01 квітня 2026 рокуСправа № 921/778/25
Господарський суд Тернопільської області у складі судді Руденка О.В.
розглянув справу
за позовом Фермерського господарства "Вільний селянин"
до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Агробізнес"
про стягнення 331 905,09 грн, з яких 323 928,97 грн борг, 5 207,19 грн - інфляційне збільшення, 2 768,93 грн - 3% річних.
без участі представників сторін.
Суть справи:
До Господарського суду Тернопільської області через систему "Електронний суд" надійшла позовна заява від ФГ "Вільний селянин" до ТОВ "Агробізнес" про стягнення заборгованості.
Рішенням суду від 04.03.2026 позов задоволено частково та стягнуто з відповідача на користь Фермерського господарства 313 928,97 грн основної заборгованості, інфляційні нарахування в сумі 4 879,04 грн, 2 183,19 грн 3% річних, 15 000 грн витрат на правничу допомогу та 3 851,89 грн в повернення сплаченого судового збору.

Крім того, у позовній заяві ФГ "Вільний селянин" заявлено вимогу щодо зазначення в резолютивній частині рішення про нарахування 3% річних відповідно до частини десятої статті 238 ГПК до моменту виконання рішення суду. Однак, за цією вимогою судове рішення фактично ухвалено не було.

З даного приводу законодавець у п.1 ч.1 ст.244 ГПК України обумовив, що суд, який ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення.

Частиною 4 ст.244 ГПК України передбачено, що у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. При цьому суд враховує, що відповідачем не надано заперечень по суті заявленої позивачем вимоги щодо нарахування 3% до моменту виконання рішення.

Відтак, суд з власної ініціативи, вважає за необхідне винести у справі додаткове рішення без виклику сторін у судове засідання , виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, ФГ "Вільний селянин" звернулось до суду з позовом до ТОВ "Агробізнес" про стягнення заборгованості. Позовна заява також містила вимогу зазначити в резолютивній частині рішення суду про нарахування 3% річних до моменту виконання рішення суду відповідно до частини десятої статті 238 ГПК України.

Судом 11.03.2026 ухвалено рішення про часткове задоволення позовних вимог. Разом з цим, у мотивувальній його частині судом не обґрунтовано , а в резолютивній не вирішено питання за позовною вимогою про зазначення в рішенні про нарахування 3% річних з урахуванням приписів законодавства України, що регулюють таке нарахування.

Суд завертає увагу, що вимога про зазначення в рішенні про нарахування відповідних відсотків до моменту виконання рішення не є самостійною позовною вимогою, яка повинна оплачуватись судовим збором в розумінні норм Господарського процесуального кодексу України, а є за своєю правовою природою клопотанням позивача, заявленим до суду, про використання позивачем передбаченого ч.10 ст.238 ГПК України відповідного права.

Відповідно до ч.10 ст.238 ГПК України суд, приймаючи рішення про стягнення боргу, на який нараховуються відсотки або пеня, може зазначити в рішенні про нарахування відповідних відсотків або пені до моменту виконання рішення з урахуванням приписів законодавства України, що регулюють таке нарахування. Остаточна сума відсотків (пені) у такому випадку розраховується за правилами, визначеними у рішенні суду, органом (особою), що здійснює примусове виконання рішення суду і відповідні дії (рішення) якого можуть бути оскаржені в порядку, передбаченому розділом VI цього Кодексу.

Подальша реалізація ч.10 ст.238 ГПК України після ухвалення рішення та видачі виконавчого документу відображена у частинах одинадцятій, дванадцятій ст.26 Закону України "Про виконавче провадження", якими передбачено наступне: "Якщо у виконавчому документі про стягнення боргу зазначено про нарахування відсотків або пені до моменту виконання рішення, виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження розраховує остаточну суму відсотків (пені) за правилами, визначеними у виконавчому документі".

До закінчення виконавчого провадження виконавець за заявою стягувача перераховує розмір остаточної суми відсотків (пені), які підлягають стягненню з боржника, не пізніше наступного дня з дня надходження заяви стягувача про такий перерахунок, про що повідомляє боржника не пізніше наступного дня після здійснення перерахунку.

Відповідно до ч.10 ст.238 ГПК України суд, приймаючи рішення про стягнення боргу, на який нараховуються відсотки або пеня, може зазначити в рішенні про нарахування відповідних відсотків або пені до моменту виконання рішення з урахуванням приписів законодавства України, що регулюють таке нарахування.

Остаточна сума відсотків (пені) у такому випадку розраховується за правилами, визначеними у рішенні суду, органом (особою), що здійснює примусове виконання рішення суду і відповідні дії (рішення) якого можуть бути оскаржені в порядку, передбаченому розділом VI цього Кодексу.

Правовий аналіз положень статей 526, 599, 611, 625 Цивільного кодексу України дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за час прострочення.

Відповідно до ч.1 ст.2 ГПК України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Статтею 5 ГПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, господарський суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного права чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Відтак, суд відзначає, що у спірних правовідносинах 3% річних, слід нараховувати, починаючи з періоду, не охопленого предметом позовних вимог, тобто з 25.12.2025, з визначенням граничного строку їх нарахування - до моменту виконання судового рішення в частині сплати основного боргу в сумі 313 928,97 грн.

За вказаних обставин, суд дійшов висновку, що відповідно до положень частини 10 статті 238 Господарського процесуального кодексу України наявні всі правові підстави для зазначення у рішенні суду про проведення нарахування органом (особою), що здійснюватиме примусове виконання рішення суду, 3% річних від суми заборгованості у розмірі 313 928,97 грн з 25.12.2025 до моменту виконання рішення суду за формулою: СОБ*3*КДП)/КДР/100 = сума процентів річних, де СОБ - сума основного боргу, 3 - 3 відсотків річних, КДП - кількість днів прострочення, КДР - кількість днів у році.

При цьому, суд вважає за необхідне роз`яснити органу (особі), що здійснює примусове виконання рішення суду, що в разі часткової сплати відповідачем боргу, 3% річних нараховуються на залишок заборгованості, що залишився, за визначеною вище формулою.

Керуючись ст. ст. 126, 129, 244 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд -

ВИРІШИВ:

В порядку ч. 10 ст. 238 Господарського процесуального кодексу України нарахувати до стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Агробізнес" (с. Токи, Тернопільський район, Тернопільська область, 47823, ) на користь Фермерського господарства "Вільний селянин" (вул. Миру, 3Б, смт. Білогір`я, Білогірського району, Хмельницької області, 30200, ) 3% річних на суму основного боргу 313 928 (триста тринадцять тисяч дев`ятсот двадцять вісім) грн 97 коп. починаючи з 25.12.2025 і до моменту виконання рішення суду за формулою: СОБ*3*КДП)/КДР/100 = сума процентів річних, де СОБ - сума основного боргу, 3 - 3 відсотків річних, КДП - кількість днів прострочення, КДР - кількість днів у році. Наказ видати після набрання додатковим рішенням законної сили.

Апеляційна скарга на додаткове рішення суду подається протягом двадцяти днів, в порядку та строки встановлені ст.ст. 256-257 ГПК України. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Повне додаткове рішення складено 01.04.2026.

Учасники справи можуть отримати інформацію по справі на офіційному б-порталі судової влади України в мережі Інтернет за вебадресою: https://te.court.gov.ua/sud5022.

Суддя О.В. Руденко