РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

31.03.2026Справа № 910/1314/26

за позовом Державного підприємства «Український державний центр радіочастот»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Пауер Плюс»

про стягнення 50000,00 грн.

Суддя: Людмила ШКУРДОВА.

Представники: без виклику представників сторін.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Державне підприємство «Український державний центр радіочастот» звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Пауер Плюс» про стягнення 50000,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідачем, в порушення вимог ст. 201 Податкового кодексу України, не зареєстровано в установленому законом порядку в Єдиному реєстрі податкових накладних податкові накладні за фактом здійснення господарських операцій за договором № 42 надання послуг з технічного обслуговування системи контролю стану інженерного обладнання ЦОД та ДБЖ від 20.03.2024 р., у зв`язку з чим сума сплаченого позивачем податку на додану вартість у розмірі 50000,00 грн. не включена до податкового кредиту позивача, внаслідок чого позивачу завдано збитків на вказану суму.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.02.2026 р. прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі № 910/1314/26 за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами.

Про стан розгляду справи № 910/1314/26 сторони були повідомлені в порядку, встановленому Господарським процесуальним кодексом України.

Відповідач у строк, встановлений ч. 1 ст. 251 Господарського процесуального кодексу України, не подав до суду відзив на позов, а тому суд вважає, що справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва,

ВСТАНОВИВ:

20.03.2024 р. між Державним підприємством «Український державний центр радіочастот» (замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Пауер Плюс» (виконавець) укладено договір № 42, відповідно до п. 1.1 якого в порядку та на умовах, визначених цим договором, виконавець зобов`язується відповідно до технічних вимог (додаток 1 до договору) з дати підписання договору по 31.12.2024 р. (включно) надавати за плату послуги з технічного обслуговування системи контролю стану інженерного обладнання ЦОД та ДБЖ, а замовник прийняти та оплатити послуги.

Згідно з п. 3.1 договору ціна останнього згідно зі специфікацією послуг (додаток 2 до договору) становить 300000,00 грн., у тому числі ПДВ 50000,00 грн.

Умовами п. 4.1 встановлено, що замовник здійснює розрахунки з виконавцем протягом 180 робочих днів по факту наданих послуг, після підписання актів прийому-передачі послуг, на підставі виставлених рахунків.

Пунктами 11.2-11.3 договору передбачено, що сторони зобов`язані виконувати вимоги чинного законодавства України щодо електронного адміністрування податку на додану вартість. Виконавець надає замовнику складену та зареєстровану у відповідності до податкового законодавства України податкову накладну або розрахунок коригування.

У разі порушення виконавцем строків надання та/або порядку реєстрації податкової накладної відповідно до вимог чинного законодавства, виконавець бере на себе зобов`язання, за письмовою вимогою замовника, сплатити замовнику штраф у розмірі, еквівалентному сумі податкового кредиту за такою податковою накладною, якщо такі порушення призвели до неможливості реалізації права замовником на податковий кредит протягом 365 календарних днів з дати складання такої податкової накладної.

У відповідності з п. 10.1 договору останній набирає чинності з дати його укладання і діє до 31.12.2024 р., але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов`язань.

Як вбачається з матеріалів справи, 17.05.2024 р. сторонами підписано акт прийому-передачі послуг № 1 на суму 125040,00 грн. (ПДВ 20840,00 грн.), а 18.11.2024 р. сторонами підписано акт надання послуг № 33 на суму 145800,00 грн. (ПДВ 29160,00 грн.).

На підставі платіжних доручень № 940 від 29.04.2024 р. та № 2170 від 28.11.2024 р. позивач сплатив відповідачу 300000,00 грн. за надані послуги за договором № 42 від 20.03.2024 р.

Судом встановлено, що відповідач зареєстрував у Єдиному реєстрі податкових накладних податкові накладні № 1 від 17.05.2024 р. на суму 125040,00 грн. (ПДВ 20840,00 грн.) та № 1 від 18.11.2024 р. на суму 174960,00 грн. (ПДВ 29160,00 грн.)

Водночас, реєстрацію податкових накладних спочатку було зупинено, а згодом прийнято рішення про відмову у реєстрації податкових накладних, що підтверджується долученими до матеріалів справи квитанціями про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування кількісних і вартісних показників до податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних від 22.05.2025 р. та 24.11.2025 р.

07.01.2026 р. позивач направив відповідачу вимогу № 80/07.3/124/26 про сплату штрафу в розмірі, еквівалентному сумі податкового кредиту за неподаними податковими накладними.

Відповідь на вимогу отримано не було, 50000,00 грн. не відшкодовано.

Оскільки відповідач, як виконавець, не виконав свій обов`язок щодо реєстрації податкових накладних по факту здійснення господарських операцій, позивач і звернувся до суду з даним позовом про стягнення збитків, спричинених втратою права позивача на податковий кредит.

Відповідно до п. 14.1.181 ст. 14 Податкового кодексу України податковий кредит - сума, на яку платник ПДВ має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Пунктом 198.1 ст. 198 Податкового кодексу України визначено, що до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій, зокрема, з придбання або виготовлення товарів та послуг.

Згідно з п. 198.2 ст. 198 Податкового кодексу України датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.

Відповідно до п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими п. 201.11 ст. 201 цього Кодексу. У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу. Податкові накладні, отримані з Єдиного реєстру податкових накладних, є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту. У разі якщо платник податку не включив у відповідному звітному періоді до податкового кредиту суму податку на додану вартість на підставі отриманих податкових накладних/розрахунків коригування до таких податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних, таке право зберігається за ним протягом 365 календарних днів з дати складення податкової накладної/розрахунку коригування. Суми податку, сплачені (нараховані) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, зазначені в податкових накладних/розрахунках коригування до таких податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних з порушенням строку реєстрації, включаються до податкового кредиту за звітний податковий період, в якому зареєстровано податкові накладні/розрахунки коригування до таких податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, але не пізніше ніж через 365 календарних днів з дати складення податкових накладних/розрахунків коригування до таких податкових накладних.

За змістом п. 201.1 ст. 201 Податкового кодексу України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, кваліфікованого електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Згідно з п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою. Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту. Підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня. Реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних повинна здійснюватися з урахуванням граничних строків: для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 1 по 15 календарний день (включно) календарного місяця, - до останнього дня (включно) календарного місяця, в якому вони складені; для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 16 по останній календарний день (включно) календарного місяця, - до 15 календарного дня (включно) календарного місяця, наступного за місяцем, в якому вони складені. Відсутність факту реєстрації платником податку - продавцем товарів/послуг податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних не дає права покупцю на включення сум податку на додану вартість до податкового кредиту та не звільняє продавця від обов`язку включення суми податку на додану вартість, вказаної в податковій накладній, до суми податкових зобов`язань за відповідний звітний період.

Поряд з цим, стаття 201 Податкового кодексу України передбачає, що у разі невиконання продавцем покладених на нього обов`язків щодо складання та реєстрації податкових накладних у ЄРПН, платник ПДВ має право додати до податкової декларації за звітний податковий період заяву із скаргою на такого продавця за формою згідно з додатком 8 до такої декларації відповідно до наказу Міністерства фінансів України від 28.01.2016 р. № 21.

Разом з тим, звернення покупця послуг зі скаргою на продавця, який не виконав передбаченого наведеною нормою обов`язку, відповідно до п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України, не надає покупцю права на включення суми податку з цих операцій до складу податкового кредиту, а можливість подання скарги на цього продавця є лише підставою для проведення документальної позапланової перевірки його контролюючим органом.

Наведений правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 10.01.2022 р. у справі № 910/3338/21.

Отже, аналіз вищенаведених норм законодавства дає покупцю товарів/послуг право на повернення податкового кредиту лише у разі наявності зареєстрованої податкової накладної в ЄРПН продавцем таких послуг.

Факт відсутності реєстрації податкових накладних у ЄРПН через нездійснення контрагентом за договором відповідних дій або через відмову податкового органу у їх реєстрації є достатнім доказом протиправної поведінки відповідача, порушення ним господарського зобов`язання - наданої ним гарантії того, що контрагент за договором матиме право на користування податковим кредитом у розмірі суми ПДВ, який визначено договором у складі ціни (постанова Верховного Суду від 07.06.2023 р. у справі № 916/334/22).

Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності. Для застосування такої міри відповідальності потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини.

Приписами п. 187.1 ст. 187 Податкового кодексу України встановлено, що датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню;

б) дата відвантаження товарів, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Судом встановлено, що послуги за договором № 42 від 20.03.2024 р. були виконані згідно з актами надання послуг № 1 від 17.05.2024 р. та № 33 від 18.11.2024 р. на загальну суму 300000,00 грн., за якими позивач сплатив на користь відповідача ПДВ у сумі 50000,00 грн., у зв`язку з чим відповідач, в силу вимог Податкового кодексу України, був зобов`язаний зареєструвати в ЄРПН податкові накладні на суму наданих послуг з урахуванням ПДВ.

Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що відповідачем не вчинено дій, спрямованих на реєстрацію податкових накладних, після прийняття рішення про відмову у реєстрації таких податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Таким чином, суд дійшов висновку, що відповідач, в порушення вимог ст. 201 Податкового кодексу України, не зареєстрував податкові накладні в Єдиному реєстрі податкових накладних, у зв`язку з чим позивач був позбавлений права включити суму ПДВ у розмірі 50000,00 грн. до складу податкового кредиту, а відтак і скористатися правом на зменшення податкового зобов`язання.

У даному випадку матеріалами справи підтверджується, що бездіяльність відповідача щодо виконання законодавчого обов`язку щодо вжиття заходів щодо реєстрації податкових накладних щодо наданих послуг за договором, які позивачем були оплачені, призвела до понесення позивачем збитків у вигляді неотриманого податкового кредиту в сумі 50000,00 грн., у зв`язку з чим суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача 50000,00 грн. збитків є доведеними, обґрунтованими, відповідачем не спростованими і такими, що підлягають задоволенню.

Судові витрати зі сплати судового збору відповідно до п. 2 ч. 1, п. 1 ч. 4 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 76-80, 123, 129, 232, 233, 236-238, 240, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Пауер Плюс» (04214, м. Київ, вул. Героїв Дніпра, буд. 42-А, кв. 33, код 38399036) на користь Державного підприємства «Український державний центр радіочастот» (03180, м. Київ, пр. Берестейський, буд. 151, код 01181765) 50000 (п`ятдесят тисяч) грн. 00 коп. збитків, 2662 (дві тисячі шістсот шістдесят дві) грн. 40 коп. витрат зі сплати судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили через 20 днів з моменту виготовлення повного рішення в разі не оскарження його в установленому порядку. Рішення може бути оскаржене в 20-денний строк до суду апеляційної інстанції.

Суддя Людмила ШКУРДОВА