ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" березня 2026 р.м. Одеса Справа № 916/5309/24

Господарський суд Одеської області

У складі судді Желєзної С.П.

Секретаря судових засідань Босової Ю.С.

За участю представників сторін:

Від позивача: Єгоров В.С. на підставі довіреності;

Від відповідача: Скороход В.В. /керівник/;

Розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг» до дочірнього підприємства «Теплотехсервіс» товариства з обмеженою відповідальністю «Група компаній «Теплотехніка» про стягнення 1 414 470,48 грн, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг» (далі по тексту ТОВ «ГК «Нафтогаз Трейдинг») звернулося до господарського суду з позовною заявою до дочірнього підприємства «Теплотехсервіс» товариства з обмеженою відповідальністю «Група компаній «Теплотехніка» (далі по тексту ДП «Теплотехсервіс») про стягнення заборгованості у загальному розмірі 1 414 470,48 грн, яка складається із суми основного боргу у розмірі 1 087 909,57 грн, 3% річних у сумі 79 740,31 грн, збитків від інфляції у розмірі 198 188,74 грн, пені у сумі 48 631,86 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за договором постачання природного газу №7451-НГТ-33 від 17.06.2021 в частині своєчасної та повної оплати вартості поставленого позивачем природного газу протягом липня 2021 року грудня 2022 року.

Ухвалою суду від 09.12.2024 дана справа була призначена до розгляду за правилами загального позовного провадження.

29.01.2025 до суду від ДП «Теплотехсервіс» надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач просить відмовити у задоволенні вимог про стягнення 3% річних у сумі 79 740,31 грн з підстав відсутності у договорі умови про сплату споживачем відсотків у випадку порушення строків оплати природного газу; у задоволенні вимог про стягнення пені у розмірі 48 631,86 грн відповідач просить відмовити або зменшити її розмір до 1 грн у зв`язку з перерахуванням органами казначейства 65% коштів, які надходять відповідачу, на рахунок позивача. Підстави для стягнення збитків від інфляції у розмірі 198 188,74 грн, за переконанням відповідача, також відсутні, оскільки їх нарахування в умовах воєнного стану є несвоєчасним та покладає на відповідача надмірний тягар з огляду на постачання ДП «Теплотехсервіс» теплової енергії населенню та медичним закладам.

12.02.2025 до суду від ТОВ «ГК «Нафтогаз Трейдинг» надійшла відповідь на відзив, у якій позивач наполягає на задоволенні заявлених до відповідача позовних вимог. Позивач наголошує на відсутності підстав для зменшення судом пені або відмови у її задоволенні, оскільки позивач вважає, що вимоги ДП «Теплотехсервіс» в цій частині суперечать принципам розумності, справедливості, добросовісності. При цьому позивач наполягає на пред`явленні вимог про стягнення пені, 3% річних та збитків від інфляції з дотриманням умов договору та приписів чинного законодавства.

Ухвалою суду від 19.02.2025 провадження по даній справі було зупинено до перегляду у касаційному порядку об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду судового рішення у подібних правовідносинах у справі №908/1162/23.

Ухвалою суду від 27.10.2025 провадження у даній справі було поновлено у зв`язку з усуненням обставин, які стали підставою для зупинення провадження у справі, встановлено учасникам даного судового процесу 10-денний строк з дня вручення даної ухвали для подання письмових пояснень щодо даного спору з урахуванням висновків Верховного Суду, наведених у постанові від 03.10.2025 по справі №908/1162/23.

13.11.2025 до суду від ДП «Теплотехсервіс» надійшли письмові пояснення у яких відповідач, посилаючись на вимоги Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», стверджує про відсутність у позивача права здійснювати господарську діяльність з постачання природного газу до тимчасово окупованого м. Херсон у період з березня до серпня 2022 року. Таким чином, відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог про стягнення суми основного боргу за вказаний період. Крім того, відповідач наполягає на відсутності підстав для задоволення позовних вимог ТОВ «ГК «Нафтогаз Трейдинг» про стягнення пені, 3% річних та збитків від інфляції.

17.11.2025 до суду від ТОВ «ГК Нафтогаз Трейдинг» надійшло клопотання про зупинення провадження у справі №916/5309/24 до закінчення перегляду Великою Палатою Верховного Суду справи №280/5808/23. При цьому по тексту вказаного клопотання позивач наполягає на відсутності правових підстав для застосування до спірних правовідносин положень ст. ст. 3, 13 та 13-1 Закону «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» у зв`язку з поширенням дії вказаного Закону також і на тимчасово окуповану територію України, зокрема Херсонську область, лише з 20.03.2022. Позивач стверджує, що загальновідомий факт окупації певних територій сам по собі не може вважатися достатньою правовою підставою для застосування встановлених законом економічних обмежень, що не було враховано Верховним Судом у постанові від 03.10.2025 по справі №908/1162/23, висновки у якій не підлягають застосуванню у цій справі. Крім того, позивач звертає увагу на невжиття відповідачем заходів з метою припинення споживання газу, що покладає на відповідача обов`язок здійснити оплату вартості спожитого природного газу.

Ухвалою суду від 08.12.2025 клопотання ТОВ «ГК «Нафтогаз Трейдинг» про зупинення провадження у справі було задоволено, провадження у цій справі зупинено до перегляду Великою Палатою Верховного Суду справи №280/5808/23.

Ухвалою суду від 23.02.2026 провадження у даній справі було поновлено у зв`язку з поверненням ухвалою Великої Палати Верховного Суду від 22.01.2026 справи №280/5808/2 відповідній колегії Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду для розгляду.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши доводи та пояснення представників сторін, суд встановив наступне.

Відповідно до п. 2.2 Статуту ДП «Теплотехсервіс», затвердженого рішенням загальних зборів, яке оформлено протоколом №1-2017 від 20.07.2017, предметом діяльності підприємства, в першу чергу, є виробництво, постачання та транспортування споживачам теплової енергії. При цьому згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань основним видом діяльності відповідача є постачання гарячої пари, гарячої води та кондиційованого повітря.

17.06.2021 між ТОВ «ГК «Нафтогаз Трейдинг» (Постачальник) та ДП «Теплотехсервіс» (Споживач) було укладено договір постачання природного газу №7451-НГТ-33, відповідно до п. 1.1 якого Постачальник зобов`язується поставити Споживачу природний газ, а Споживач зобов`язується прийняти його та оплатити на умовах цього договору.

Згідно з п. п. 2.1, 2.2, 2.3 договору постачання природного газу №7451-НГТ-33 від 17.06.2021 Постачальник передає Споживачу на умовах цього договору замовлений Споживачем обсяг (об`єм) природного газу з червня 2021 року до червня 2024 року включно в кількості 540,00 тис. куб. метрів. Споживач підтверджує, що замовлені ним обсяги природного газу, які визначені в п.2.1 цього договору повністю покривають потреби Споживача у відповідному розрахунковому періоді для потреб, визначених пунктом 1.2 цього договору. Підписанням цього договору Споживач дає згоду Постачальнику на включення його до Реєстру споживачів Постачальника (надалі - Реєстр або Реєстр споживачів), розміщеного на інформаційній платформі Оператора ГТС відповідно до вимог Кодексу ГТС.

Згідно з п. п. 3.1, 3.5 договору постачання природного газу №7451-НГТ-33 від 17.06.2021 Постачальник передає Споживачу у загальному потоці природний газ у внутрішній точці виходу з газотранспортної системи. Право власності на природний газ переходить від Постачальника до Споживача після підписання актів приймання-передачі. Після переходу права власності на природний газ Споживач несе всі ризики і бере на себе відповідальність, пов`язану з правом власності на природний газ. Приймання-передача газу, переданого Постачальником Споживачеві у відповідному розрахунковому періоді, оформлюється актом приймання-передачі газу.

Умовами пп. 3.5.2, 3.5.3 п. 3.5 договору постачання природного газу №7451-НГТ-33 від 17.06.2021 передбачено, що на підставі отриманих від Споживача даних та даних щодо остаточної алокації відборів Споживача на інформаційній платформі Оператора ГТС Постачальник протягом 3-х (трьох) робочих днів готує та надає Споживачу два примірники акту приймання-передачі за відповідний розрахунковий період (далі також - акт), підписані уповноваженим представником Постачальника. Споживач протягом 2-х (двох) робочих днів з дати одержання акту зобов`язується повернути Постачальнику один примірник оригіналу акту, підписаний уповноваженим представником Споживача, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від його підписання.

Відповідно до пп. 3.5.4. п. 3.5 договору постачання природного газу №7451-НГТ-33 від 17.06.2021 у випадку неповернення Споживачем підписаного оригіналу акту, ненадання письмової обґрунтованої відмови проти підписання акту до 15-го (п`ятнадцятого) числа місяця, наступного за розрахунковим періодом, а також у випадку розбіжностей між даними, отриманими від Споживача відповідно до підпункту 3,5.1 цього пункту, та даних щодо остаточної алокації відборів Споживача на інформаційній платформі Оператора ГТС обсяг (об`єм) спожитого газу вважається встановленим, узгодженим відповідно до даних інформаційної платформи Оператора ГТС та переданим у власність Споживачу, а вартість поставленого протягом відповідного розрахункового періоду газу розраховується з урахуванням цін, визначених в розділі 4 цього договору,

Згідно з п. 5.1 договору постачання природного газу №7451-НГТ-33 від 17.06.2021 оплата за природний газ за цим договором здійснюється залежно від розрахункового періоду шляхом попередньої оплати у розмірі, визначеному договором, до 22 числа (включно) розрахункового періоду, в якому здійснюється постачання газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий відповідно до акту приймання-передачі природний газ здійснюється до 22 числа (включно) місяця, наступного за розрахунковим періодом. У разі відсутності акту приймання-передачі, фактична вартість використаного Споживачем газу розраховується відповідно до умов підпункту 3.5.4 пункту 3.5 цього договору.

Відповідно до п. 5.5 договору постачання природного газу №7451-НГТ-33 від 17.06.2021 у разі наявності заборгованості за минулі періоди та/або заборгованості із сплати пені, штрафів, інфляційних нарахувань, відсотків річних та судового збору сторони погоджуються, що грошова сума, яка надійшла від Споживача, погашає вимоги Постачальника у такій черговості незалежно від призначення платежу, визначеного Споживачем: 1) у першу чергу відшкодовуються витрати постачальника, пов`язані з одержанням виконання; 2) у другу - сплачуються інфляційні нарахування, відсотки річних, пені, штрафи; 3) у третю чергу погашається основна сума заборгованості за використаний природний газ та компенсація вартості робіт, пов`язаних з припиненням (обмеженням) газопостачання Споживачу.

Приписами п. 7.2 договору постачання природного газу №7451-НГТ-33 від 17.06.2021 у разі прострочення Споживачем оплати згідно пунктів 5.1 та 8.4 цього договору, він зобов`язується сплатити Постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нараховується пеня, розраховану від суми простроченого платежу за кожний день прострочення.

Відповідно до п. 13.1 договору постачання природного газу №7451-НГТ-33 від 17.06.2021 даний договір набирає чинності з дати його укладання і діє до 30.06.2024 включно, а в частині розрахунків - до повного їх виконання. Продовження або припинення договору можливе за взаємною згодою сторін шляхом підписання додаткової угоди до договору.

Додатковими угодами №1 від 29.06.2021, №2 від 23.07.2021, №3 від 25.08.2021, №4 від 20.09.2021, №5 від 01.10.2021, №5/1 від 20.10.2021, №6 від 21.10.2021, №8 від 06.01.2022, №9 від 28.01.2022, №10 від 28.12.2021, №11 від 20.01.2022, №11/1 від 18.05.2022, №11/2 від 28.06.2022, №11/3 від 21.07.2022, №11/4 від 26.04.2022, №12 від 12.01.2023 сторонами неодноразово було внесено зміни до договору постачання природного газу №7451-НГТ-33 від 17.06.2021, зокрема, щодо ціни природного газу на певний період, фізико-хімічних показників, порядку та умов передачі природного газу, відповідальності за порушення зобов`язань.

Пунктом 7.2 договору №7451-НГТ-33 від 17.06.2021 (в редакції додаткової угоди №5 від 01.10.2021) сторонами було передбачено, що у разі прострочення Споживачем строків остаточного розрахунку згідно пункту 5.1 та/або строків оплати за пунктом 8.4 цього договору, Споживач зобов`язується сплатити Постачальнику 3% річних, інфляційні збитки та пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нараховується пеня, розраховані від суми простроченого платежу за кожний день прострочення.

31.07.2021 між ТОВ «ГК «Нафтогаз Трейдинг» та ДП «Теплотехсервіс» було підписано акт приймання-передачі природного газу, відповідно до якого відповідачем у липні 2021 року було спожито природний газ об`ємом 1,93700 тис. куб. метрів, вартість якого складає 22 769,45 грн.

31.08.2021 між ТОВ «ГК «Нафтогаз Трейдинг» та ДП «Теплотехсервіс» було підписано акт приймання-передачі природного газу, відповідно до якого відповідачем у серпні 2021 року було спожито природний газ об`ємом 1,97300 тис. куб. метрів, вартість якого складає 29 752,71 грн.

30.09.2021 між ТОВ «ГК «Нафтогаз Трейдинг» та ДП «Теплотехсервіс» було підписано акт приймання-передачі природного газу, відповідно до якого відповідачем у вересні 2021 року було спожито природний газ об`ємом 2,27900 тис. куб. метрів, вартість якого складає 39344,93 грн.

31.10.2021 між ТОВ «ГК «Нафтогаз Трейдинг» та ДП «Теплотехсервіс» було підписано акт приймання-передачі природного газу, відповідно до якого відповідачем у жовтні 2021 року було спожито природний газ об`ємом 3,50500 тис. куб. метрів, вартість якого складає 58 021,75 грн.

30.11.2021 між ТОВ «ГК «Нафтогаз Трейдинг» та ДП «Теплотехсервіс» було підписано акт приймання-передачі природного газу, відповідно до якого відповідачем у листопаді 2021 року було спожито природний газ об`ємом 41,44200 тис. куб. метрів, вартість якого складає 314 291,45 грн.

30.11.2021 між ТОВ «ГК «Нафтогаз Трейдинг» та ДП «Теплотехсервіс» було підписано акт приймання-передачі природного газу, відповідно до якого відповідачем у листопаді 2021 року було спожито природний газ об`ємом 17,20610 тис. куб. метрів, вартість якого складає 284829,70 грн.

31.12.2021 між ТОВ «ГК «Нафтогаз Трейдинг» та ДП «Теплотехсервіс» було підписано акт приймання-передачі природного газу, відповідно до якого відповідачем у грудні 2021 року було спожито природний газ об`ємом 90,47400 тис. куб. метрів, вартість якого складає 686 144,62 грн.

31.12.2021 між ТОВ «ГК «Нафтогаз Трейдинг» та ДП «Теплотехсервіс» було підписано акт приймання-передачі природного газу, відповідно до якого відповідачем у грудні 2021 року було спожито природний газ об`ємом 0,45300 тис. куб. метрів, вартість якого складає 7498,95 грн.

31.01.2022 між ТОВ «ГК «Нафтогаз Трейдинг» та ДП «Теплотехсервіс» було підписано акт приймання-передачі природного газу, відповідно до якого відповідачем у січні 2022 року було спожито природний газ об`ємом 93,36000 тис. куб. метрів, вартість якого складає 708 031,72 грн.

28.02.2022 між ТОВ «ГК «Нафтогаз Трейдинг» та ДП «Теплотехсервіс» було підписано акт приймання-передачі природного газу, відповідно до якого відповідачем у лютому 2022 року було спожито природний газ об`ємом 70,09700 тис. куб. метрів, вартість якого складає 531 607,74 грн.

31.03.2022 між ТОВ «ГК «Нафтогаз Трейдинг» та ДП «Теплотехсервіс» було підписано акт приймання-передачі природного газу, відповідно до якого відповідачем у березні 2022 року було спожито природний газ об`ємом 68,79900 тис. куб. метрів, вартість якого складає 521 763,85 грн.

31.03.2022 між ТОВ «ГК «Нафтогаз Трейдинг» та ДП «Теплотехсервіс» було підписано акт приймання-передачі природного газу, відповідно до якого відповідачем у березні 2022 року було спожито природний газ об`ємом 0,90500 тис. куб. метрів, вартість якого складає 14981,36 грн.

25.04.2022 між ТОВ «ГК «Нафтогаз Трейдинг» та ДП «Теплотехсервіс» було підписано коригуючи акт приймання-передачі природного газу, відповідно до якого відповідачем у квітні 2022 року було спожито природний газ об`ємом 68,79900 тис. куб. метрів, вартість якого складає 520 738,80 грн.

25.04.2022 між ТОВ «ГК «Нафтогаз Трейдинг» та ДП «Теплотехсервіс» було підписано коригуючий акт приймання-передачі природного газу, відповідно до якого відповідачем у березні 2022 року було спожито природний газ об`ємом 0,90500 0 тис. куб. метрів, вартість якого складає 14 967,88 грн.

30.04.2022 між ТОВ «ГК «Нафтогаз Трейдинг» та ДП «Теплотехсервіс» було підписано акт приймання-передачі природного газу, відповідно до якого відповідачем у квітні 2022 року було спожито природний газ об`ємом 1,80300 тис. куб. метрів, вартість якого складає 13 646,88 грн.

31.05.2022 між ТОВ «ГК «Нафтогаз Трейдинг» та ДП «Теплотехсервіс» було підписано акт приймання-передачі природного газу, відповідно до якого відповідачем у травні 2022 року було спожито природний газ об`ємом 1,89300 тис. куб. метрів, вартість якого складає 31 336,72 грн.

30.06.2022 між ТОВ «ГК «Нафтогаз Трейдинг» та ДП «Теплотехсервіс» було підписано акт приймання-передачі природного газу, відповідно до якого відповідачем у червні 2022 року було спожито природний газ об`ємом 1,66200 тис. куб. метрів, вартість якого складає 49 004,89 грн.

31.07.2022 між ТОВ «ГК «Нафтогаз Трейдинг» та ДП «Теплотехсервіс» було підписано акт приймання-передачі природного газу, відповідно до якого відповідачем у липні 2022 року було спожито природний газ об`ємом 1,53500 тис. куб. метрів, вартість якого складає 45 305,86 грн.

31.08.2022 між ТОВ «ГК «Нафтогаз Трейдинг» та ДП «Теплотехсервіс» було підписано акт приймання-передачі природного газу, відповідно до якого відповідачем у серпні 2022 року було спожито природний газ об`ємом 1,18000 тис. куб. метрів, вартість якого складає 34 224,74 грн.

31.12.2022 між ТОВ «ГК «Нафтогаз Трейдинг» та ДП «Теплотехсервіс» було підписано акт приймання-передачі природного газу, відповідно до якого відповідачем у грудні 2022 року було спожито природний газ об`ємом 25,55600 тис. куб. метрів, вартість якого складає 812014,28 грн.

Відповідно до відомостей, наданих листом АТ «Ощадбанк» від 02.10.2024 сума сплачених ДП «Теплотехсервіс» коштів в рахунок оплати природного газу за договором №7451-НГТ-33 від 17.06.2021 за період з 06.07.2021 до 30.12.2022 становила 2 650 685,72 грн.

Відповідачем на підтвердження оплати природного газу за договором було надано суду оборотно-сальдові відомості по рахунку №6852 за період з 01.01.2022 до 31.12.2024, відповідно до якого борг підприємства перед позивачем становить 1 087 909,57 грн.

Крім того, надані АТ «Ощадбанк» відомісті містять дані про сплату відповідачем коштів у 2023 році в рахунок оплати природного газу за договором №2216-ПСО(ТКЕ)-33 від 12.01.2023, стягнення заборгованості за яким не є предметом спору у даній справі.

Вирішуючи питання про правомірність та обґрунтованість заявлених в межах даної справи вимог, суд виходить з наступного.

Згідно з ч. 2 ст. 4 ГПК України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Положеннями ст. 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, та встановлено перелік способів захисту цивільних прав та інтересів.

Варто зауважити, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, у зв`язку з чим, суд повинен з`ясувати характер спірних правовідносин сторін (предмет та підставу позову), характер порушеного права позивача та можливість його захисту в обраний ним спосіб.

При цьому особа, яка звертається до суду з позовом, самостійно визначає у позовній заяві, яке її право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред`явлено позов, та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права. В свою чергу, суд має перевірити доводи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, у тому числі щодо матеріально-правового інтересу у спірних відносинах, і у разі встановлення порушеного права з`ясувати, чи буде воно відновлено у заявлений спосіб.

У відповідності до ч. 2 ст. 509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу, у тому числі і з договорів. Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Зобов`язання, в свою чергу, згідно вимог ст. ст. 525, 526 ЦК України, має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Предметом заявленого ТОВ «ГК «Нафтогаз Трейдинг» позову є вимоги до ДП «Теплотехсервіс» про стягнення заборгованості за спожитий природний газ у розмірі 1 087 909,57 грн, а також стягнення 3% річних, збитків від інфляції та пені, які були нараховані на несвоєчасно оплачену вартість природного газу.

Згідно зі ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Правові засади функціонування ринку природного газу України, заснованого на принципах вільної конкуренції, належного захисту прав споживачів та безпеки постачання природного газу, а також здатного до інтеграції з ринками природного газу держав - сторін Енергетичного Співтовариства, у тому числі шляхом створення регіональних ринків природного газу визначаються Законом України «Про ринок природного газу» №329-VIII від 09.04.2015.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про ринок природного газу» постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ належної якості та кількості у порядку, передбаченому договором, а споживач зобов`язується оплатити вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачених договором. Якість та інші фізико-хімічні характеристики природного газу визначаються згідно із нормативно-правовими актами.

Господарським судом під час вирішення даного спору було встановлено, що 17.06.2021 між ТОВ «ГК «Нафтогаз Трейдинг» та ДП «Теплотехсервіс» було укладено договір постачання природного газу №7451-НГТ-33, за умовами якого позивачем були прийняті на себе зобов`язання щодо постачання відповідачу природного газу протягом періоду з червня 2021 року до червня 2024 року.

На підтвердження факту виконання прийнятих на себе зобов`язань за договором №7451-НГТ-33 від 17.06.2021 ТОВ «ГК «Нафтогаз Трейдинг» було надано суду акти приймання-передачі природного газу, підписані ДП «Теплотехсервіс», відповідно до яких вартість спожитого відповідачем природного газу протягом періоду з липня 2021 року до грудня 2022 року становить 4 203 533,07 грн.

Вартість оплаченого природного газу згідно наданих АТ «Ощадбанк» листом від 02.10.2024 відомостей становить 2 650 685,72 грн. При цьому з оборотно-сальдові відомості по рахунку №6852, можна встановити, що відповідач також здійснював оплату природного газу у 2023 році, що не було відображено в листі АТ «Ощадбанк».

Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованих підстав вважати їх недостовірними або визнаними у зв`язку з примусом. Обставини, які визнаються учасниками справи, можуть бути зазначені в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників (ч. 1 ст. 75 ГПК України).

Враховуючи підтвердження ДП «Теплотехсервіс» обставини наявності заборгованості перед ТОВ «ГК «Нафтогаз Трейдинг» у розмірі 1 087 909,57 грн, що відображено в оборотно-сальдовій відомості, господарський суд доходить висновку, що обставина часткової оплати відповідачем товару та наявності заборгованості перед позивачем у розмірі 1 087 909,57 грн є встановленою.

Таким чином, фактично у межах даної справи ТОВ «ГК «Нафтогаз Трейдинг» заявлено до стягнення заборгованість за поставлений у березні 2022 року природний газ частково на суму 102 376,20 грн, а також заборгованість за поставлений у квітні-грудні 2022 року природний газ. При цьому, як було встановлено судом, вартість оплаченого відповідачем природного газу за березень 2022 року складає 433 330,48 грн.

24.02.2022 Указом Президента України №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» було постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022.

ДП «Теплотехсервіс» згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань знаходиться за адресою: 73008, Херсонська обл., м. Херсон, провулок Смоленський, буд. 2-А.

Суд зазначає, що відомості про зміну відповідачем місцезнаходження або місця провадження господарської діяльності в період дії договору №7451-НГТ-33 від 17.06.2021 в матеріалах справи відсутні.

Відповідно до ст. 1-1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» №1207-VII (далі - Закон № 1207-VII) тимчасово окупована Російською Федерацією територія України (тимчасово окупована територія) - це частини території України, в межах яких збройні формування Російської Федерації та окупаційна адміністрація Російської Федерації встановили та здійснюють фактичний контроль або в межах яких збройні формування Російської Федерації встановили та здійснюють загальний контроль з метою встановлення окупаційної адміністрації Російської Федерації.

Водночас, виходячи зі ст. 2 Закону №1207-VII, метою цього закону є визначення статусу території України, тимчасово окупованої внаслідок збройної агресії Російської Федерації, встановлює особливий правовий режим на цій території, визначає особливості діяльності державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій в умовах цього режиму, додержання та захисту прав і свобод людини і громадянина, а також прав і законних інтересів юридичних осіб.

Частиною 2 ст. 13 Закону №1207-VII передбачено, що здійснення господарської діяльності юридичними особами, фізичними особами - підприємцями та фізичними особами, які провадять незалежну професійну діяльність, місцезнаходженням (місцем проживання) яких є тимчасово окупована територія, дозволяється виключно після зміни їхньої податкової адреси на іншу територію України. Правочин, стороною якого є суб`єкт господарювання, місцезнаходженням (місцем проживання) якого є тимчасово окупована територія, є нікчемним. На такі правочини не поширюється дія положення абзацу другого частини другої статті 215 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ч. 2 ст. 13-1 Закону №1207-VII на період тимчасової окупації переміщення товарів (робіт, послуг) з тимчасово окупованої території на іншу територію України та/або з іншої території України на тимчасово окуповану територію усіма видами транспорту, в тому числі автомобільним, залізничним, повітряним та трубопровідним транспортом, а також лініями електропередач та гідротехнічними спорудами, заборонено.

Наведені положення Закону №1207-VII дозволяють господарському суду зробити висновок про заборону здійснення господарської діяльності з переміщення товарів трубопровідним транспортом на тимчасово окуповану територію України.

В процесі вирішення даного спору судом були встановлені підстави для зупинення провадження до перегляду у касаційному порядку об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду (далі також Об`єднана палата) судового рішення у подібних правовідносинах у справі №908/1162/23, висновки щодо застосування норм права у межах якої мають бути застосовані під час вирішення даного спору.

Предметом розгляду Об`єднаною палатою у межах справи №908/1162/23 було питання застосування ч. 2 ст. 13 та ч. 2 ст. 13-1 Закону № 1207-VII до правовідносин, які виникли у період з лютого 2022 року до грудня 2022 року, тобто до прийняття Кабінетом Міністрів України постанови від 06.12.2022 № 1364 «Деякі питання формування переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією» та затвердження Міністерством з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України наказу № 309 «Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією».

Відповідно п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 3 Закону № 1207-VII для цілей цього Закону тимчасово окупованою територією визначається: сухопутна територія тимчасово окупованих Російською Федерацією територій України, водні об`єкти або їх частини, що знаходяться на цих територіях (пункт 1); інша сухопутна територія України, внутрішні морські води і територіальне море України, визнані в умовах воєнного стану тимчасово окупованими у встановленому Кабінетом Міністрів України порядку (пункт 3).

Так, у справі № 908/1162/23 Верховний Суд постановою від 03.10.2025, залишаючи постанову суду апеляційної інстанції про відмову в позові без змін, зокрема виснував, що Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» щодо деяких питань визначення правового статусу тимчасово окупованих територій України в умовах воєнного стану» від 16.11.2022 № 2764-ІХ частину третю статті 1 Закону № 1207-VII було викладено в редакції, за якою дата початку і дата завершення тимчасової окупації територій, передбачених пунктом 3 частини першої статті 3 цього Закону, визначаються Кабінетом Міністрів України.

Чинна редакція цієї норми (у відповідності до змін, внесених Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо звільнення від сплати екологічного податку, плати за землю та податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за знищене чи пошкоджене нерухоме майно» № 3050-IX від 11.04.2023) вказує, що дата початку і дата завершення тимчасової окупації територій, які передбачені у пункті 3 частини першої статті 3 цього Закону, визначаються у встановленому Кабінетом Міністрів України порядку.

Як зазначила Об`єднана палата, з 07.05.2022 ані пункт 7 частини першої статті 1-1, ані пункт 1 частини третьої статті 3 Закону № 1207-VII не містили (і зараз також не містять) жодних посилань на те, що статус тимчасово окупованих території набувають залежно від наявності чи відсутності (а так само і дати ухвалення) будь-якого рішення того чи іншого повноважного органу державної влади України - РНБО, Кабінету Міністрів України чи іншого органу в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

06.12.2022 Кабінет Міністрів України затвердив постанову «Деякі питання формування переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією», відповідно до якої перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затверджується Міністерством з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій за формою згідно з додатком за погодженням з Міністерством оборони України з урахуванням пропозицій відповідних обласних, Київської міської військових адміністрацій.

Відповідно до наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 № 309 «Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією» зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 23.12.2022 за №1668/39004, датою окупації Херсонської міської територіальної громади є 01.03.2022, датою завершення окупації 11.11.2022.

Однак у відповідності до регулювання, запровадженого Законом України від 21.04.2022 № 2217-ІХ «Про внесення змін до деяких законів України щодо регулювання правового режиму на тимчасово окупованій території України» правовий статус тимчасово окупованої території РФ в розумінні п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону № 1207-VII не залежить від того, чи ухвалив (і якщо ухвалив - то коли саме) той чи інший повноважний орган державної влади України (РНБО, Кабінет Міністрів України чи інший орган в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України) рішення про визнання певної частини території України тимчасово окупованою. Таке рішення повноважного органу державної влади України (зокрема - і Кабінету Міністрів України) для територій, визначених у п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону № 1207-VII, має не конститутивне, а лише інформативне значення, з публічною достовірністю підтверджуючи конкретну дату, з якої фактична окупація певної частини території України почалася чи припинилася.

Таким чином Об`єднана палата дійшла висновку про відсутність підстав для відступу від висновку, викладеного Верховним Судом у постанові у справі №910/9680/23 про поширення положень ст. 13-1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» на території, тимчасово окуповані в період воєнного стану, лише з огляду на загальновідомий факт окупації таких територій за відсутності відповідного рішення Кабінету Міністрів України.

Об`єднана палата, залишаючи без змін постанову суду апеляційної інстанції у справі №908/1162/23 про відмову в позові, зазначила про те, що підставою для відмови в позові у цій справі, враховуючи положення ст. 13-1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», є заборона передачі електроенергії відповідачу, оскільки факт тимчасової окупації міста Мелітополь є загальновідомим фактом, що не потребує окремого доказування у даному судовому провадженні.

Верховний Суд у постанові від 23.10.2025 у справі №916/1650/23, застосувавши висновки об`єднаної палати у справі №908/1162/23, залишив без змін рішення суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію за період з березня до червня 2022 року, яка передавалася відповідачу на територію Херсонської області.

Господарським судом відхиляються доводи позивача про не розповсюдження дії положень ст. ст. 3, 13 та 13-1 Закону №1207-VII на відносини між сторонами у зв`язку з набранням чинності Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України» від 15.03.2022 №2138-IX лише 20.03.2022.

Судом враховано, що вказане питання, в тому числі, було предметом оцінки Об`єднаної палати у постанові від 23.10.2025 у справі №916/1650/23, за результатом розгляду якої Суд не знайшов підстав для відступу від висновку щодо застосування зазначеної норми права у межах справи №910/9680/23 про поширення положень ст. 13-1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» на території, тимчасово окуповані в період воєнного стану, лише з огляду на загальновідомий факт окупації таких територій за відсутності відповідного рішення Кабінету Міністрів України.

Суд зазначає, що на розгляд Об`єднаної палати у межах справи №908/1162/23 було передано питання про відступ від висновків Верховного Суду, викладених у постанові від 07.03.2024 у справі № 910/9680/23. Так, спірним періодом у справі № 910/9680/23 був лютий-серпень 2022 року. За результатом розгляду справи №908/1162/23 Верховний Суд у постанові від 03.10.2025 залишив постанову суду апеляційної інстанції про відмову в позові без змін, а також не знайшов підстав для відступу від висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 07.03.2024 у справі № 910/9680/23.

Підсумовуючи вищевикладені висновки Верховного Суду щодо застосування норм Закону №1207-VII у подібних правовідносинах, господарський суд доходить висновку про необхідність застосування положень Закону до правовідносин сторін у даному спорі з дати тимчасової окупації Херсонської міської територіальної громади, тобто з 01.03.2022 до 11.11.2022.

При цьому суд зазначає, що відсутність доказів припинення/обмеження споживання ДП «Теплотехсервіс» природного газу в умовах окупації не може звільняти позивача від виконання положень Закону №1207-VII.

З урахуванням наведеного господарський суд доходить висновку, що ТОВ «ГК «Нафтогаз Трейдинг» має право на відшкодування йому вартості поставленого відповідачу природного газу лише за грудень 2022 року у розмірі 812 014,28 грн. У задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за поставлений у березні 2022 року (частково на суму 102 376,20 грн) серпні 2022 року природний газ у загальному розмірі 275 895,29 грн (1 087 909,57 грн - 812 014,28 грн = 275 895,29 грн) позивачу необхідно відмовити.

Згідно з ч. 2 ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно з ч. 2 ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд звертає увагу ДП «Теплотехсервіс», що право кредитора нараховувати 3% річних та збитків від інфляції передбачено безпосередньо нормами цивільного законодавства та не залежить від включення до договору умови про наявність права здійснювати таке нарахування.

Статтею 611 ЦК України встановлено, що одним з наслідків порушення зобов`язання є оплата неустойки (штрафу, пені) - визначеної законом чи договором грошової суми, що боржник зобов`язаний сплатити кредитору у випадку невиконання чи неналежного виконання зобов`язання.

Частиною 2 ст. 549 ЦК України встановлено, що штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України).

ТОВ «ГК «Нафтогаз Трейдинг» також нараховано та заявлено до стягнення з відповідача пеню, 3% річних та збитки від інфляції, нараховані на несвоєчасно оплачену вартість природного газу у лютому 2022 році грудні 2022 року.

Враховуючи висновки суду про відсутність у ДП «Теплотехсервіс» обов`язку оплачувати спожитий у березні 2022 року серпні 2022 року природний газ, господарський суд дійшов висновку про необхідність відмовити у задоволенні заявлених ТОВ «ГК «Нафтогаз Трейдинг» вимог про стягнення пені, 3% річних та збитків від інфляції, нараховані на заборгованість за вказаний період.

Розрахунок пені, 3% річних та збитків від інфляції, нарахованих ТОВ «ГК «Нафтогаз Трейдинг» на несвоєчасно оплачену вартість природного газу у лютому 2022 року та грудні 2022 року, є правильним та обґрунтованим. З урахуванням викладеного господарський суд доходить висновку про наявність підстав для часткового задоволення вимог позивача в цій частині шляхом присудження до стягнення з ДП «Теплотехсервіс» 3 % річних у розмірі 41 067,69 грн, пені у розмірі 48631,86 грн, збитків від інфляції у розмірі 75 557,26 грн.

При цьому господарським судом відхиляється клопотання ДП «Теплотехсервіс» про зменшення пені до 1,00 грн з огляду на наступне.

Частиною 3 ст. 551 ЦК України передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, за відсутності у законі переліку обставин, які мають істотне значення, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.

Господарський суд зауважує, що приписами чинного законодавства не встановлено переліку виняткових випадків (обставин, які мають істотне значення), за наявності яких суд може зменшити неустойку, а, отже, вирішення вказаного питання покладається безпосередньо на суд, який розглядає відповідне питання з урахуванням всіх конкретних обставин справи в їх сукупності.

Вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступеню виконання зобов`язання боржником; причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної особи (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки) тощо.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

У ч. 1 ст. 74 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Господарським судом враховано, що вимоги ТОВ «ГК «Нафтогаз Трейдинг» про стягнення пені були задоволені частково лише на несвоєчасно оплачену вартість природного газу у лютому 2022 року та на заборгованість за поставлений у грудні 2022 року природний газ. При цьому суд звертає увагу, що в порушення закріплених приписами ГПК України правил доказування ДП «Теплотехсервіс» не було надано суду належних доказів, які можуть підтвердити правомірність зменшення судом пені. З урахуванням викладеного підстави для задоволення заявленого відповідачем клопотання відсутні.

Враховуючи встановлену в процесі вирішення даного спору обставину оплати відповідачем вартості природного газу за березень 2022 року на суму 433 330,48 грн, тобто за період, право на стягнення якої у ТОВ «ГК «Нафтогаз Трейдинг» відсутнє, господарський суд вважає за правомірне зарахувати суму таких коштів згідно з п. 5.4 договору постачання природного газу №7451-НГТ-33 від 17.06.2021 в рахунок погашення 3 % річних у розмірі 41 067,69 грн, пені у розмірі 48631,86 грн, збитків від інфляції у розмірі 75 557,26 грн, а також часткового погашення суми основного боргу на суму 268 073,67 грн. Зарахування коштів було здійснено судом відповідно до наступного розрахунку: 433 330,48 грн - 41 067,69 грн - 48631,86 грн - 75 557,26 грн = 268 073,67 грн.

Таким чином, з ДП «Теплотехсервіс» на користь ТОВ «ГК «Нафтогаз Трейдинг» слід стягнути лише суму основного боргу у розмірі 543 940,61 грн ( 812 014,28 грн - 268 073,67 грн = 543 940,61 грн).

Згідно вимог ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Відповідно до ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Підсумовуючи викладене вище, господарський суд доходить висновку про законність часткового задоволення заявлених товариством з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг» позовних вимог шляхом присудження до стягнення з дочірнього підприємства «Теплотехсервіс» товариства з обмеженою відповідальністю «Група компаній «Теплотехніка» суми основного боргу у розмірі 543 940,61 грн. В іншій частині позову необхідно відмовити.

Судові витрати зі сплати судового збору за подання позовної заяви покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог відповідно до приписів ст. 129 ГПК України.

Керуючись ст. ст. 86, 129, 236 238, 240 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з дочірнього підприємства «Теплотехсервіс» товариства з обмеженою відповідальністю «Група компаній «Теплотехніка» /73008, Херсонська обл., м. Херсон, провулок Смоленський, буд. 2-А; ідентифікаційний код 34457654/ на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг» /04116, місто Київ, вулиця Шолуденка, буд. 1; ідентифікаційний код 42399676/ суму основного боргу у розмірі 543 940,61 грн /п`ятсот сорок три тисячі дев`ятсот сорок грн 61 коп./, судовий збір у розмірі 6 527,30 грн /шість тисяч п`ятсот двадцять сім грн 30 коп./.

3. В іншій частині позову відмовити.

Рішення набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 241 ГПК України.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Відповідно до ст. ст. 254, 256 ГПК України учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції до Південно-Західного апеляційного господарського суду протягом 20 днів з дня складання повного рішення суду.

Повне рішення складено 02 квітня 2026 р.

Суддя С.П. Желєзна