ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"25" березня 2026 р. м. Київ

Справа № 911/783/26

Суддя Господарського суду Київської області А.Р. Ейвазова, розглянувши матеріали позовної заяви Дочірнього підприємства «Центральний ринок Васильок» до Товариства з обмеженою відповідальністю «ІМІ» про розірвання договорів купівлі-продажу, витребування майна з чужого незаконного володіння,

ВСТАНОВИВ:

Дочірнє підприємство «Центральний ринок Васильок» (далі позивач, ДП «Центральний ринок Васильок») звернулося до Господарського суду Київської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ІМІ» (далі відповідач, ТОВ «ІМІ») та просить:

- розірвати договір купівлі-продажу нежитлового приміщення, укладений 08.07.2014 між ДП «Центральний ринок «Васильок» та ТОВ «ІМІ», посвідчений приватним нотаріусом КМНО Мазарчук Н.В., зареєстрований в реєстрі за № 1990;

- витребувати у ТОВ «ІМІ» нежитлове приміщення загальною площею 1222,3 кв.м, що знаходиться за адресою: Київська область, м. Васильків, вул. Декабристів, 6;

- розірвати договір купівлі-продажу земельної ділянки, укладений 08.07.2014 між ДП «Центральний ринок «Васильок» та ТОВ «ІМІ», посвідчений приватним нотаріусом КМНО Мазарчук Н.В., зареєстрований в реєстрі за № 1989;

- витребувати у ТОВ «ІМІ» земельну ділянку кадастровий номер :03:033:0001, площею 0,2012 га з цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування будівель ринкової інфраструктури (03.10), яка розташована за адресою: Київська область, м. Васильків, вул. Декабристів, 4-6.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на порушення відповідачем зобов`язань за договорами купівлі продажу від 08.07.2014 №№1989, 1990 в частині здійснення оплати за продане нерухоме майно у встановлений договорами строк.

Дослідивши матеріали позовної заяви, судом встановлено, що відповідна позовна заява подана без дотримання вимог законодавства, чинного на момент її подання.

Так, згідно п.2 ч.3 ст.162 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України) позовна заява повинна містити, повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта (для фізичних осіб - громадян України), якщо такі відомості відомі позивачу, вказівку на статус фізичної особи - підприємця (для фізичних осіб - підприємців), відомі номери засобів зв`язку та адресу електронної пошти, відомості про наявність або відсутність електронного кабінету.

Разом з тим, у поданій позовній заяві не зазначені відомості про наявність або відсутність електронного кабінету у сторін.

Також, згідно п.3 ч.3 ст.162 ГПК України позовна заява повинна містити: зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються.

В силу п.2 ч.1 ст.163 ГПК України ціна позову визначається у позовах про визнання права власності на майно або його витребування - вартістю майна.

Однак, у поданій позовній заяві позивачем ціна позову не зазначена, хоча у позові заявлені вимоги майнового характеру про витребування майна.

Крім того, в силу п.2 ч.1 ст.164 ГПК України, до позовної заяви додаються документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

В силу з ч.2 ст.123 ГПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Згідно ч.1 ст.1 Закону України «Про судовий збір»: судовий збір збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом; судовий збір включається до складу судових витрат.

Як визначено ч.1 ст.4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до пп.1, 2 п.2 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору за подання до господарського суду позовної заяви: майнового характеру встановлена у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а немайнового характеру - 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

При цьому, як унормовано ч.3 ст.6 Закону України «Про судовий збір»: за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру; у разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

У поданій позовній заяві позивачем фактично об`єднано дві вимоги немайнового характеру (розірвання договорів) та дві вимоги майнового характеру (витребування майна з чужого незаконного володіння).

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет на 2026 рік» з 1 січня 2025 року прожитковий мінімум для працездатних осіб встановлено у розмірі 3328грн.

Як вбачається з платіжної інструкції від 18.03.2026 №3, позивачем сплачено судовий збір у загальному розмірі 11 399грн, що є меншим від того розміру судового збору, який необхідно сплатити позивачу з поданої позовної заяви, з урахуванням наступного.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.163 ГПК України ціна позову у позовах про визнання права власності на майно або його витребування визначається вартістю майна.

Виходячи зі змісту вказаної статті, ціна позову повинна визначатися, виходячи із дійсної вартості витребуваного майна.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 25.08.2020 у справі №910/13737/19 зазначила, що майновий позов (позовна вимога майнового характеру) - це вимога про захист права або інтересу, об`єктом якої виступає благо, що підлягає грошовій оцінці. Тобто будь-який майновий спір має ціну. Різновидами майнових спорів є, зокрема, спори, пов`язані з підтвердженням прав на майно та грошові суми, на володіння майном і будь-які форми використання останнього. Отже, судовий збір з позовної заяви про визнання права власності на майно, стягнення, витребування або повернення майна - як рухомих речей, так і нерухомості - визначається з урахуванням вартості спірного майна, тобто як зі спору майнового характеру. Наявність вартісного, грошового вираження матеріально-правової вимоги позивача свідчить про її майновий характер, який має відображатися у ціні заявленого позову (п.п.52, 54-56 постанови).

В ухвалі Верховного Суду від 16.03.2026 у справі №910/6399/24 суд зауважив, що судовий збір з позовної заяви про визнання права власності на майно, стягнення, витребування або повернення майна - як рухомих речей, так і нерухомості - визначається з урахуванням вартості спірного майна, тобто як зі спору майнового характеру.

Частиною 2 ст.163 ГПК України установлено, що якщо визначена позивачем ціна позову вочевидь не відповідає дійсній вартості спірного майна або на момент пред`явлення позову встановити точну його ціну неможливо, розмір судового збору попередньо визначає суд з наступним стягненням недоплаченого або з поверненням переплаченого судового збору відповідно до ціни позову, встановленої судом при розгляді справи.

Як вбачається з матеріалів справи, ринкова вартість нежитлового приміщення (приміщення колишнього військомату) - магазину промислових та непромислових товарів загальною площею 1222,3кв.м (знаходиться за адресою: Київська обл., м. Васильків, вул. Декабристів, 6) згідно договору від 08.07.2014 №1990 купівлі-продажу нежитлового приміщення складає 736 200грн (як вбачається з п.5 такого договору, визначена на підставі висновку про незалежну експертну оцінку вартості об`єкта нерухомості від 07.07.2014, складеного суб`єктом оціночної діяльності - ТОВ «Альянс»), а ринкова вартість - земельної ділянки з кадастровим номером :03:033:0001 згідно договору від 08.07.2014 №1989 купівлі-продажу земельної ділянки складає 108 507грн (як вбачається з п.2.2 такого договору, визначена на підставі висновку про експертну грошову оцінку вартості земельної ділянки від 07.07.2014, складеного суб`єктом оціночної діяльності -ТОВ НВФ «Кадастр ЛТД»).

Таким чином, попередньо, враховуючи, що інших даних про вартість майна на момент звернення до суду з позовом не має, суд при визначенні ціни позову виходить з загальної ринкової вартості відповідного майна на момент його продажу, що складає 844 707грн (736 200+108507).

Отже, позивач при поданні позовної заяви мав надати докази сплати судового збору в загальному розмірі 19 326,61грн (3 328*2+844 707:100*1,5), однак з поданої позовної заяви сплатив лише 11 399грн, тобто у меншому розмірі, ніж передбачено чинним законодавством України; доказів доплати судового збору не надано.

Відповідно до ч.2 ст.174 ГПК України, якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

Отже, позивачу необхідно доплатити судовий збір у розмірі 7 927,61грн (19 326,61- 11 399).

Також, відповідно до ч.1 ст.172 ГПК України, визначено, що: позивач, особа, яка звертається з позовом в інтересах іншої особи, зобов`язані до подання позовної заяви надіслати учасникам справи її копію та копії доданих до неї документів листом з описом вкладення; таке надсилання може здійснюватися в електронній формі через електронний кабінет з урахуванням положень статті 42 цього Кодексу.

Докази виконання вимог вищевказаної норми, як установлено п.1 ч.1 ст.164 ГПК України, додаються до позовної заяви.

В якості доказів направлення позовної заяви з додатками відповідачу до поданої позовної заяви долучено: поштову накладну №401; опис вкладення до відправлення, прийнятого за такою накладною.

Однак, з наданого опису вкладення поштового відправлення вбачається, що позивачем направлено відповідачу не всі додані до позовної заяви документи, а саме не направлено копії платіжної інструкції про сплату судового збору (від 18.03.2026 №3), яка додана до позовної заяви.

Між тим, за змістом п.2 ч.1 ст.164 ГПК України, документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону, додаються до позовної заяви, отже, копії таких документів мають бути направлені іншим учасникам разом із копією позовної заяви відповідно до ч.1 ст.172 ГПК України.

За таких обставин, поштова накладна №401 та опис вкладення не підтверджують направлення відповідачу копії позовної заяви з усіма доданими до неї документами.

Недотримання вимог ст.ст.162,164,172 ГПК України є підставою для залишення позовної заяви без руху у відповідності з ч.1 ст.174 ГПК України.

Враховуючи, що позивачем не дотримано вимог чинного процесуального законодавства на момент звернення з позовом, відповідна позовна заява підлягає залишенню без руху з наданням строку для усунення недоліків шляхом (з підтвердженням направлення відповідачу): надання інформації щодо наявності або відсутності електронного кабінету у сторін; зазначення ціни позову; надання доказів доплати судового збору у розмірі 7 927,61грн та доказів направлення відповідачу копій документів, які долучені до позовної заяви, однак, йому не направлені (платіжної інструкції про сплату судового збору).

У разі не усунення встановлених недоліків заява вважається неподаною та може бути повернута відповідно до ч.4 ст.174 ГПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 174, 234-235 Господарського процесуального кодексу України,

УХВАЛИВ:

1. Позовну заяву залишити без руху.

2. Встановити строк для усунення недоліків - 10 днів з дня вручення даної ухвали.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню окремо не підлягає.

Суддя А.Р. Ейвазова