ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" січня 2026 р. Справа№ 910/9916/24

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Мальченко А.О.

суддів: Михальської Ю.Б.

Тищенко А.І.

при секретарі судового засідання Линник А.М.,

розглянувши матеріали апеляційної скарги Київської міської прокуратури

на рішення Господарського суду міста Києва від 10.12.2024

у справі № 910/9916/24 (суддя Ващенко Т.М.)

за позовом Заступника керівника Печерської окружної прокуратури міста Києва в інтересах держави в особі Департаменту економіки та інвестицій виконавчого органу Київської міської ради (КМДА)

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Буйфіш Холдінгс»

про стягнення 10 188 044,55 грн,

за участю представників сторін згідно з протоколом судового засідання, -

ВСТАНОВИВ:

Заступник керівника Печерської окружної прокуратури міста Києва (далі також - Прокурор) в інтересах держави в особі Департаменту економіки та інвестицій виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) (далі також - Департамент) звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Буйфіш Холдінгс» (далі також- Товариство) про стягнення до бюджету міста Києва коштів пайової участі у розмірі 10 188 044,55 грн у порядку статті 1212 Цивільного кодексу України.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 10.12.2024 у справі №910/9916/24 у позові відмовлено повністю.

Рішення суду першої інстанції мотивовано нормами статей 11, 202, 204, 509, 599, 626-628, 638 Цивільного кодексу України (далі також - ЦК України), статті 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», пункту 13 Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні» та встановленими судом обставинами виконання Товариством зобов`язання зі сплати суми пайового внеску, визначеного умовами Договору від 26.12.2014 у повному обсязі. Натомість, Прокурор не навів норми закону та не обґрунтував правових підстав для здійснення розрахунку суми безпідставно збережених коштів на підставі встановленого Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності» порядку розрахунку розміру пайової участі з 01.01.2020, що унеможливлює застосування статті 1212 ЦК України до спірних правовідносин сторін.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, Прокурор звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду міста Києва від 10.12.2024 у цій справі скасувати та прийняти нове, яким позов задовольнити.

Прокурор вважає, що рішення суду першої інстанції прийнято з неправильним застосуванням норм матеріального права, а саме, статті 1212 Цивільного кодексу України, статті 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», п. 2 розд. ІІ Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів щодо стимулювання інвестиційної діяльності» та без дотримання вимог статей 2, 7, 13, 86, 236, 237 Господарського процесуального кодексу України (далі також - ГПК України). Висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи.

Зокрема, судом першої інстанції не надано належної оцінки тій обставині, що обґрунтування позовних вимог Прокурором здійснено з посиланням саме на статтю 1212 ЦК України (безпідставне збагачення), а не на статті 526, 625, 629 ЦК України (неналежне виконання зобов`язань за договором).

Дійсно, з огляду на вимоги статті 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» між Департаментом та ТОВ «Буйфіш Холдінгс» було укладено договір пайової участі у створенні соціальної та інженерно-транспортної інфраструктури міста Києва від 26.12.2014 № 191. Договір виконано Товариством у повному обсязі.

Разом з тим, розмір пайового внеску згідно з відомими на час укладення договору техніко-економічними показниками та розрахунками становив 5 356,12 тис. грн. Водночас, відповідно до сертифікату № ІУ 02 про прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів за проектом «Будівництво житлово-офісного комплексу з об`єктами соціально-побутового, торговельного призначення та паркінгу на вул. Кіквідзе, 17 у Печерському районі м. Києва І черга будівництва», площа збудованого об`єкту становить 39 858,3 кв.м., що значно відрізняється та є більшою від площі, за яку забудовником вирішено питання пайової участі згідно з договором.

Оскільки в силу вимог статті 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» Товариство не виконало обов`язок щодо сплати пайового внеску у повному обсязі за обставин, які залежали виключно від волі самого Товариства, то є підстави вважати, що Товариство зберегло у себе кошти, які мало б сплатити як пайову участь за збільшену внаслідок будівництва площу забудови.

04.03.2025 через підсистему «Електронний суд» до Північного апеляційного господарського суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, у якому Товариство просило залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення суду - без змін. Вважає, що Товариство у повному обсязі виконало свої зобов`язання щодо сплати внеску на пайову участь.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 17.07.2025 апеляційну скаргу Київської міської прокуратури задоволено, рішення Господарського суду міста Києва від 10.12.2024 у справі №910/9916/24 скасовано, прийнято нове, яким позов Заступника керівника Печерської окружної прокуратури міста Києва задоволено у повному обсязі.

Постанова апеляційного суду мотивована посиланням на норми статей 5, 11, 15, 16 Цивільного кодексу України, статті 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», пункту 2 розділу ІІ Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів щодо стимулювання інвестиційної діяльності». Суд апеляційної інстанції виходив з того, що для об`єктів, будівництво яких розпочато раніше (однак які станом на 01.01.2020 не були введені в експлуатацію і якщо договори про сплату пайової участі до 01.01.2020 не були укладені) або будівництво яких розпочате у 2020 році, абзацом 2 пункту 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів щодо стимулювання інвестиційної діяльності» визначено обов`язок (за винятком передбачених підпунктом 2 цього абзацу випадків) щодо перерахування замовником об`єкта будівництва до відповідного місцевого бюджету пайової участі (коштів для створення і розвитку інфраструктури населеного пункту) до прийняття такого об`єкта в експлуатацію. Встановивши, що Товариство розпочало будівництво об`єкту до 2020 року, а ввело його в експлуатацію лише у 2021 році, і оскільки щодо збільшеної площі забудови Товариством не було вирішено питання пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для стягнення розрахованої Департаментом та заявленої до стягнення Прокурором суми пайової участі.

Постановою Верховного Суду від 23.09.2025 касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Буйфіш Холдінгс» задоволено частково, постанову Північного апеляційного господарського суду від 17.07.2025 у справі №910/9916/24 скасовано, справу №910/9916/24 передано на новий розгляд до Північного апеляційного господарського суду.

Скеровуючи справу на новий розгляд до апеляційного суду, Верховний Суд зауважив, що для застосування статті 1212 ЦК України необхідним є встановлення такої обставини як неукладення забудовником відповідного договору до 01.01.2020, оскільки у разі наявності такого правочину, його істотні умови, зокрема щодо розміру пайової участі, строку сплати пайової участі, відповідальності сторін, які відповідно до закону підлягали врегулюванню у таких договорах, залишались незмінними, так і правильного визначення розміру пайової участі щодо об`єкта будівництва. Втім, у цій справі суд апеляційної інстанції вказав як про укладення Договору Департаментом і Товариством, так і про відсутність відповідного правочину.

Відповідно до Витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.10.2025 апеляційну скаргу Київської міської прокуратури у справі № 910/9916/24 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючого судді Мальченко А.О., суддів Тищенко А.І., Михальської Ю.Б.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 14.10.2025 апеляційну скаргу Київської міської прокуратури на рішення Господарського суду міста Києва від 10.12.2024 у справі № 910/9916/24 прийнято до провадження у складі колегії суддів: головуючого судді Мальченко А.О., суддів Тищенко А.І., Михальської Ю.Б. та призначено її розгляд на 06.11.2025.

04.11.2025 через підсистему «Електронний суд» до Північного апеляційного господарського суду від представника Департаменту економіки та інвестицій виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) Шевченко І.Є. надійшло клопотання про розгляд справи без участі повноважного представника.

04.11.2025 через підсистему «Електронний суд» до Північного апеляційного господарського суду від Київської міської прокуратури надійшли письмові пояснення у справі, у яких Прокурор наполягає на необхідності застосування положень статті 1212 ЦК України до спірних правовідносин сторін та площі забудови, щодо якої не було вирішено питання про пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту.

06.11.2025 через підсистему «Електронний суд» до Північного апеляційного господарського суду від представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Буйфіш Холдінгс» надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, обґрунтоване необхідністю надання останньому додаткового часу для підготовки заперечень на письмові пояснення прокуратури, які отримані відповідачем лише 04.11.2025.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 06.11.2025 розгляд апеляційної скарги Київської міської прокуратури на рішення Господарського суду міста Києва від 10.12.2024 у справі № 910/9916/24 відкладено на 11.12.2025.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 11.12.2025 у розгляді апеляційної скарги Київської міської прокуратури на рішення Господарського суду міста Києва від 10.12.2024 у справі № 910/9916/24 оголошено перерву до 29.01.2026.

28.01.2026 через підсистему «Електронний суд» до Північного апеляційного господарського суду надійшло клопотання Товариства про призначення судової будівельно-технічної/оціночно-будівельної та економічної експертизи. На вирішення експертів заявником запропоновано поставити питання, перелік яких наведений у п. 2 прохальної частини заяви від 28.01.2026.

За змістом ст. 99 ГПК України, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи призначає експертизу у справі за сукупності таких умов:

1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо;

2) жодною стороною не наданий висновок експерта з цих самих питань або висновки експертів, надані сторонами, викликають обґрунтовані сумніви щодо їх правильності, або за клопотанням учасника справи, мотивованим неможливістю надати експертний висновок у строки, встановлені для подання доказів, з причин, визнаних судом поважними, зокрема через неможливість отримання необхідних для проведення експертизи матеріалів.

Розглянувши подане Товариство клопотання, колегія суддів керується таким.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 17.02.2025 було відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Прокурора, запропоновано учасникам справи у відповідності до статті 263 Господарського процесуального кодексу України надати відзиви на апеляційну скаргу із доказами надсилання (надання) копій відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи та встановлено строк для подання до суду апеляційної інстанції в письмовій формі заяви, клопотань, заперечень і відзиву на апеляційну скаргу протягом 15 днів з дня вручення даної ухвали.

За змістом ст. 263 ГПК України учасники справи мають право подати до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу в письмовій формі протягом строку, встановленого судом апеляційної інстанції в ухвалі про відкриття апеляційного провадження.

Відзив на апеляційну скаргу має містити, зокрема, обґрунтування заперечень щодо змісту і вимог апеляційної скарги, у разі необхідності - клопотання особи, яка подає відзив на апеляційну скаргу та перелік матеріалів, що додаються.

Як убачається з матеріалів справи, 04.03.2025 Товариство через підсистему «Електронний суд» подало відзив на апеляційну скаргу, однак, жодних клопотань до відзиву долучено не було.

Відповідно до ст. 118 ГПК України, право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку.

Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

При цьому, колегія суддів також враховує, що Товариством подано клопотання про експертизу після того, як Верховний Суд направив цю справу на новий розгляд до апеляційного господарського суду. Разом із цим, новий розгляд здійснюється судом в межах наданих йому повноважень та на підставі матеріалів апеляційного провадження, які були сформовані у порядку, визначеному ГПК України.

Подання нових доказів під час нового апеляційного розгляду не допускається.

Разом з цим, обґрунтовуючи необхідність проведення експертизи, Товариство вказує на те, що Прокурор, звертаючись до суду з даним позовом, не навів норми закону та не обґрунтував правових підстав для здійснення розрахунку суми безпідставно збережених коштів на підставі встановленого Законом порядку розрахунку з 01 січня 2020 року. Відповідність (обґрунтованість) розрахованого Позивачем розміру (величини) пайової участі мають істотне значення для розгляду та вирішення цього спору, тому Відповідач наполягає на ініціюванні судової експертизи (фінансову/будівельно-технічну)

Тобто фактично, Товариство наполягає на створенні нового доказу - висновку експерта, для підтвердження своєї позиції про безпідставність позовних вимог.

Однак, згідно зі ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Ці ж вимоги є актуальними для апеляційного суду і під час нового апеляційного розгляду спору.

Подане Товариством клопотання не містить обґрунтованих доводів того, що Товариство не могло звернутись із відповідним клопотанням до суду першої інстанції, або ж, що існували обставини, які унеможливили таке звернення.

Встановлене, у сукупності із тим, що Товариством не дотримано строків звернення до суду із клопотанням про призначення експертизи, колегія суддів залишає подане Товариством клопотання без розгляду.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Буйфіш Холдінгс» у судове засідання, призначене на 29.01.2026, свого уповноваженого представника не направило, про день, місце та час розгляду справи було повідомлене належним чином.

Судова колегія, вислухавши думку Прокурора та Департаменту щодо можливості розгляду апеляційної скарги за відсутності Товариства, дійшла висновку про наявність підстав для подальшого розгляду справи без участі учасника справи, який не з`явився.

Так, згідно з частинами 1 та 3 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України неявка в судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час та місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки.

Відповідно до частини 12 статті 270 Господарського процесуального кодексу України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає її розгляду.

Водночас, колегія звертає увагу на те, що відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

У судовому засіданні Прокурор та представник Департаменту підтримали вимоги та доводи апеляційної скарги, просили суд апеляційної інстанції оскаржуване рішення від 10.12.2024 скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

29.01.2026 у судовому засіданні колегією суддів було проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Відповідно до вимог ч.ч. 1, 4 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Обговоривши доводи апеляційної скарги Київської міської прокуратури, дослідивши докази наявні у справі, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, судова колегія апеляційного господарського суду дійшла висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 22.07.2014 Державною архітектурною-будівельною інспекцією України видано ТОВ «Буйфіш Холдінгс» дозвіл № ІУ 57 на виконання будівельних робіт для будівництва об`єкту: «Будівництво житлово-офісного комплексу з об`єктами соціально-побутового, торговельного призначення та паркінгу на вул. Кіквідзе, 17 у Печерському районі м. Києва».

26.12.2014 між Департаментом економіки та інвестицій виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Буйфіш Холдінгс» укладено договір № 191 пайової участі у створенні соціальної та інженерно-транспортної інфраструктури міста Києва (надалі - договір), предметом якого є сплата забудовником пайової участі (внесків) на створення соціальної та інженерно-транспортної інфраструктури м. Києва (далі - пайовий внесок) у зв`язку з будівництвом житлово-офісного комплексу з об`єктами соціально-побутового, торговельного призначення та паркінгу на вул. Кіквідзе, 17 у Печерському районі м. Києва, а саме:

- 1 п.к. І черга: житлові секції № 1 та № 2 (загальна площа квартир - 6372,87 кв.м.) з вбудованими нежитловими приміщеннями загальною площею 643,42 кв.м. (в т.ч. інтернет-кафе - 300,21 кв.м., магазин продовольчих товарів - 147,67 кв.м., приймальний пункт хімчистки - 93,79 кв.м., аптека - 101,75 кв.м.) з гостьовою автостоянкою на 15 машиномісць загальною площею 187,50 кв.м., та автостоянкою для інвалідів на 1 машиномісце загальною площею 17,50 кв.м., трансформаторної підстанції загальною площею 61,20 кв.м. та котельні площею 111, 70 кв.м.;

- 2 п.к. І черга: житлові секції № 3, № 4 та № 5 (загальна площа квартир - 8200,68 кв.м.) з гостьовою автостоянкою на 25 машиномісць загальною площею 312,50 та автостоянкою для інвалідів на 1 машиномісце загальною площею 17,50 кв.м.

Відповідно до п. 1.3. договору розмір пайового внеску згідно з розрахунками 1.1, 1.2.1, 1.2.2., 1.2.3., , 1.2.4., 1.3, 2.1. та 2.2. від 26.12.2014 становить 5356,12 тис. грн., в т.ч. за 1 п.к. І черги - 2548,48 тис. грн, за 2 п.к. І черги - 2807, 64 тис. грн та підлягає уточненню після надання фактичних даних технічної інвентаризації та техніко-економічних показників об`єктів, визначеного в п. 1.1. цього договору. Дані розрахунки є невід`ємною частиною цього договору.

Згідно з п. 2.1. договору забудовник зобов`язаний перерахувати пайовий внесок у сумі 5356,12 тис. грн (без ПДВ), в т. ч. за 1 п.к. І черги - 2548,48 тис. грн, за 2 п.к. І черги - 2807, 64 тис. грн на умовах, визначених у цьому договорі.

Пунктом 3.1. договору передбачено, що забудовник сплачує пайовий внесок у сумі, вказаній у п. 2.1. цього договору, за наступним графіком:

- за І пусковий комплекс у сумі 2548,48 тис. грн (без ПДВ) з січня 2015 року по вересень 2016 року включно щомісячно рівними частинами, але не пізніше 28-го числа кожного місяця та до введення в експлуатацію об`єкта будівництва;

- за ІІ пусковий комплекс у сумі 2807,64 тис. грн (без ПДВ) з січня 2015 року по вересень 2017 року включно щомісячно рівними частинами, але не пізніше 28-го числа кожного місяця та до введення в експлуатацію об`єкта будівництва на бюджетний рахунок бюджету розвитку спеціального фонду міського бюджету за реквізитами, наведеними у п. 3.1. договору.

15.12.2016 між Департаментом економіки та інвестицій виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Буйфіш Холдінгс» укладено додаткову угоду № 1 до договору, за умовами якої зобов`язання забудовника по сплаті пайової участі згідно умов договору від 26.12.2014 № 191 станом на 30.11.2016 (дата прийняття постійною комісією Київської міської ради з питань бюджету та соціально-економічного розвитку рішення про перенесення строку оплати пайової участі) згідно з розрахунком від 12.12.2016, який є невід`ємною частиною цієї угоди, складає заборгованість - 6412,69 тис. грн (без ПДВ) (в т.ч. пеня - 805, 85 тис. грн), залишок пайової участі - 1373,40 тис. грн (без ПДВ).

Відповідно до рішення постійної комісії Київради з питань бюджету та соціального-економічного розвитку від 30.11.2016 (протокол № 46/59) забудовник зобов`язується сплатити заборгованість за 1 та 2 пускові комплекси І черги у сумі 6412,69 тис. грн (без ПДВ) (в т.ч. пеня - 805,85 тис. грн) та залишок пайової участі за 2 пусковий комплекс І черги у сумі 1373,40 тис. грн (без ПДВ) в термін до 28.12.2017 включно, але не пізніше введення об`єкта будівництва в експлуатацію (або відповідної частини), на бюджетний рахунок бюджету розвитку спеціального фонду міського бюджету за реквізитами, наведеними у п. 2 додаткової угоди.

31.01.2018 між Департаментом економіки та інвестицій виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Буйфіш Холдінгс» укладено додаткову угоду № 2 до договору, за умовами якої зобов`язання забудовника по сплаті пайової участі згідно умов договору від 26.12.2014 № 191 (зі змінами) станом на 18.12.2017 (дата прийняття постійною комісією Київської міської ради з питань бюджету та соціально-економічного розвитку рішення про перенесення строку оплати пайової участі) згідно з розрахунком від 18.01.2018, який є невід`ємною частиною цієї угоди, складає заборгованість - 5 946 063,20 грн. (без ПДВ), залишок пайової участі - 1 603 847,24 грн. (без ПДВ).

Відповідно до рішення постійної комісії Київради з питань бюджету та соціального-економічного розвитку від 18.12.2017 (протокол № 45/107) забудовник зобов`язується сплатити заборгованість за 1 та 2 пускові комплекси І черги у сумі 5 946 063,20 грн (без ПДВ) та залишок пайової участі за 2 пусковий комплекс І черги у сумі 1 603 847,24 грн (без ПДВ) в термін до 31.12.2018 включно, але не пізніше введення об`єкта будівництва в експлуатацію (або відповідної частини), на бюджетний рахунок бюджету розвитку спеціального фонду міського бюджету за реквізитами наведеними у п. 2 додаткової угоди.

Згідно з експертним звітом, на підставі якого здійснено розрахунок розміру пайового внеску до договору пайової участі № 191 від 26.12.2014, щодо розгляду проектної документації за проектом, затвердженим Державним підприємством «Спеціалізована державна експертна організація - центральна служба української державної будівельної експертизи» 23.05.2014 № 00-0275-14/ЦБ, площа житлового будинку 1 та 2 пускових комплексів І черги складає 19 630,28 кв.м.

27.08.2021 Державною архітектурно-будівельною інспекцією України видано ТОВ «Буйфіш Холдінгс» сертифікат № ІУ 02 про прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів за проектом «Будівництво житлово-офісного комплексу з об`єктами соціально-побутового, торговельного призначення та паркінгу на вул. Кіквідзе, 17 у Печерському районі м. Києва І черга будівництва», відповідно до якого площа збудованого об`єкту становить 39 858,3 кв.м.

Департаментом економіки та інвестицій виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) проведено розрахунок пайового внеску, що підлягає сплаті, виходячи з усієї площі І черги (1, 2, 3, 4 пускові комплекси) з відрахуванням площ, за які вирішено питання пайової участі згідно з договором від 26.12.2014 № 191 (1, 2 пускові комплекси І черги).

21.03.2024 та 07.06.2024 Департамент економіки та інвестицій виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) звернувся до ТОВ «Буйфіш Холдінгс» з вимогами №050/08-1042 від 11.03.2024 та №050/08-2205 від 07.06.2024 щодо необхідності сплати коштів пайової участі. Вказані вимоги відповідачем залишено без відповіді та задоволення.

Предметом позову у справі, що переглядається, є вимога Прокурора про стягнення з Товариства до бюджету міста Києва коштів пайової участі в силу приписів статті 1212 Цивільного кодексу України.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, Прокурор вказує на те, що відповідно до інформації, наведеної у сертифікаті № ІУ 02 площа збудованого об`єкту становить 39 858,3 кв.м, тобто площа завершеного будівництва є значно більшою та істотно відрізняється від площі, за яку забудовником вирішено питання пайової участі згідно з договором № 191 від 26.12.2014. За вказаних обставин, ТОВ «Буйфіш Холдінгс» зобов`язане було сплатити до бюджету міста Києва кошти у розмірі 10188044,55 грн, в якості пайового внеску у розвиток інфраструктури населеного пункту, але зберегло у себе ці кошти без достатньої правової підстави за рахунок органу місцевого самоврядування.

Відповідач проти позовних вимог заперечив, посилаючись на те, що зобов`язання по сплаті коштів пайової участі за договором № 191 від 26.12.2014 ним виконано у повному обсязі, що встановлено рішенням Господарського суду міста Києва від 12.03.2020 у справі №910/16045/19.

Розглядаючи спір суд першої інстанції не знайшов підстав для задоволення позовних вимог, з чим колегія суддів погодитись не може.

Так, за нормою статті 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: 1) договори та інші правочини; 2) створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; 3) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; 4) інші юридичні факти.

Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства.

За нормою статті 3 ЦК України, актами цивільного законодавства зокрема є: Конституція України, ЦК України та інші закони України, які приймаються відповідно до Конституції України та ЦК України.

Спір у справі, що переглядається виник у 2021 році, коли Товариство завершило будівництво об`єкту: «Будівництво житлово-офісного комплексу з об`єктами соціально-побутового, торговельного призначення та паркінгу на вул. Кіквідзе, 17 у Печерському районі м. Києва І черга будівництва» (далі також - Об`єкт будівництва), а Департаментом було виявлено, що введений в експлуатацію Об`єкт будівництва має значно більшу площу, ніж та, яку було визначено у технічній документації на будівництво у 2014 році.

Правові та організаційні основи містобудівної діяльності встановлені Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності», який спрямований на забезпечення сталого розвитку територій з урахуванням державних, громадських та приватних інтересів.

Відповідно до статті 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» у редакції, чинній на час отримання (22.07.2014) ТОВ «Буйфіш Холдінгс» дозволу №ІУ57 на виконання будівельних робіт для будівництва об`єкту: «Будівництво житлово-офісного комплексу з об`єктами соціально-побутового, торговельного призначення та паркінгу на вул. Кіквідзе, 17 у Печерському районі м. Києва» порядок залучення, розрахунку розміру і використання коштів пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту встановлюють органи місцевого самоврядування відповідно до цього Закону.

Замовник, який має намір щодо забудови земельної ділянки у відповідному населеному пункті, зобов`язаний взяти участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Пайова участь у розвитку інфраструктури населеного пункту полягає у перерахуванні замовником до прийняття об`єкта будівництва в експлуатацію до відповідного місцевого бюджету коштів для створення і розвитку зазначеної інфраструктури.

Величина пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту визначається у договорі, укладеному з органом місцевого самоврядування (відповідно до встановленого органом місцевого самоврядування розміру пайової участі у розвитку інфраструктури), з урахуванням загальної кошторисної вартості будівництва об`єкта, визначеної згідно з будівельними нормами, державними стандартами і правилами. При цьому не враховуються витрати на придбання та виділення земельної ділянки, звільнення будівельного майданчика від будівель, споруд та інженерних мереж, влаштування внутрішніх і позамайданчикових інженерних мереж і споруд та транспортних комунікацій.

У разі якщо загальна кошторисна вартість будівництва об`єкта не визначена згідно з будівельними нормами, державними стандартами і правилами, вона визначається на основі встановлених органом місцевого самоврядування нормативів для одиниці створеної потужності.

Встановлений органом місцевого самоврядування для замовника розмір пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту не може перевищувати граничний розмір пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту.

Граничний розмір пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту з урахуванням інших передбачених законом відрахувань не може перевищувати:

1) 10 відсотків загальної кошторисної вартості будівництва об`єкта - для нежитлових будівель та споруд;

2) 4 відсотки загальної кошторисної вартості будівництва об`єкта - для житлових будинків.

Рішенням Київської міської ради від 15.11.2016 № 411/1415 затверджено Порядок залучення, розрахунку розміру і використання коштів пайової участі замовників у розвитку інфраструктури міста Києва (далі - Порядок), відповідно до пункту 3.1. розділу ІІІ якого (у редакції рішення Київської міської ради від 19.12.2019 № 460/8033) пайова участь є обов`язковим внеском, який замовник має сплатити до бюджету міста Києва, крім випадків, передбачених законами України та цим Порядком.

Відповідно до п. 3.1. розділу ІІІ Порядку пайова участь є обов`язковим внеском, який замовник має сплатити до бюджету міста Києва, крім випадків, передбачених законами України та цим Порядком.

Згідно з п. 3.3. розділу ІІІ Порядку в усіх питаннях щодо залучення коштів пайової участі Київська міська рада виступає в особі Департаменту економіки та інвестицій виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації).

Пунктом 3.4. розділу ІІІ Порядку визначено, що Департамент є єдиним органом, уповноваженим здійснювати розрахунок пайової участі та укладання, зміну та розірвання договорів про пайову участь (з урахуванням особливостей інших положень цього Порядку).

За змістом п. 4.3. розділу IV Порядку кошти пайової участі сплачуються замовником у повному обсязі до прийняття об`єкта будівництва/реконструкції в експлуатацію єдиним платежем або частинами за графіком, що визначається договором про пайову участь. Прийняття об`єкта будівництва в експлуатацію без сплати пайової участі в повному обсязі не звільняє замовника від обов`язку її сплати.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 26.12.2014 між Департаментом економіки та інвестицій виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Буйфіш Холдінгс» укладено договір № 191 пайової участі у створенні соціальної та інженерно-транспортної інфраструктури міста Києва, предметом якого є сплата забудовником пайової участі (внесків) на створення соціальної та інженерно-транспортної інфраструктури м. Києва (далі - пайовий внесок) у зв`язку з будівництвом житлово-офісного комплексу з об`єктами соціально-побутового, торговельного призначення та паркінгу на вул. Кіквідзе, 17 у Печерському районі м. Києва.

Розмір пайової участі було розраховано з наявних у Департаменту вихідних даних, а саме:

- 1 п.к. І черга: житлові секції № 1 та № 2 (загальна площа квартир - 6372,87 кв.м.) з вбудованими нежитловими приміщеннями загальною площею 643,42 кв.м. (в т.ч. інтернет-кафе - 300,21 кв.м., магазин продовольчих товарів - 147,67 кв.м., приймальний пункт хімчистки - 93,79 кв.м., аптека - 101,75 кв.м.) з гостьовою автостоянкою на 15 машиномісць загальною площею 187,50 кв.м., та автостоянкою для інвалідів на 1 машиномісце загальною площею 17,50 кв.м., трансформаторної підстанції загальною площею 61,20 кв.м. та котельні площею 111, 70 кв.м.;

- 2 п.к. І черга: житлові секції № 3, № 4 та № 5 (загальна площа квартир - 8200,68 кв.м.) з гостьовою автостоянкою на 25 машиномісць загальною площею 312,50 к.в.м. та автостоянкою для інвалідів на 1 машиномісце загальною площею 17,50 кв.м.

Відповідно до п. 1.3. договору, розмір пайового внеску згідно з розрахунками 1.1, 1.2.1, 1.2.2., 1.2.3., , 1.2.4., 1.3, 2.1. та 2.2. від 26.12.2014 становить 5356,12 тис. грн, в т.ч. за 1 п.к. І черги - 2548,48 тис. грн, за 2 п.к. І черги - 2807,64 тис. грн та підлягає уточненню після надання фактичних даних технічної інвентаризації та техніко-економічних показників об`єктів, визначеного в п. 1.1. цього договору. Дані розрахунки є невід`ємною частиною цього договору.

Тобто, розмір пайового внеску був розрахований згідно з відомими на той час техніко-економічними показниками та розрахунками 1.1, 1.2.2, 1.2.2,1.2.3, 1.2.4, 1.3, 2.1, 2.2 від 26.12.2014 становив 5 356, 12 тис.грн.

Як встановлено судом першої інстанції та не заперечується сторонами спору, у такому розмірі пайовий внесок був сплачений забудовником у повному обсязі.

Разом з цим, відповідно до п.п 5.2.8 розд. V Порядку залучення, розрахунку розміру і використання коштів пайової участі замовників у розвитку інфраструктури міста Києва, затвердженого рішенням Київської міської ради від 15.11.2016 № 411/1415 (в редакції рішення Київської міської ради від 19.12.2019 №460/8033, чинній на час виникнення спірних правовідносин), розмір пайової участі, визначений договором про пайову участь, підлягає коригуванню після надання замовником документів про визначення у встановленому порядку загальної кошторисної вартості об`єкта та даних технічної інвентаризації завершеного будівництвом/реконструкцією об`єкта, що приймається в експлуатацію.

Замовник зобов`язаний надати відповідні документи для проведення остаточних розрахунків та сплати замовником пайової участі в повному обсязі згідно з даними, зазначеними у цих документах, не пізніше ніж за 15 (п`ятнадцять) робочих днів до дати введення в експлуатацію.

Такі коригування передбачались і сторонами у договорі.

Зокрема, за умовами договору, забудовник зобов`язаний до введення об`єкта або його частини, визначеного в п.1.1 цього договору, в експлуатацію, звернутися до Департаменту для проведення остаточних розрахунків пайового внеску за фактичними техніко-економічними показниками; у випадку збільшення загальної площі об`єкту, вказаної у пункті 1.1 цього договору, або зміни інших характеристик об`єкту (зокрема, але не виключно, функціонального призначення площ) забудовник зобов`язаний письмово повідомити про ці обставини Департаменту не пізніше ніж через 30 днів з моменту, коли ці обставини стали відомі або мали стати відомими забудовнику тощо (п. п. 2.2, 3.4 договору).

Матеріали справи не містять доказів того, Товариство зверталось до Департаменту або Ради із повідомленнями про збільшення загальної площі об`єкту, вказаної у пункті 1.1 цього Договору. Водночас, таке збільшення підтверджується наявним у матеріалах справи сертифікатом № ІУ 02 про прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів за проектом «Будівництво житлово-офісного комплексу з об`єктами соціально-побутового, торговельного призначення та паркінгу на вул. Кіквідзе, 17 у Печерському районі м. Києва І черга будівництва».

Відповідно до інформації, наведеної у зазначеному сертифікаті, площа збудованого об`єкту становить 39 858,3 кв.м., що значно відрізняється та є більшою від площі, за яку забудовником вирішено питання пайової участі згідно з договором.

Переглядаючи спір, колегія суддів також враховує, що 01.01.2020 набули чинності норми Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні» від 20.09.2019, якими статтю 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» виключено.

Поряд з цим, згідно з пунктом 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні» договори про сплату пайової участі, укладені до 01 січня 2020 року, є дійсними та продовжують свою дію до моменту їх повного виконання.

Надаючи оцінку умовам укладеного між сторонами Договору від 26.12.2014, суд першої інстанції дійшов передчасного висновку про те, що зобов`язання за ним є виконаними у повному обсязі.

За змістом ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Відповідно до ст. 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Переглядаючи справу в апеляційному порядку, колегія суддів виходить з того, що обов`язок забудовника взяти пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту був встановлений у ст. 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності». Розмір такої участі визначався в укладеному між сторонами Договорі від 26.12.2014. Водночас, це не була погоджена сторонами сума, оскільки розрахунок здійснювався з урахуванням таких вихідних даних як площа Об`єкту будівництва. Умовами п. п. 2.2, 3.4 Договору від 26.12.2014 на забудовника покладено обов`язок звернутись до Департаменту за умови, якщо вихідні дані, які були використані під час розрахунку пайової участі буде змінено.

Поряд з цим, умовами Договору від 26.12.2014 не встановлено, що зміна вихідних даних для здійснення розрахунку, - є підставою для внесення змін до договору в частині визначення розміру пайового внеску, який має бути сплачено.

Оскільки вихідні дані дійсно було змінено, і Товариством не було спростовано цю обставину під час судового розгляду, колегія суддів приходить до висновку, що зобов`язання Товариства перед Департаментом щодо пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту, - залишаються невиконаними у повному обсязі.

Доводи прокурора у цій частині є обґрунтованими. Натомість висновки суду першої інстанції про належне та у повному обсязі виконання Товариством зобов`язань, які виникли на підставі ст. 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та умов Договору від 26.12.2024 суперечать встановленим вище обставинам спору.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. (Постанови Верховного Суду від 5 червня 2018 року у справі №338/180/17, від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16, від 30 січня 2019 року у справі №569/17272/15-ц, від 2 липня 2019 року у справі № 48/340, від 19 травня 2020 року у справі №916/1608/18).

Безумовно, саме на Товариство було покладено обов`язок звернутись до Департаменту із заявою про зміну вихідних даних для розрахунку розміру пайової участі, разом з тим, умови Договору від 26.12.2014, не передбачають необхідності внесення змін до договору в частині зміни величини пайового внеску у зв`язку з необхідністю проведення остаточних розрахунків за договором у тому числі за умови зміни вихідних даних, зокрема, площі Об`єкту будівництва.

Як вже зазначалось у даній постанові вище, обов`язок взяти пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту встановлений ст. 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», а у договорі визначається лише величина пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту. При цьому, невід`ємною частиною договору є розрахунок величини пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту.

Оскільки обов`язок взяти пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту виник у Товариства на підставі закону, чинного на дату здійснення ним будівництва об`єкту, а також укладеного між ним і Товариством договору від 26.12.2014, при цьому величина пайової участі розрахована на підставі вихідних даних, наданих Забудовником і зафіксована у Договорі від 26.12.2014 з покладенням на Товариство обов`язку звернутись за перерахунком розміру пайового внеску у випадку зміни вихідних даних, втім враховуючи, що Товариство сплатило пайовий внесок у розмірі, який був актуальним на дату укладення договору і не зверталось до Департаменту за перерахунком розміру пайової участі і при цьому, під час судового розгляду спору відповідачем не було спростовано обставину збільшення площі об`єкту будівництва, колегія суддів приходить до висновку, що Товариство, в силу умов укладеного між ним та Департаментом Договору від 26.12.2014 зобов`язане сплатити різницю між розміром пайового внеску, розрахованого на момент укладення договору та розміром пайового внеску, розрахованого, виходячи з реальної, фактичної площі об`єкта будівництва.

Відповідно до підпункту 6.4.2. пункту 6.4. розділу VI Порядку залучення, розрахунку розміру і використання коштів пайової участі замовників у розвитку інфраструктури міста Києва розмір належної до сплати пайової участі визначається за такою формулою: РПУ = S об`єкта х Nжитл х 2%, де: РПУ - розмір пайової участі об`єкта (грн); S об`єкта - загальна площа (крім загальної площі приміщень, визначених в п. 4.2 цього Порядку) об`єкта будівництва або додатково створені площі в результаті реконструкції (кв. м); Nжитл - норматив одиниці створеної потужності для житлових будинків, який дорівнює опосередкованій вартості спорудження 1 кв.м житлових будинків для міста Києва, яка затверджена наказом Міністерства розвитку громад та територій України і діє на дату здійснення розрахунку (грн/кв.м).

Департаментом економіки та інвестицій виконавчого органу Київської міської ради (КМДА), як єдиним уповноваженим Київською міською радою органом в даних правовідносинах, здійснено розрахунок належної до сплати суми пайової участі у зв`язку з будівництвом об`єкта «Будівництво житлово-офісного комплексу з об`єктами соціально-побутового, торговельного призначення та паркінгу на вул. Кіквідзе, 17 у Печерському районі м. Києва І черга будівництва», який становить 10188044,55 грн.

Перевіривши здійснений Департаментом економіки та інвестицій виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) розрахунок обсягу пайової участі (внеску) у створенні і розвитку соціальної та інженерно-транспортної інфраструктури міста Києва, колегія суддів дійшла висновку про його обґрунтованість та відповідність вимогам чинного законодавства.

Отже, як встановлено під час апеляційного перегляду спору, розмір пайового внеску, який позивач мав би доплатити за умови належного виконання ним п. п. 2.2, 3.4 Договору від 26.12.2014, за розрахунком Департаменту становить 10188044,55 грн.

Матеріалами справи також підтверджуються, що Департамент звертався до Товариства з відповідними вимогами та проектами розрахунку пайового внеску (листи від 11.03.2024 № 050/08-1042, 050/08-2205 від 07.06.2024) щодо необхідності сплати коштів пайової участі.

За змістом ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час, крім випадків, установлених законом про банки і банківську діяльність. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Оскільки матеріалами справи підтверджується, що Департамент звертався до Товариства з вимогою про сплату визначеного на підставі нових вихідних даних Департаментом розміру пайового внеску, за вирахуванням тих коштів, які вже було сплачено, колегія суддів приходить до висновку, що строк виконання зобов`язання Товариства з доплати розміру пайового внеску у розмірі 10188044,55 грн є таким, що настав.

Отже, позовні вимоги Прокурора підлягають задоволенню у повному обсязі.

Водночас, колегія суддів відхиляє доводи Прокурора щодо можливості стягнення грошових коштів з Товариства у порядку ст. 1212 ЦК України.

Так, на виконання вказівок, викладених у постанові Верховного Суду від 23.09.2025, колегією суддів було встановлено, що між Товариством та Департаментом є договірні відносини, які виникли на підставі Договору від 26.12.2014.

Відповідно до ч.ч. 1 та 2 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала.

У разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер спірних правовідносин унеможливлює застосування до них судом положень глави 83 ЦК України.

Поряд з цим, як наголошено у постанові Верховного Суду від 23.09.2025 згідно з пунктом 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні» договори про сплату пайової участі, укладені до 01 січня 2020 року, є дійсними та продовжують свою дію до моменту їх повного виконання.

Згідно зі ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до п.2 частини 1 статті 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення.

Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення, у відповідності до п.п. 3-4 ч.1 ст. 277 ГПК України, є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи усі фактичні обставини справи, встановлені місцевим господарським судом та судом апеляційної інстанції, а також доводи апеляційної скарги, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду вважає, що висновки суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог не знайшли свого підтвердження під час апеляційного перегляду спору.

Судом першої інстанції безпідставно не застосовано ст. ст. 11, 530 ЦК України, неправильно застосовано до спірних правовідносин ст. 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», пункт 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні».

Судом недотримано вимог ст. ст. 73, 74 ГПК України та не надано належної оцінки наявним у матеріалах справи доказам у розрізі зміни вихідних даних, необхідних для розрахунку пайової участі, зокрема, площі збудованого об`єкта, що суттєво впливає на розмір зобов`язань Товариства за договором від 26.12.2014.

Доводи апеляційної скарги Прокурора у цій частині є обґрунтованими.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржуване рішення Господарського суду міста Києва від 10.12.2024 підлягає скасуванню з прийняттям у справі нового рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доказів і доводів сторін та їх відображення у судовому рішенні, суд спирається на висновки, яких дійшов Європейський суд з прав людини у рішенні від 18.07.2006 у справі «Проніна проти України», в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення.

За змістом п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень та висновків Європейського суду з прав людини, викладених у рішеннях у справах «Трофимчук проти України», «Серявін та інші проти України», очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Згідно зі ст. 129 ГПК України у зв`язку з тим, що позовні вимоги Прокурора задоволено, витрати зі сплати судового збору за подання позову та апеляційної скарги покладаються на Товариство з обмеженою відповідальністю «Буйфіш Холдінгс».

Керуючись статтями 129, 269, 270, 275, 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Київської міської прокуратури на рішення Господарського суду міста Києва від 10.12.2024 у справі №910/9916/24 - задовольнити.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 10.12.2024 у справі №910/9916/24 - скасувати.

3. Прийняти нове рішення.

Позов Заступника керівника Печерської окружної прокуратури міста Києва - задовольнити у повному обсязі.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Буйфіш Холдінгс» (код ЄДПРОУ 34762558, адреса: 01103, м. Київ, вул. Михайла Бойчука, 17) пайовий внесок у розмірі 10 188 044,55 грн. (десять мільйонів сто вісімдесят вісім тисяч сорок чотири гривні 55 копійок) на бюджетний рахунок бюджету розвитку спеціального фонду міського бюджету за наступними реквізитами: Одержувач: ГУК у м. Києві; банк одержувача: Казначейство України (ЕАП); код доходів: 24170000; ; рахунок IBAN: UA 0026001).

4. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Буйфіш Холдінгс» (код ЄДПРОУ 34762558, адреса: 01103, м. Київ, вул. Михайла Бойчука, 17) на користь Київської міської прокуратури (, адреса: 03150, м. Київ, вул. Предславинська, 45/9) судовий збір за подання позову у розмірі 122256,54 грн (сто двадцять дві тисячі двісті п`ятдесят шість гривень 54 копійки) та за подання апеляційної скарги у розмірі 183384,81 грн. (сто вісімдесят три тисячі триста вісімдесят чотири гривні 81 копійка).

5. Доручити Господарському суду міста Києва видати накази на виконання цієї постанови.

6. Матеріали справи № 910/9916/24 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та в строк, передбачені ст. ст. 287 - 289 ГПК України.

Повний текст постанови складено 02.04.2026.

Головуючий суддя А.О. Мальченко

Судді Ю.Б. Михальська

А.І. Тищенко