиявлених обставин у розумінні ст. 320 ГПК України, які б були істотними для зміни або скасування прийнятого у даній справі рішення від 22.07.2025, яке набрало законної сили 15.12.2025 за результатами апеляційного перегляду. Наведені у заяві обставини не є нововиявленими у розумінні п. 1 ч. 2 ст. 320 ГПК України.

З`ясувавши за результатами розгляду відповідної заяви в порядку ст. 325 ГПК відсутність нововиявлених обставин, які б були істотними, господарський суд постановляє ухвалу про залишення без змін рішення Господарського суду Рівненської області від 22.07.2025 за нововиявленими обставинами у справі № 918/428/25.

Згідно з ч. 1 ст. 3 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється: за подання до суду заяви про перегляд судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами.

Відповідно до підп. 4 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до господарського суду заяви про перегляд судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами ставка судового збору становить - 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви.

Верховний Суд в ухвалі від 20.01.2025 у справі № 905/989/24 вказав, що системне тлумачення частини третьої статті 4 Закону України "Про судовий збір" свідчить, що передбачений нею коефіцієнт підлягає застосуванню одноразово, тобто розмір судового збору розраховується без урахування фактично сплаченого судового збору за звернення до суду першої інстанції. Пониження ставки судового збору застосовується щоразу при вчиненні відповідної процесуальної дії з використанням підсистеми "Електронний суд". Водночас розрахунок судового збору за подання апеляційної скарги здійснюється не від пониженої ставки за подання позову (із застосуванням коефіцієнта 0,8), а від звичайної ставки, що підлягала сплаті за подання позову.

За подання прокуратурою позовної заяви було сплачено 3 112 грн 18 коп. (із застосуванням коефіцієнта 0,8), про що свідчить платіжна інструкція № 921 від 09.05.2025.

Таким чином, сума судового збору, що підлягає сплаті за подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами у справі №918/428/25 становить 5 835,33 грн (3 890,22 грн - сума судового збору, що підлягала сплаті за подачу позову без застосування коефіцієнта 0,8) х150%).

Судом встановлено, що ФОП Пластунов Дмитро Миколайович сплатив судовий збір у розмірі 5 835 грн 33 коп., що підтверджується квитанцією до платіжної інструкції від 02.03.2026.

У зв`язку із відмовою у задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами у справі № 918/428/25 - судовий збір у розмірі 5 835,33 грн залишається за Фізичною особою-підприємцем Пластуновим Дмитром Миколайовичем.

Керуючись ст. ст. 234, 320, 322, 323, 325 ГПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. У задоволенні заяви Фізичної особи-підприємця Пластунова Дмитра Миколайовича про перегляд судового рішення від 22.07.2025 за нововиявленими обставинами у справі № 918/428/25 - відмовити.

2. Рішення Господарського суду Рівненської області від 22 липня 2025 рок у справі № 918/428/25 залишити без змін.

3. Судовий збір у розмірі 5 835,33 грн залишити за Фізичною особою-підприємцем Пластуновим Дмитром Миколайовичем.

Ухвала набирає законної сили в порядку, встановленому ч. 1 ст. 235 ГПК України негайно після її оголошення та може бути оскаржена до Північно - західного апеляційного господарського суду в порядку та строки, встановлені статтями 254 - 257 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст ухвали складено та підписано "31" березня 2026 року.

Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі, що розглядається: http://rv.arbitr.gov.ua.

Суддя І.О.Пашкевич