ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2026 р. м. Ужгород Справа № 907/1287/25

Господарський суд Закарпатської області в складі судді Сисина С.В., за участі секретаря судового засідання Далекорій Б.В., розглянувши у загальному позовному провадженні справу

за позовом: Фізичної особи підприємця Севастьянової Еліте Ериківни, РНОКПП НОМЕР_1 , місцезнаходження АДРЕСА_1 ,

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Мелоні», , місцезнаходження 89420, Закарпатська область, Ужгородський район, село Тарнівці, вулиця Горького, будинок 158 «А»,

про стягнення заборгованості, переданої за договором про відступлення права вимоги,

за участі представників сторін:

від позивача - адвоката Аршанського Є.Ю. (на підставі довіреності від 19.08.2025), в режимі ВКЗ

від відповідача не з`явився,

В С Т А Н О В И В :

Фізична-особа підприємець Севастьянова Еліте Ериківна (далі позивач) через систему «Електронний суд» звернулась до Господарського суду Закарпатської області з позовною заявою від 13.11.2025 (зареєстрованою за вх.№02.3.1-05/1394/25 від 13.11.2025) до Товариства з обмеженою відповідальністю «МЕЛОНІ» (далі відповідач) про стягнення заборгованості в розмірі 735790 грн, переданої за договором про відступлення права вимоги від 08.09.2025, укладеним між нею як фізичною особою-підприємцем (новим кредитором) і Товариством з обмеженою відповідальністю «КАНТРЕЙД» (первісним кредитором) в особі ліквідатора арбітражної керуючої Кригіної Оксани Володимирівни, враховуючи несплату відповідачем таких коштів (з урахуванням переданого за договором від 08.09.2025 права вимоги за дебіторською заборгованістю в сумі 735790,00 грн) після направлення позивачем відповідачу вимоги від 10.09.2025 про сплату таких коштів у семиденний строк з дня її отримання.

Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи визначено головуючого суддю Сисина С.В., що підтверджується протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.11.2025.

Процесуальні дії по справі

Згідно з ухвалами від 17.11.2025 та від 24.11.2025 суд залишав без руху позовну заяву від 13.11.2025 ФОП Севастьянової Е.Е. до ТОВ «МЕЛОНІ» про стягнення заборгованості, переданої за договором про відступлення права вимоги та встановлював позивачу строк на усунення недоліків позовної заяви.

На виконання вимог ухвал суду від 17.11.2025 та від 24.11.2025 через систему «Електронний суд» від Аршанського Євгенія Юрійовича, представника позивача Севастьянової Е.Е., надходили: заява про усунення недоліків позовної заяви від 19.11.2025 (зареєстрована за вх.№02.3.1-02/10096/25 від 19.11.2025) та заява від 26.11.2025 (зареєстрована за вх.№02.3.1-02/10310/25 від 26.11.2025), до якої долучені докази на усунення недоліків позовної заяви.

Згідно з ухвалою від 28.11.2025 суд відкрив провадження у справі за правилами загального позовного провадження; встановив сторонам строки на подачу заяв по суті справи; призначив підготовче засідання у справі на 18.12.2025; у порядку абз. 3 ч. 7 ст. 42 ГПК України звернув увагу відповідачу на його обов`язок зареєструвати свій електронний кабінет на виконання вимог ч. 6 ст. 6 ГПК України.

04.12.2025 через систему «Електронний суд ЄСІТС» від представника позивача - Аршанського Є.Ю. надійшла заява про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції від 04.12.2025 (зареєстрована за вх. №02.3.1-02/10642/25).

08.12.2025 через систему «Електронний суд ЄСІТС» від представника позивача Аршанського Є.Ю. надійшли додаткові пояснення у справі від 05.12.2025 (зареєстровані за вх. №02.3.1-02/10685/25), в яких він зазначає, що позивач на законних підставах стала кредитором ТОВ «МЕЛОНІ» на суму 735790,00 грн та звертає увагу, що права кредитора повинні бути захищені судом.

Згідно ухвали від 12.12.2025 суд задовольнив заяву представника позивача про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції від 04.12.2025; постановив провести підготовче засідання, призначене на 18.12.2025 та наступні судові засідання за участі представника позивача - адвоката Аршанського Є.Ю. в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів у системі ЄСІТС ВКЗ за допомогою системи «Електронний суд ЄСІТС».

Згідно з ухвалою від 18.12.2025 суд постановив продовжити з ініціативи суду строк проведення підготовчого провадження на 30 днів; відкласти підготовче засідання на 28.01.2026.

Згідно з ухвалою від 28.01.2026 суд задовольнив усне клопотання представника позивача - адвоката Аршанського Є.Ю. про відкладення підготовчого засідання та відкласти підготовче засідання на 18.02.2026 на 15:15.

28.01.2026 через систему «Електронний суд ЄСІТС» від представника позивача адвоката Аршанського Є.Ю. надійшло клопотання від 28.01.2026 (зареєстроване за вх.№02.3.1-02/730/26) про долучення доказів, згідно з яким представник позивача просить поновити строк на подачу доказів та долучити до матеріалів справи платіжну інструкцію №2972 від 05.09.2025 на суму 35988,00 грн.

Згідно з ухвалою від 29.01.2026 суд задовольнив клопотання представника позивача адвоката Аршанського Є.Ю. про долучення доказів і поновлення строку для їх подання від 28.01.2026 (зареєстроване за вх.№02.3.1-02/730/26 від 28.01.2026); поновив ФОП Севастьяновій Е.Е. строк на подання доказів згідно заяви представника позивача; долучив до матеріалів справи доказ: копію платіжної інструкції №2972 від 05.09.2025.

Відповідно до ухвали від 18.02.2026 суд закрив підготовче провадження у справі та призначив справу до розгляду по суті на 19.03.2026.

З метою повідомлення відповідача про розгляд справи 18.02.2026, судом 29.01.2026 було розміщено відповідне оголошення на офіційному веб-сайті «Судової влади України» про виклик Товариства з обмеженою відповідальністю «МЕЛОНІ» у справі №907/1287/25.

З довідок про доставку електронного листа, які отримані з автоматизованої системи документообігу суду комп`ютерної програми «Діловодство спеціалізованого суду», вбачається, що ухвали суду від 17.11.2025, 24.11.2025, 28.11.2025, 12.12.2025, 18.12.2025, 28.01.2026, 29.01.2026, 18.02.2026 у справі №907/1287/25 (суддя Сисин С.В.) були надіслані позивачу та його представнику в їх Електронний кабінет. Означені документи доставлено до електронних кабінетів учасників справи 19.11.2025 о 03:00, 25.11.2025 о 21:30, 28.11.2025 о 14:00, 13.12.2025 о 10:33, 19.12.2025 о 12:40, 28.01.2026 о 20:10, 29.01.2026 о 16:20, 19.02.2026 о 09:31.

В пунктах 41-42 постанови Верховного Суду від 30.08.2022 у справі №459/3660/21 викладена правова позиція, що довідка про доставку документа в електронному вигляді до «Електронного кабінету» є достовірним доказом отримання адресатом судового рішення.

Враховуючи відсутність у Товариства з обмеженою відповідальністю «МЕЛОНІ» зареєстрованого Електронного кабінету ЄСІТС,

- ухвала суду від 28.11.2025 направлена Товариству з обмеженою відповідальністю «МЕЛОНІ» рекомендованим поштовим відправленням №R34 від 18.12.2025;

- ухвала суду від 18.12.2025 направлена Товариству з обмеженою відповідальністю «МЕЛОНІ» рекомендованим поштовим відправленням №R15 від 25.12.2025;

- ухвали суду від 28.01.2026, 29.01.2026 направлені відповідачу згідно з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №R71 від 30.01.2026;

- ухвала суду від 18.02.2026 направлена відповідачу згідно з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №R20 від 20.02.2026;

по місцезнаходженню відповідача згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань: 89420, Закарпатська область, Ужгородський район, село Тарнівці, вулиця Горького, будинок 158 «А».

19.12.2025 на адресу суду повернулось рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення №R34 від 01.12.2025, причини повернення «адресат відсутній за вказаною адресою», «адресат відмовився».

29.12.2025 на адресу суду повернулось рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення №R15 від 25.12.2025, причини повернення «адресат відсутній за вказаною адресою», «адресат відмовився».

10.02.2026 на адресу суду повернулось рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення №R71 від 30.01.2026, причини повернення «адресат відсутній за вказаною адресою», «адресат відмовився».

10.03.2026 на адресу суду повернулось рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення №R20 від 20.02.2026, причини повернення «адресат відсутній за вказаною адресою», «адресат відмовився».

Щодо неявки відповідача в судові засідання, то суд зазначає, що Товариство з обмеженою відповідальністю «МЕЛОНІ», будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце проведення підготовчих засідань та розгляду справи по суті, не прибуло та не уповноважило представника в підготовчі засідання, а також для участі в розгляді справи по суті 19.03.2026.

Щодо цього суд звертає увагу, що адреса, зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань є офіційним місцезнаходженням відповідача.

Отже, лише відповідач за власним волевиявленням не скористався правом отримати кореспонденцію від суду, а тому відповідач вважається таким, що належним чином повідомлений судом про розгляд справи та призначені судові засідання у справі.

Так, відповідно до ч. 3 та 7 ст. 120 ГПК України, виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень. Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Згідно з п. 3, 4, 5 ч. 6 ст. 242 ГПК України, днем вручення судового рішення є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Порядок надання послуг поштового зв`язку, права та обов`язки операторів поштового зв`язку і користувачів послуг поштового зв`язку визначають Правила надання послуг поштового зв`язку, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 №270 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 10.10.2023 №1071) (далі - Правила надання послуг поштового зв`язку).

Поштові відправлення залежно від технології приймання, обробки, перевезення, доставки/вручення поділяються на такі категорії: прості, рекомендовані, без оголошеної цінності, з оголошеною цінністю. Рекомендовані поштові картки, листи та бандеролі з позначкою «Вручити особисто», рекомендовані листи з позначкою «Судова повістка» приймаються для пересилання лише з рекомендованим повідомленням про їх вручення (п. 8 та 15 Правил надання послуг поштового зв`язку).

Згідно з п. 81, 82, 83 Правил надання послуг поштового зв`язку рекомендовані поштові відправлення (крім рекомендованих листів з позначками «Судова повістка», «Повістка ТЦК»), повідомлення про вручення поштових відправлень, поштових переказів, адресовані фізичним особам, під час доставки за зазначеною адресою або під час видачі в об`єкті поштового зв`язку вручаються адресату (одержувачу), а в разі його відсутності - будь-кому з повнолітніх членів сім`ї, який проживає разом з ним.

Рекомендовані поштові відправлення з позначкою «Судова повістка», адресовані юридичним особам, під час доставки за зазначеною адресою вручаються представнику юридичної особи, уповноваженому на одержання поштових відправлень, під розпис. У разі відсутності адресата (одержувача) за зазначеною на рекомендованому листі адресою працівник об`єкта поштового зв`язку робить позначку «адресат відсутній за зазначеною адресою», яка засвідчується його підписом з проставленням відбитка поштового пристрою, порядок використання якого встановлюється призначеним оператором поштового зв`язку, і не пізніше ніж протягом наступного робочого дня повертає такий лист до суду.

Системний аналіз ст. ст. 120, 242 ГПК України, п. 8, 11, 15, 17, 81, 82, 83, 99 Правил надання послуг поштового зв`язку свідчить, що у разі, якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії або судове рішення направлено судом рекомендованим листом за належною поштовою адресою, і судовий акт повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то необхідно вважати, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії або про прийняття певного судового рішення у справі (аналогічна позиція викладена у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 13.01.2020 у справі №910/22873/17 та від 14.08.2020 у справі №904/2584/19; у постановах Верховного Суду від 16.05.2018 у справі №910/15442/17 та від 04.12.2018 у справі №921/32/18).

Верховний Суд неодноразово звертав увагу на те, що встановлений порядок надання послуг поштового зв`язку, доставки та вручення рекомендованих поштових відправлень, строк зберігання поштового відправлення забезпечує адресату можливість вжити заходів для отримання такого поштового відправлення та, відповідно, ознайомлення з судовим рішенням. Направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, у цьому випадку суду (аналогічний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі №800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження №11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.11.2019 у справі № 913/879/17, від 21.05.2020 у справі №10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі №24/260-23/52-б, від 16.05.2018 у справі №910/15442/17 та від 04.12.2018 у справі №921/32/18).

Таким чином, з урахуванням сформованої позиції судів вищих інстанцій щодо належного повідомлення учасників процесу, господарський суд дійшов висновку, що відповідач належним чином повідомлявся про призначені підготовчі та судові засідання у справі, а також належним чином повідомлений про призначене на 19.03.2026 судове засідання у справі.

Отже, сторони про дату, час та місце розгляду справи по суті, призначеного на 19.03.2026, належним чином повідомлені.

Застосовуючи при розгляді справи відповідно до ч. 4 ст. 11 ГПК України і ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд зазначає, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п. 35 рішення від 07.07.1989 Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain).

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (параграфи 66, 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі «Смірнова проти України»).

Таким чином, суд констатує, що відповідач належним чином повідомлявся судом про розгляд справи у суді та мав можливість, передбачену законом, на реалізацію своїх прав та законних інтересів, з урахуванням приписів ГПК України щодо належного повідомлення учасників процесу.

Водночас, суд враховує, що серед принципів господарського судочинства є, зокрема, верховенство права, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін, розумність строків розгляду справи судом.

Згідно приписів ст. 202 ГПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

Згідно з ч. 2 ст. 14 ГПК України учасник справи розпоряджається своїми правами на власний розсуд.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч. 4 ст. 13 ГПК України).

Стаття 43 ГПК України, зобов`язує сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами.

За таких обставин, суд зазначає, що відповідач, будучи неодноразово належним чином повідомлений судом про розгляд справи, про дату, час і місце судових засідань, у строк, встановлений ч.1 ст. 178 ГПК України відзиву на позов не подав і не забезпечив явку в судові засідання, тобто не скористався наданими йому процесуальними правами на участь у розгляді справи.

Відтак, з метою дотримання процесуальних строків вирішення спору, відповідно до ст. 202 ГПК України, статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ч. 9 ст.165 та ч. 2 ст. 178 ГПК України, суд за участі представника позивача, на підставі всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження наявних у справі доказів, яких достатньо для встановлення обставин справи і вирішення спору по суті, 19.03.2026 розглянув справу за наявними у ній документами.

Відповідно до ст. 240 ГПК України в судовому засіданні 19.03.2026 судом було проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Відповідно до ч. 5 ст. 240 ГПК України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене).

Стислий виклад позицій учасників процесу

Суть спору за позицією позивача

У позовній заяві від 13.11.2025 позивач зазначає, що постановою Господарського суду Полтавської області від 20.08.2024 у справі №917/20/24 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «КАНТРЕЙД» останнє було визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру. У межах зазначеної процедури 01.09.2025 відбувся аукціон №BRD001-UA-545, за результатами якого Фізична особа-підприємець Севастьянова Еліте Ериківна придбала майно банкрута, а саме: право вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «КАНТРЕЙД» до Товариства з обмеженою відповідальністю «МЕЛОНІ» в сумі 735790,00 грн. Зазначена дебіторська заборгованість виникла на підставі договору поставки нафтопродуктів №КД-ДГ- від 01.04.2017 та підтверджується актом звірки взаєморозрахунків № від 01.10.2023.

На підставі протоколу про проведення аукціону від 01.09.2025, між Товариством з обмеженою відповідальністю «КАНТРЕЙД» в особі ліквідатора та Фізичною особою-підприємцем Севастьяновою Елітою Ериківною 08.09.2025 було укладено договір про відступлення права вимоги. Перехід права вимоги та передача відповідної документації підтверджуються актом про придбання майна на аукціоні від 08.09.2025 та актом приймання-передачі документів від 09.09.2025. Згідно з умовами договору (п. 1.1, п. 2.1), позивач як новий кредитор набув право вимоги до відповідача в обсязі 735790,00 грн.

З метою досудового врегулювання спору, 10.09.2025 позивач направила на юридичну адресу відповідача письмову вимогу про погашення заборгованості протягом семи днів з моменту її отримання. Проте вказана вимога не була отримана відповідачем та повернулася на адресу позивача 13.10.2025. Оскільки кошти на рахунок нового кредитора перераховані не були, позивач вважає відповідача таким, що належним чином повідомлений про обов`язок виконання зобов`язання, який він проігнорував.

Позивач наголошує, що оскільки право вимоги вибуло з володіння первісного кредитора у примусовому порядку в процедурі банкрутства через електронний аукціон, згода боржника (відповідача) на таку заміну кредитора не вимагається.

Суть спору за позицією відповідача

Відповідач відзиву на позовну заяву не подав, доказів погашення заборгованості не представив.

Відповідно до приписів ч. 2 ст. 14 ГПК України учасник справи розпоряджається своїми правами на власний розсуд.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч. 4 ст. 13 ГПК України).

Відтак, з врахуванням положень ч.9 ст.165, ч.2 ст.178 ГПК України, суд вирішив справу за наявними в ній матеріалами.

Фактичні обставини справи встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Відповідно до постанови Господарського суду Полтавської області від 20.08.2024 у справі №917/20/24 ТОВ «КАНТРЕЙД» визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру. Ліквідатором було призначено арбітражну керуючу Кригіну Оксану Володимирівну (свідоцтво про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого №2106 від 04.10.2023) з наданням їй повноважень відповідно до положень Кодексу України з процедур банкрутства.

Згідно з протоколом про проведення аукціону №BRD001-UA-45 від 01.09.2025, проведеного через автоматизований електронний майданчик ТОВ «Ю.БІЗ», об`єктом такого аукціону (торгів) було майно Товариства з обмеженою відповідальністю «КАНТРЕЙД», продаж якого здійснювався у межах провадження у справі про банкрутство №917/20/24. Предметом зазначеного аукціону було право грошової вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «КАНТРЕЙД» до Товариства з обмеженою відповідальністю «МЕЛОНІ» в загальному розмірі 735790,00 грн. За підсумками проведених торгів переможцем аукціону визнано фізичну особу-підприємця Севастьянову Еліте Ериківну, яка запропонувала найвищу ціну за лот та набула право на укладення договору купівлі-продажу відповідного активу.

У протоколі про проведення аукціону №BRD001-UA-45 від 01.09.2025 зазначена ціна, що сплачена переможцем (позивачем у справі) за лот (що становить залишок гарантійного внеску за вирахуванням винагороди оператора): 35988,00 грн без ПДВ та вказано, що сума залишку від ціни продажу лота, яка підлягає сплаті переможцем електронного аукціону (за вирахуванням залишку сплаченого гарантійного внеску) становить 0,00 грн.

Згідно з платіжною інструкцією №17 від 01.09.2026, позивачем перераховано на рахунок ТОВ «Ю.БІЗ» 58863,20 грн та вказано призначення платежу поповнення балансу (гарантійний внесок) по аукціону BRD001-UA-45 згідно рахунку №-6251 від 01.09.2025 без ПДВ.

Після проведеного електронного аукціону №BRD001-UA-45 згідно протоколу від 01.09.2025, ТОВ «Ю.БІЗ» відповідно до платіжної інструкції №2972 від 05.09.2025 перерахувало ТОВ «КАНТРЕЙД» 35988,00 грн за придбання права вимоги по лоту №2 відповідно до протоколу №BRD001-UA-45 та у платіжній інструкції зазначено призначення платежу перерахування частини гарантійного внеску по лоту BRD001-UA-45, без ПДВ.

Враховуючи, що на підставі проведеного електронного аукціону №BRD001-UA-45 згідно протоколу від 01.09.2025 та перерахунку коштів згідно платіжною інструкцією №17 від 01.09.2026, позивач придбав на електронних торгах, проведених через автоматизований електронний майданчик ТОВ «Ю.БІЗ», право вимоги ТОВ «КАНТРЕЙД» до ТОВ «МЕЛОНІ» в розмірі 735790,00 грн, 08.09.2025 між Товариством з обмеженою відповідальністю «КАНТРЕЙД» в особі ліквідатора арбітражної керуючої Кригіної Оксани Володимирівни (первісний кредитор) та Фізичною особою-підприємцем Севастьяновою Елітою Ериківною (новий кредитор) було укладено договір про відступлення права вимоги.

Згідно з п. 1.1. договору, ТОВ «КАНТРЕЙД» відступає на користь ФОП Севастьянової Еліти Ериківни право вимоги за дебіторською заборгованістю до боржника, а саме: право вимоги ТОВ «КАНТРЕЙД» за дебіторською заборгованістю до ТОВ «МЕЛОНІ» (Боржник) в сумі 735790,00 грн, що підтверджується актом звірки взаєморозрахунків № від 01.10.2023 та договором поставки нафтопродуктів №КД-ДГ- від 01.04.2017.

За цим договором первісний кредитор гарантує, що право вимоги до боржника виникло на законних підставах (п. 1.2. договору).

Відповідно до п. 2.1. договору, новий кредитор набуває право вимагати від Боржника належного виконання обов`язків щодо сплати боргу в сумі 735790,00 грн.

Згідно з п. 2.2. договору, право вимоги до боржника у повному обсязі набувається новим кредитором з моменту підписання цього договору.

Відповідно до п. 3.1. договору, згідно з протоколом №BRD001-UA-545 від 01.09.2025 про проведення першого повторного аукціону з продажу майна боржника Товариства з обмеженою відповідальністю «КАНТРЕЙД» (код ЄДРПОУ - 39757460) у справі про банкрутство №917/20/24 по лоту №2, ціна продажу визначеного цим договором права вимоги складає 35988,00 грн без ПДВ та на момент підписання цього договору повністю сплачена новим кредитором.

Первісний кредитор зобов`язаний протягом трьох робочих днів після підписання цього договору передати новому кредитору документи на підставі яких виникло право вимоги до боржника (п. 4.1. договору).

Відповідно до п. 4.2. договору, новий кредитор зобов`язаний прийняти документи на підставі яких виникло право вимоги до боржника.

Згідно з п. 5.1. договору, первісний кредитор відповідає перед новим кредитором за недійсність переданого за цим договором права вимоги, але не відповідає за невиконання боржником своїх обов`язків.

Відповідно до п. 7.1. договору, договір набирає чинності з моменту його підписання повноважними представниками сторін.

Згідно з п. 7.2. договору, дія цього договору закінчується після виконання сторонами зазначених у ньому взаємних обов`язків у повному обсязі.

В усьому іншому, що не передбачено цим договором, сторони керуються чинним законодавством України (п. 7.3. договору).

08.09.2025 між продавцем ТОВ «КАНТРЕЙД» в особі ліквідатора арбітражної керуючої Кригіної О.В. та покупцем ФОП Севастьяновою Е.Е. був складений акт про придбання майна на аукціоні, згідно з яким:

1. Продавцем передано, а покупцем прийнято право вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «КАНТРЕЙД» (), яке є предметом продажу по лоту №2 на аукціоні №BRD001-UA-545, який відбувся 01.09.2025, а саме: права вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «КАНТРЕЙД» за дебіторською заборгованістю до Товариства з обмеженою відповідальністю «МЕЛОНІ» в сумі 735790,00 грн згідно з актом звірки взаєморозрахунків № від 01.10.2023 та договором поставки нафтопродуктів №КД-ДГ- від 01.04.2017 (далі - право вимоги).

2. Ціна продажу права вимоги по лоту №2, відповідно до Протоколу №BRD001-UA-545 від 01.09.2025 про проведення першого повторного аукціону з продажу майна боржника Товариства з обмеженою відповідальністю «КАНТРЕЙД» () у справі про банкрутство №917/20/24, склала 35988,00 грн без ПДВ, та на момент складання цього акту повністю сплачена покупцем.

3. Оператор авторизованого електронного майданчика, через електронний майданчик якого було заведено лот в ЕТС: Товариство з обмеженою відповідальністю «Ю.БІЗ», код ЄДРПОУ - 38738824, адреса: 01011, місто Київ, вулиця Панаса Мирного, будинок 7, офіс 3.

4. Оператор авторизованого електронного майданчика, через електронний майданчик якого було надано найвищу цінову пропозицію: Товариство з обмеженою відповідальністю «Ю.БІЗ», код ЄДРПОУ - 38738824, адреса: 01011, місто Київ, вулиця Панаса Мирного, будинок 7, офіс 3.

5. Електронна адреса веб-сторінки, на якій розміщено відомості про проведення електронних торгів: https://ubiz.ua/sale3/auction/BRD001-UA-545.

6. Продавець і покупець не мають один до одного ніяких претензій.

7. Цей акт складено у двох примірниках, по одному для продавця і покупця.

09.09.2025 між продавцем ТОВ «КАНТРЕЙД» в особі ліквідатора арбітражної керуючої Кригіної Оксани Володимирівни та покупцем ФОП Севастьяновою Е.Е. був складений акт придбання-передачі документів, згідно з яким: покупець ТОВ «КАНТРЕЙД» передає, а покупець ФОП Севастьяновій Е.Е. приймає відповідно до протоколу №BRD001-UA-545: акт звірки взаєморозрахунків № від 01.10.2023 та договір поставки нафтопродуктів №КД-ДГ- від 01.04.2017.

Арбітражним керуючою Кригіною Оксаною Володимирівною на адресу позивача було скеровано супровідний лист №02-05/647 від 11.09.2025, відповідно до якого позивачу було направлено:

- акт приймання-передачі документів щодо дебіторської заборгованості Товариства з обмеженою відповідальністю «МЕЛОНІ», що підтверджується актом звірки взаєморозрахунків № від 01.10.2023 та договором поставки нафтопродуктів №КД-ДГ- від 01.04.2017;

- акт про придбання майна на аукціоні;

- договір про відступлення права вимоги.

З отриманих позивачем від арбітражної керуючої в особі ліквідатора ТОВ «КАНТРЕЙД» Кригіної О.А. відповідно до супровідного листа №02-05/647 від 11.09.2025 та відповідно до акту придбання-передачі від 09.09.2025 документів, а саме: акту звірки взаєморозрахунків № від 01.10.2023 та договору поставки нафтопродуктів №КД-ДГ- від 01.04.2017 судом встановлено таке.

01.04.2017 між ТОВ «КАНТРЕЙД» (у договорі постачальник) та ТОВ «МЕЛОНІ» (у договорі покупець) був укладений договір поставки нафтопродуктів №КД-ДГ-.

Відповідно до п. 1.1. договору №КД-ДГ- від 01.04.2017, постачальник зобов`язується передати у власність покупця, а покупець зобов`язується прийняти та оплатити нафтопродукти, в подальшому товар, згідно умов договору.

Згідно з п. 1.2. договору №КД-ДГ- від 01.04.2017, номенклатура, кількість, ціна товару, умови та строк поставки товару визначаються сторонами у додаткових угодах до договору, які є невід`ємною частиною договору.

Відповідно до п. 2.1. договору №КД-ДГ- від 01.04.2017, постачальник зобов`язується передати покупцю нафтопродукти згідно розділу 1 цього договору за умови оформлення відповідних актів приймання-передачі або інших документів, які є невід`ємною частиною договору.

Згідно з п. 2.2. договору №КД-ДГ- від 01.04.2017, покупець зобов`язується своєчасно і в повному об`ємі сплатити вартість товару.

Відповідно до п. 5.1. договору №КД-ДГ- від 01.04.2017, покупець здійснює оплату за товар шляхом переведення грошових коштів на розрахунковий рахунок постачальника окремими сумами або одноразовим платежем протягом 360 днів з дати підписання акту приймання-передачі товару або інших документів, які підтверджують отримання товару.

Згідно з п. 5.2. договору №КД-ДГ- від 01.04.2017, оплата здійснюється на підставі виставленого постачальником рахунку, або на інших умовах, передбачених діючим законодавством України.

Відповідно до п. 5.3. договору №КД-ДГ- від 01.04.2017, датою здійснення оплати вважається дата перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок постачальника.

Згідно з п. 5.4. договору №КД-ДГ- від 01.04.2017, за домовленістю сторін, оплата товару по цьому договору повинна здійснюватися не рідше 1 (одного) разу на 30 днів не пізніше останнього дня місяця в будь-якій формі розрахунку, що не суперечить діючому законодавству України, та оформлюється додатковими угодами до договору.

Відповідно до п. 5.5. договору №КД-ДГ- від 01.04.2017, ціна товару є договірною, вказується в тому числі з ПДВ та визначається в додаткових угодах до договору.

Згідно з п. 7.1. договору №КД-ДГ- від 01.04.2017, сторони несуть відповідальність за невиконання або неналежне виконання своїх обов`язків по цьому договору згідно з діючим законодавством України.

Відповідно до п. 8.1. договору №КД-ДГ- від 01.04.2017, сторони не мають права передавати свої права та обов`язки за цим договорам третім особам без згоди на це іншої сторони.

Згідно з п. 9.1. договору №КД-ДГ- від 01.04.2017, усі спори та розбіжності, які виникають між сторонами під час виконання договору або у зв`язку з ним, вирішуються шляхом переговорів між сторонами.

Відповідно до п. 9.2. договору №КД-ДГ- від 01.04.2017, у разі неможливості вирішення розбіжностей шляхом переговорів, вони підлягають розгляду в господарському суді у встановленому законом порядку.

Згідно з п. 11.1. договору №КД-ДГ- від 01.04.2017, цей договір вступає в силу з моменту підписання його сторонами та діє до 31.12.2018, а що стосується взаєморозрахунків - до їх повного завершення. Якщо не одна із сторін не заявить про свої наміри розірвати або змінити договір за 30 днів до завершення його дії, цей договір вважається пролонгованим на 1 (один) рік на тих же умовах.

Відповідно до п. 11.2. договору №КД-ДГ- від 01.04.2017, взаємовідносини сторін, не передбачені договором, регулюються діючим законодавством України.

Згідно з п. 11.6. договору №КД-ДГ- від 01.04.2017, сторони повинні повідомляти одна одну у разі прийняття рішення про ліквідацію, реорганізацію або банкрутство однієї із сторін в строк не пізніше 3-х календарних днів з моменту прийняття такого рішення. У ті ж строки сторони повідомляють одна одну про зміни банківських реквізитів, поштової, юридичної адреси.

Відповідно до акту звірки розрахунків № від 01.10.2023, укладеного між ТОВ «КАНТРЕЙД» та ТОВ «МЕЛОНІ», заборгованість ТОВ «МЕЛОНІ» перед ТОВ «КАНТРЕЙД» станом на 01.10.2023 становить 735790,00 грн. Як вбачається із акту звірки розрахунків такий документ скріплений відтисками електронних печаток ТОВ «КАНТРЕЙД» і ТОВ «МЕЛОНІ» та наявний відтиск штампу: «Документ прийнято контрагентом».

Враховуючи, що на підставі проведеного електронного аукціону №BRD001-UA-45 згідно протоколу від 01.09.2025 та перерахунку коштів згідно платіжною інструкцією №17 від 01.09.2026, позивач придбав на електронних торгах, проведених через автоматизований електронний майданчик ТОВ «Ю.БІЗ», право вимоги ТОВ «КАНТРЕЙД» до ТОВ «МЕЛОНІ» в розмірі 735790,00 грн; враховуючи, що після укладення 08.09.2025 між ТОВ «КАНТРЕЙД» в особі ліквідатора арбітражної керуючої Кригіної Оксани Володимирівни (як первісного кредитора) та ФОП Севастьянової Е.Е. (як нового кредитора) договору про відступлення права вимоги та після підписання цими ж суб`єктами акту придбання майна на аукціоні від 08.09.2025 та акту приймання-передачі документів від 09.09.2025, позивач набула право вимоги ТОВ «КАНТРЕЙД» до відповідача - ТОВ «МЕЛОНІ» в сумі 735790,00 грн за договором поставки нафтопродуктів №КД-ДГ- від 01.04.2017 згідно з актом звірки взаєморозрахунків № від 01.10.2023, позивачем була скерована на адресу відповідача вимога про погашення заборгованості від 10.09.2025, згідно з якою позивач просив на протязі семи банківських днів з моменту отримання даного листа перерахувати йому заборгованість за договором поставки нафтопродуктів №КД-ДГ- від 01.04.2017, право вимоги якої було набуто ним згідно договору про відступлення права вимоги від 08.09.2025, укладеного між ним як новим кредитором та ТОВ «КАНТРЕЙД» в особі ліквідатора арбітражної керуючої Кригіної О.В. (як первісним кредитором).

Надіслання позивачем 10.09.2025 на адресу відповідача рекомендованою поштовою кореспонденцією цінним листом з описом вкладення зазначеної вимоги про погашення заборгованості від 10.09.2025, до якої були долучені копії протоколу про проведення аукціону №BRD001-UA-45 від 01.09.2025, договору про відступлення права вимоги від 08.09.2025, акту про придбання майна на аукціоні від 08.09.2025, акту звірки взаєморозрахунків № від 01.10.2023 та договору поставки нафтопродуктів №КД-ДГ- від 01.04.2017, підтверджено долученими до позовної заяви копіями опису вкладення, поштової накладної №862 від 10.09.2025 та копією фіскального чеку про оплату такого поштового відправлення.

Як стверджує позивач, після направлення відповідачу зазначеної вимоги про погашення заборгованості від 10.09.2025, ТОВ «МЕЛОНІ» жодної відповіді на вимогу не надало та вимоги по сплаті заборгованості не виконало.

Отже, такі обставини справи, на думку позивача, свідчать про порушення його прав та інтересів і є підставою для їх захисту у судовому порядку, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з позовом.

Правове обґрунтування і оцінка суду

Згідно зі ст. 15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання іншою особою.

Захист свого особистого немайнового або майнового права та інтересу в суді кожна особа вправі здійснювати шляхом звернення з позовом, предмет якого або кореспондує із способами захисту, визначеними у ст. 16 ЦК України, договором або іншим законом.

Статтею 11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Статтею 204 ЦК України визначено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Згідно зі ст. 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини.

Частиною 1 ст. 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частина 1 ст. 202 ЦК України визначає, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

При цьому за правилами ст. 14 Цивільного кодексу України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу.

Частиною 1 ст. 173 Господарського кодексу України (далі ГК України, тут і далі в редакції на час виникнення спірних правовідносин) встановлено, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Частиною 1 ст. 174 ГК України встановлено, що господарські зобов`язання можуть виникати з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Згідно з ч. 1 ст. 175 ГК України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Судом встановлено, що 01.04.2017 між ТОВ «КАНТРЕЙД» як постачальником та ТОВ «МЕЛОНІ» як покупцем був укладений договір поставки нафтопродуктів №КД-ДГ-, згідно умов якого постачальник зобов`язався передати у власність покупця, а покупець зобов`язався прийняти та оплатити нафтопродукти (товар) згідно умов договору.

Отже, укладений між ТОВ «КАНТРЕЙД» і ТОВ «МЕЛОНІ» договір, який за своєю правовою природою відноситься до договору поставки, є підставою для виникнення у сторін за цим договором господарських зобов`язань відповідно до ст.ст. 173, 174 ГК України (ст.ст. 11, 202, 509 ЦК України), і згідно ст. 629 ЦК України є обов`язковим для виконання його сторонами.

Відповідно до ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

В свою чергу, відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

В силу ч. 1 ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. При цьому до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 693 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 663 ЦК України продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Статтями 525, 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст.599 ЦК України).

Згідно з актом звірки розрахунків № від 01.10.2023, складеним між ТОВ «КАНТРЕЙД» та ТОВ «МЕЛОНІ», вбачається, що зазначені суб`єкти господарювання визнали заборгованість ТОВ «МЕЛОНІ» перед ТОВ «КАНТРЕЙД» станом на 01.10.2023 у розмірі 735790,00 грн згідно договору поставки нафтопродуктів №КД-ДГ- від 01.04.2017. Зазначений акт звірки розрахунків скріплений відтисками електронних печаток ТОВ «КАНТРЕЙД» і ТОВ «МЕЛОНІ» та наявний відтиск штампу: «Документ прийнято контрагентом».

Судом враховано, що акт звірки розрахунків може вважатися доказом у справі в підтвердження певних обставин, зокрема в підтвердження наявності заборгованості суб`єкта господарювання, її розміру, визнання боржником такої заборгованості тощо, однак, за умови, що інформація, відображена в акті підтверджена первинними документами та акт містить підписи уповноважених на його підписання сторонами осіб. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду України від 01.03.2023р. по справі №910/6210/20, від 03.12.2020р. у справі №904/1161/20, від 05.03.2019р. у справі №910/1389/18.

Отже, зазначений акт звірки розрахунків № від 01.10.2023, складений між ТОВ «КАНТРЕЙД» та ТОВ «МЕЛОНІ», підтверджує заборгованість ТОВ «МЕЛОНІ» перед ТОВ «КАНТРЕЙД» згідно договору поставки нафтопродуктів №КД-ДГ- від 01.04.2017 у розмірі 735790,00 грн.

Окремо суд зазначає, що наявність електронних печаток ТОВ «КАНТРЕЙД» і ТОВ «МЕЛОНІ» на акті звірки, за відсутності доказів протиправності її використання або втрати, є додатковим аргументом на користь того, що підписання акту відповідало волі осіб, від імені яких складено такий документ та скріплено його печаткою. Подібна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 23.07.2019 у справі №918/780/18, від 03.02.2020 у справі №909/1073/17, від 07.11.2019 у справі №754/15193/16-ц, від 29.01.2020 у справі №916/922/19.

За загальними правилами розподілу обов`язку доказування кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ст.ст. 13, 74 ГПК України).

Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Положеннями ст. 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.

Верховний Суд в ході касаційного перегляду судових рішень неодноразово звертався загалом до категорії стандарту доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови Верховного Суду від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі № 902/761/18, від 04.12.2019 у справі № 917/2101/17). Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19).

Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу, що кожна із сторін судового спору самостійно визначає докази, які, на її думку, належним чином підтверджують або спростовують заявлені позовні вимоги. Суд з дотриманням вимог щодо всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження наявних у справі доказів визначає певну сукупність доказів з урахуванням їх вірогідності та взаємного зв`язку, які, за його внутрішнім переконанням, дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, що входять до предмета доказування. Сторона судового спору, яка не погоджується з доводами опонента, має їх спростовувати шляхом подання відповідних доказів, наведення аргументів, надання пояснень тощо. Інакше принцип змагальності, задекларований у статті 13 ГПК України, втрачає сенс (постанови від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13-ц, від 16.11.2021 у справі № 904/2104/19, від 21.06.2023 у справі № 916/3027/21).

Щодо цього, суд зазначає, що як було вказано вище, суд неодноразово повідомляв відповідача про розгляд даної справи та можливість відповідно надати свої аргументи та доводи щодо позовних вимог у справі шляхом направлення йому ухвал у даній справі від 28.11.2025, від 18.12.2025, від 28.01.2026, від 29.01.2026 та від 18.02.2026 по місцезнаходженню відповідача згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань: 89420, Закарпатська область, Ужгородський район, село Тарнівці, вулиця Горького, будинок 158 «А». Так як суд вжив вичерпних заходів до належного повідомлення відповідача про розгляд справи, так як ТОВ «МЕЛОНІ» не подало своїх заперечень щодо позовних вимог у справі, зокрема не надало доказів оплати заборгованості за договором поставки нафтопродуктів №КД-ДГ- від 01.04.2017 у розмірі 735790,00 грн, враховуючи складений між ТОВ «КАНТРЕЙД» та ТОВ «МЕЛОНІ» акт звірки розрахунків № від 01.10.2023; враховуючи, що право вимоги ТОВ «КАНТРЕЙД» до ТОВ «МЕЛОНІ» на суму 735790,00 грн згідно договору поставки нафтопродуктів №КД-ДГ- від 01.04.2017 було відчужено через автоматизований електронний майданчик, проведений ТОВ «Ю.БІЗ» згідно з протоколом про проведення аукціону №BRD001-UA-45 від 01.09.2025 і такий продаж здійснювався у межах провадження у справі №917/20/24 про банкрутство ТОВ «КАНТРЕЙД»; враховуючи принципи змагальності та вірогідності доказів, та необхідності оцінки доказів кожного окремо та взаємозв`язку таких доказів у їх сукупності, суд виснує, що подані позивачем докази підтверджують заборгованість ТОВ «МЕЛОНІ» перед ТОВ «КАНТРЕЙД» згідно означеного договору поставки в сумі 735790,00 грн станом як на день проведення ТОВ «Ю.БІЗ» електронного аукціону, так і станом на день укладення між позивачем та ТОВ «КАНТРЕЙД» в особі ліквідатора арбітражної керуючої Кригіної О.В. договору про відступлення права вимоги.

Разом з тим, слід зазначити, що правовідносини із заміни сторони у зобов`язанні, зокрема відступлення права вимоги (заміна первісного кредитора новим кредитором) регулюються ст.ст. 512 - 517 ЦК України.

Згідно зі ст.ст. 512, 513 Цивільного кодексу України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

Статтею 514 Цивільного кодексу України визначено обсяг прав, що переходять до нового кредитора у зобов`язанні, а саме: до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Таким чином, чинним законодавством передбачено право відступлення тільки дійсної вимоги, яка існувала на момент переходу цих прав.

У відповідності зі ст. 516 Цивільного кодексу України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Таким чином, отримання згоди боржника на заміну кредитора у зобов`язанні є обов`язковою передумовою здійснення такої заміни, якщо ця умова погоджена сторонами договору, за яким здійснюється заміна кредитора, або така умова прямо визначена законом (п.46 у постанові Верховного Суду від 28.09.2022 у справі №910/25118/15).

Відповідно до ст. 517 Цивільного кодексу України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.

Так, перелік необхідних документів та інформації визначається, виходячи із суті зобов`язання, яке існує між боржником та первісним кредитором. Як правило, до необхідних документів відноситься договір, на підставі якого виникло право первісного кредитора, а також первісні документи, як-то: накладні, що засвідчують факт передачі товару, платіжні доручення про сплату грошових коштів, акти приймання-передачі робіт або послуг тощо.

Отже, виходячи з наведеного, визначальним для заміни кредитора у зобов`язанні є встановлення наявності у первісного кредитора права вимоги від боржника щодо виконання останнім зобов`язання, а також дотримання процедури передачі права вимоги від первісного кредитора до нового кредитора.

Як було вказано вище, враховуючи досліджені судом докази та враховуючи принципи змагальності і вірогідності доказів, необхідності оцінки доказів кожного окремо та взаємозв`язку таких доказів у їх сукупності, судом було встановлено наявність у ТОВ «МЕЛОНІ» перед ТОВ «КАНТРЕЙД» заборгованості згідно договору поставки нафтопродуктів №КД-ДГ- від 01.04.2017 в сумі 735790,00 грн станом як на день проведення ТОВ «Ю.БІЗ» електронного аукціону, так і станом на день укладення між позивачем та ТОВ «КАНТРЕЙД» в особі ліквідатора арбітражної керуючої Кригіної О.В. договору про відступлення права вимоги.

Поряд з цим, враховуючи, що на підставі проведеного електронного аукціону №BRD001-UA-45 згідно протоколу від 01.09.2025 та перерахунку позивачем коштів згідно платіжною інструкцією №17 від 01.09.2026, позивач придбав на електронних торгах, проведених через автоматизований електронний майданчик ТОВ «Ю.БІЗ», право вимоги ТОВ «КАНТРЕЙД» до ТОВ «МЕЛОНІ» в розмірі 735790,00 грн, 08.09.2025 між ТОВ «КАНТРЕЙД» в особі ліквідатора арбітражної керуючої Кригіної Оксани Володимирівни (первісний кредитор) та ФОП Севастьяновою Е.Е. (новий кредитор) було укладено договір про відступлення права вимоги. Відповідно до цього договору та на підставі отриманих від первісного кредитора документів: акту про придбання майна на аукціоні від 08.09.2025 та акту придбання-передачі документів від 09.09.2025 ФОП Севастьянова Е.Е. набула право вимоги за дебіторською заборгованістю ТОВ «КАНТРЕЙД» до ТОВ «МЕЛОНІ» в сумі 735790,00 грн за договором поставки нафтопродуктів №КД-ДГ- від 01.04.2017 згідно з актом звірки взаєморозрахунків № від 01.10.2023, після чого позивачем на адресу відповідача рекомендованим поштовим відправленням №862 від 10.09.2025 цінним листом з описом вкладення було скеровано вимогу про погашення заборгованості від 10.09.2025, до якої долучено документи, які підтверджують набуття позивачем права зазначеної вимоги до відповідача в сумі 735790,00 грн.

При цьому, суд зазначає, що укладеним 01.04.2017 між ТОВ «КАНТРЕЙД» і ТОВ «МЕЛОНІ» договором поставки нафтопродуктів №КД-ДГ- не було передбачено отримання згоди боржника на заміну кредитора.

Разом з тим, суд окремо зазначає, що відповідно до постанови Господарського суду Полтавської області від 20.08.24 у справі № 917/20/24 визнано Товариство з обмеженою відповідальністю «КАНТРЕЙД» (вул. Халаменюка, буд.8, офіс 125, м. Кременчук, Полтавська область, 39600; ) банкрутом; відкрито ліквідаційну процедуру; призначено ліквідатором ТОВ«КАНТРЕЙД» арбітражного керуючого Кригіну Оксану Володимирівну (свідоцтво №2106 від 26.09.2023; адреса: вул. Антонова, 8-а, офіс 12, м.Ірпінь, Київська область, 08205) з наданням їй повноважень відповідно до положень Кодексу України з процедур банкрутства.

Як встановлено судом, ліквідатором ТОВ «КАНТРЕЙД» в порядку повноважень відповідно до статті 61 Кодексу України з процедур банкрутства здійснено реалізацію такого активу як дебіторська заборгованість.

Згідно з ч. 1 ст. 87 Кодексу України з процедур банкрутства придбане на аукціоні майно, майнове право передається, а право вимоги відступається покупцю після повної сплати запропонованої ним ціни. Про передачу майна складається акт про придбання майна на аукціоні.

Відповідно до статті 88 Кодексу України з процедур банкрутства в акті про придбання майна на аукціоні зазначаються: ім`я (назва) та місце проживання (місцезнаходження) продавця та покупця, а також оператора авторизованого електронного майданчика; відомості про майно, придбане на аукціоні, та його ціна; адреса веб-сторінки, на якій розміщено відомості про проведення аукціону; інформація про повну сплату ціни за придбання майна на аукціоні. Акт про придбання майна на аукціоні складається у простій письмовій формі та не потребує нотаріального посвідчення. Такий акт підписується замовником аукціону та покупцем не пізніше трьох робочих днів після повної сплати переможцем запропонованої ним ціни. За несвоєчасне підписання замовником аукціону акта чи несвоєчасне надання його покупцю замовник аукціону сплачує пеню у розмірі 0,5 відсотка на день від ціни продажу за період прострочення.

Таким чином, господарським судом встановлено, що відчуження права вимоги до «МЕЛОНІ» було вчинено в межах процедури банкрутства ТОВ «КАНТРЕЙД», що вказує про те, що у такому випадку майно (право вимоги до боржника) вибуло з володіння ТОВ «КАНТРЕЙД» у примусовому порядку поза його волі згідно нормами Кодексу України з процедур банкрутства.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 14 серпня 2019 року у справі № 925/956/18 та від 05 квітня 2018 року у справі № 910/8493/17.

Отже, враховуючи, що на підставі проведеного електронного аукціону №BRD001-UA-45 згідно протоколу від 01.09.2025 та перерахунку коштів згідно платіжною інструкцією №17 від 01.09.2026, позивач придбав на електронних торгах, проведених через автоматизований електронний майданчик ТОВ «Ю.БІЗ», право вимоги ТОВ «КАНТРЕЙД» до ТОВ «МЕЛОНІ» в розмірі 735790,00 грн; враховуючи, що позивач набув право вимоги до боржника (відповідача у справі) за результатами аукціону з продажу майна ТОВ «КАНТРЕЙД» під час ліквідаційної процедури через визнання ТОВ «КАНТРЕЙД» банкрутом згідно з ухвалою Господарського суду Полтавської області від 20.08.24 у справі № 917/20/24; враховуючи укладення 08.09.2025 між ТОВ «КАНТРЕЙД» в особі ліквідатора арбітражної керуючої Кригіної Оксани Володимирівни (як первісного кредитора) та ФОП Севастьяновою Е.Е. (як новим кредитором) договору про відступлення права вимоги та підписання цими ж суб`єктами акту придбання майна на аукціоні від 08.09.2025 та акту приймання-передачі документів від 09.09.2025, то суд виснує, що позивач у встановленому законом порядку набув право вимоги ТОВ «КАНТРЕЙД» до відповідача - ТОВ «МЕЛОНІ» в сумі 735790,00 грн за договором поставки нафтопродуктів №КД-ДГ- від 01.04.2017 згідно з актом звірки взаєморозрахунків № від 01.10.2023.

Положенням ст. 530 ЦК України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час, крім випадків, установлених законом про банки і банківську діяльність. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Як встановлено судом, після набуття позивачем права вимоги до відповідача на підставі укладеного 08.09.2025 між ТОВ «КАНТРЕЙД» в особі ліквідатора арбітражної керуючої Кригіної О.В. та ФОП Севастьяновою Е.Е. договору про відступлення права вимоги, позивачем була скерована на адресу відповідача вимога про погашення заборгованості від 10.09.2025, згідно з якою позивач просив на протязі семи банківських днів з моменту отримання даного листа перерахувати йому заборгованість за договором поставки нафтопродуктів №КД-ДГ- від 01.04.2017 у розмірі 735790,00 грн.

Надіслання позивачем 10.09.2025 на адресу відповідача рекомендованою поштовою кореспонденцією цінним листом з описом вкладення зазначеної вимоги про погашення заборгованості від 10.09.2025, до якої були долучені копії документів, які підтверджують набуття позивачем права вимоги до ТОВ «МЕЛОНІ» в сумі 735790,00 грн за договором поставки нафтопродуктів №КД-ДГ- від 01.04.2017 підтверджено долученими до позовної заяви копіями опису вкладення, поштової накладної №862 від 10.09.2025 та копією фіскального чеку про оплату такого поштового відправлення.

Стаття 509 ЦК України визначає, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Зобов`язання, в силу вимог ст. 526, 525 ЦК України, має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Аналогічна за змістом норма міститься і у ст. 193 ГК України.

Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частиною 1 ст. 612 ЦК України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Позивач не надав доказів отримання відповідачем рекомендованого поштового відправлення №862 від 10.09.2025, відповідно до якого відповідачу було надіслано вимогу про погашення заборгованості від 10.09.2025, згідно з якою позивач просив на протязі семи банківських днів з моменту отримання даного листа перерахувати йому заборгованість за договором поставки нафтопродуктів №КД-ДГ- від 01.04.2017 у розмірі 735790,00 грн.

Водночас суд зазначає, що направлення такої вимоги про погашення заборгованості від 10.09.2025 по місцезнаходженню відповідача згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань: 89420, Закарпатська область, Ужгородський район, село Тарнівці, вулиця Горького, будинок 158 «А» є належним повідомленням відповідача відповідно до приписів ст. 530 ЦК України про сплату боргу впродовж семиденного строку від дня пред`явлення вимоги.

Враховувавши вищевказані встановлені судом обставини справи, зокрема, те, що досліджені судом докази підтверджують доводи позивача про прострочення відповідачем після пред`явлення ФОП Севастьяновою Е.Е. вимоги до ТОВ «МЕЛОНІ» про погашення заборгованості від 10.09.2025 своїх зобов`язань перед позивачем за договором поставки нафтопродуктів №КД-ДГ- від 01.04.2017 у розмірі 735790,00 грн, право вимоги якої перейшло до позивача на підставі укладеного 08.09.2025 між ТОВ «КАНТРЕЙД» в особі ліквідатора Кригіної О.В. договору про відступлення права вимоги; враховуючи положення ст.ст. 11, 202, 509, 512, 513, 516, 517, 525, 526, 530, 599, 629 ЦК України щодо обов`язковості договору, належного виконання зобов`язання, заміни кредитора у зобов`язанні, строку виконання зобов`язання, суд виснує про наявність підстав для задоволення позову та стягнення з відповідача 735790,00 грн заборгованості за договором поставки нафтопродуктів №КД-ДГ- від 01.04.2017 з урахуванням укладеного позивачем договору про відступлення права вимоги від 08.09.2025.

Щодо обґрунтованості рішення.

Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Положеннями ст.ст. 13 - 14 ГПК України унормовано, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В той же час, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно зі ст. 73 ГПК України доказами є будь які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Положеннями ст. 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

В силу приписів ст. 79 ГПК України, наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 86 Господарського процесуального кодексу України).

Суд також зазначає, що принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.

Верховний Суд в ході касаційного перегляду судових рішень неодноразово звертався загалом до категорії стандарту доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови Верховного Суду від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі № 902/761/18, від 04.12.2019 у справі № 917/2101/17). Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19).

Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу, що кожна із сторін судового спору самостійно визначає докази, які, на її думку, належним чином підтверджують або спростовують заявлені позовні вимоги. Суд з дотриманням вимог щодо всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження наявних у справі доказів визначає певну сукупність доказів з урахуванням їх вірогідності та взаємного зв`язку, які, за його внутрішнім переконанням, дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, що входять до предмета доказування. Сторона судового спору, яка не погоджується з доводами опонента, має їх спростовувати шляхом подання відповідних доказів, наведення аргументів, надання пояснень тощо. Інакше принцип змагальності, задекларований у статті 13 ГПК України, втрачає сенс (постанови від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13-ц, від 16.11.2021 у справі № 904/2104/19, від 21.06.2023 у справі №916/3027/21).

Сторонами у справі не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження наявності інших обставин ніж ті, що досліджені судом.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене, оцінивши докази у справі в їх сукупності, законодавство, що регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

Розділ судових витрат.

Відповідно до положень п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються: особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю.

Позивач є особою з інвалідністю ІІ групи, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією пенсійного посвідчення № серії НОМЕР_2 . Таким чином, позивач у встановленому законом порядку звільнена від сплати судового збору.

Позивачем у справі заявлено одну вимогу майнового характеру про стягнення з відповідача 735790,00 грн.

Відповідно до пп. 1 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до господарського суду: позовної заяви майнового характеру ставка судового збору становить 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Частина 3 статті 4 Закону України «Про судовий збір» передбачає, що при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною 2 цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Статтею 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2026 рік» встановлено прожитковий мінімум для працездатних осіб у розмірі 3328,00 грн.

З урахуванням наведеного, подачі позову через систему «Електронний суд» та заявленої у справі позовної вимоги про стягнення з відповідача 735790,00 грн, при подачі позову позивачем мав бути сплачений судовий збір у розмірі 8829,48 грн.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 129 ГПК України, судовий збір покладається: у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 129 ГПК України, судовий збір, від сплати якого позивач у встановленому порядку звільнений, стягується з відповідача в дохід бюджету пропорційно розміру задоволених вимог, якщо відповідач не звільнений від сплати судового збору.

Тому відповідно до ст. 129 ГПК України, судовий збір у розмірі 8829,48 грн підлягає стягненню з відповідача у дохід Державного бюджету України.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 2, 13, 42, 46, 73, 74, 76, 77, 78, 79, 80, 129, 221, 236, 237, 238, 240, 256 ГПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Мелоні» (, місцезнаходження 89420, Закарпатська область, Ужгородський район, село Тарнівці, вулиця Горького, будинок 158 «А») на користь Фізичної особипідприємця Севастьянової Еліте Ериківни (РНОКПП НОМЕР_1 , місцезнаходження АДРЕСА_1 ) 735790,00 грн (сімсот тридцять п`ять тисяч сімсот дев`яносто гривень 00 копійок).

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Мелоні» (, місцезнаходження 89420, Закарпатська область, Ужгородський район, село Тарнівці, вулиця Горького, будинок 158 «А») у дохід Державного бюджету України (Отримувач коштів: ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106; Код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783; Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); Рахунок отримувача: UA0026001; Код класифікації доходів бюджету: 22030106, стягувач: Державна судова адміністрація України (вул. Липська, 18/5, м. Київ, 00020, )) 8829,48 грн (вісім тисяч вісімсот двадцять дев`ять гривень 48 копійок) судового збору.

Накази видати після набрання рішенням законної сили.

На підставі статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду, згідно з частиною першою статті 256 Господарського процесуального кодексу України, подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення може бути оскаржене до Західного апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено і підписано 27.03.2026.

Суддя С.В.Сисин