ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.04.2026м. ДніпроСправа № 910/12721/25

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Іванової Т.В.

за участю секретаря судового засідання Давидової Є.О.

та представників:

від позивача: не з`явився

від відповідача: Трипілка А.В. (в режимі відеоконференції)

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку загального позовного провадження справу

за позовом Державного підприємства "Медичні закупівлі України" (01601, місто Київ, вулиця Грушевського, будинок 7; ідентифікаційний код 42574629)

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "СТМ-Фарм" (49040, Дніпропетровська область, місто Дніпро, вулиця Панікахи, будинок 2, кімната 405; ідентифікаційний код 43808856)

про стягнення штрафу за договором про закупівлю №09/35-05/2025 від 29.05.2025 у загальному розмірі 843 931,29 грн

ВСТАНОВИВ:

І. Суть спору

1. Стислий виклад позиції позивача

Державне підприємство "Медичні закупівлі України" звернулося до господарського суду з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "СТМ-Фарм" штрафу у розмірі 843 931,29 грн, посилаючись на неналежне виконання відповідачем умов договору про закупівлю № 09/35-05/2025 від 29.05.2025.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що відповідно до пункту 7.1.1 договору у разі, якщо на дату його укладення продукція є незареєстрованою в Україні, постачальник зобов`язаний забезпечити її державну реєстрацію та не пізніше ніж протягом 90 календарних днів з дати укладення договору надати замовнику скановану копію реєстраційного посвідчення, яке видається Міністерством охорони здоров`я України.

Позивач вказує, що визначений договором 90-денний строк сплив 27.08.2025, однак станом на цю дату відповідач не надав скановану копію реєстраційного посвідчення, чим порушив взяті на себе договірні зобов`язання. Факт подальшого отримання та надання такого посвідчення, на думку позивача, не спростовує допущеного порушення.

З огляду на це, керуючись пунктами 8.1 та 8.3.1 договору, позивач вважає правомірним застосування до відповідача штрафу у розмірі 10% від вартості продукції, закупленої за кошти державного бюджету у відповідному році, що становить 843 931,29 грн, та просить суд стягнути зазначену суму на свою користь.

2. Стислий виклад заперечень відповідача

Товариство з обмеженою відповідальністю "СТМ-Фарм" позовні вимоги не визнає та просить суд відмовити у їх задоволенні в повному обсязі.

Заперечуючи проти позову, відповідач зазначає, що ним було вжито всіх необхідних та своєчасних заходів для державної реєстрації лікарського засобу. Зокрема, заява про проведення державної реєстрації відповідачем подана до Міністерства охорони здоров`я України вже 04.06.2025, тобто невдовзі після укладення договору, а подальший перебіг реєстраційної процедури залежав виключно від дій та строків розгляду уповноважених державних органів.

Відповідач наголошує, що реєстраційне посвідчення на лікарський засіб було видано наказом Міністерства охорони здоров`я України 28.08.2025 та фактично надано позивачу 29.08.2025, тобто з мінімальним простроченням у один день, що зумовлено об`єктивними адміністративними процедурами та не свідчить про недобросовісну поведінку постачальника.

Крім того, відповідач зазначає, що продукція за договором була поставлена та прийнята позивачем без зауважень, пеня за прострочення поставки сплачена добровільно, а будь-які збитки або негативні наслідки для позивача внаслідок несвоєчасного надання копії реєстраційного посвідчення відсутні.

За таких обставин відповідач вважає застосування штрафу у розмірі 10% від вартості продукції непропорційним, таким, що суперечить засадам справедливості, добросовісності та розумності, а також положенням частини третьої статті 550 Цивільного кодексу України, оскільки порушення зобов`язання було спричинене обставинами, за які Відповідач не відповідає.

ІІ. Процесуальні дії у справі. Заяви, клопотання

13.10.2025 до Господарського суду міста Києва за допомогою системи "Електронний суд" надійшла позовна заява Державного підприємства "Медичні закупівлі України" до Товариства з обмеженою відповідальністю "СТМ-Фарм" про стягнення штрафу за договором про закупівлю №09/35-05/2025 від 29.05.2025 у загальному розмірі 843 931,29 грн, відповідно до якої позивач просить суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "СТМ-Фарм" на користь Державного підприємства "Медичні закупівлі України" штраф на суму 843 931, 29 грн.

20.10.2025 ухвалою Господарського суду міста Києва постановлено позовну заяву направити за встановленою територіальною юрисдикцією (підсудністю) за місцезнаходженням відповідача - до Господарського суду Дніпропетровської області.

12.11.2025 супровідним листом Господарського суду міста Києва №910/12721/25/6595/25 матеріали справи №910/12721/25 в 1-му томі засобами поштового зв`язку направлено Господарському суду Дніпропетровської області.

24.11.2025 до Господарського суду Дніпропетровської області в 1-му томі надійшли матеріали справи №910/12721/25.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.11.2025 справу №910/12721/25 передано на розгляд судді Івановій Т.В.

25.11.2025 ухвалою господарського суду прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Постановлено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання на 16.12.2025.

08.12.2025 до господарського суду від представника позивача за допомогою системи "Електронний суд" надійшло клопотання (вх. суду №54098/25 від 08.12.2025) про відкладення розгляду справи.

10.12.2025 до господарського суду від представника відповідача за допомогою системи "Електронний суд" надійшов відзив на позовну заяву (вх. суду №54583/25 від 10.12.2025) з додатками.

11.12.2025 до господарського суду від представника відповідача за допомогою системи "Електронний суд" надійшло клопотання (вх. суду №54625/25 від 11.12.2025) про відкладення розгляду справи.

11.12.2025 до господарського суду від представника позивача за допомогою системи "Електронний суд" надійшла заява (вх. суду №54646/25 від 11.12.2025) про уточнення позовних вимог.

12.12.2025 до господарського суду від представника позивача за допомогою системи "Електронний суд" надійшла відповідь на відзив на позовну заяву (вх. суду №54821/25 від 12.12.2025).

16.12.2025 у підготовче засідання повноважні представники сторін не з`явилися. Про дату, час та місце підготовчого засідання повідомлені належним чином.

16.12.2025 ухвалою господарського суду відкладено підготовче засідання у справі на 13.01.2026 о 12:30 год., надано учасникам справи можливість виконати пропозиції суду, викладені в ухвалі Господарського суду Дніпропетровської області від 25.11.2025 у справі №910/12721/25.

13.01.2026 у підготовче засідання в режимі відеоконференції з`явилися повноважні представники позивача та відповідача.

13.01.2026 ухвалою господарського суду закрито підготовче провадження у справі №910/12721/25. Призначено справу до судового розгляду по суті в засіданні на 29.01.2026 о 12:00 год.

29.01.2026 у судове засідання в режимі відеоконференції з`явилися повноважні представники позивача та відповідача.

29.01.2026 ухвалою господарського суду оголошено перерву у судовому засіданні. Повідомлено учасників справи, що продовження судового засідання відбудеться 11.02.2026.

04.02.2026 ухвалою господарського суду позовну заяву Державного підприємства "Медичні закупівлі України" до Товариства з обмеженою відповідальністю "СТМ-Фарм" про стягнення штрафу за договором про закупівлю №09/35-05/2025 від 29.05.2025 у загальному розмірі 843 931,29 грн - залишено без руху.

06.02.2026 до господарського суду від представника позивача за допомогою системи "Електронний суд" надійшла заява (вх. суду №5721/26 від 06.02.2026) про усунення недоліків.

09.02.2026 ухвалою господарського суду постановлено продовжити розгляд справи №910/12721/25 за позовом Державного підприємства "Медичні закупівлі України" до Товариства з обмеженою відповідальністю "СТМ-Фарм" про стягнення штрафу за договором про закупівлю №09/35-05/2025 від 29.05.2025 у загальному розмірі 843 931,29 грн за правилами загального позовного провадження. Призначено судове засідання у справі на 11.02.2026 о 12:20 год.

10.02.2026 до господарського суду від представника відповідача за допомогою системи "Електронний суд" надійшли письмові пояснення (вх. суду №6270/26 від 10.02.2026).

11.02.2026 о 12:20 год. судове засідання не відбулось з незалежних від суду причин - у зв`язку із відсутністю електропостачання в приміщенні Господарського суду Дніпропетровської області.

11.02.2026 ухвалою господарського суду призначено судове засідання в межах розумного строку на 26.02.2026 о 15:00 год.

У зв`язку із перебуванням судді Іванової Т.В. у період з 23.02.2026 по 27.02.2026 на щорічному обов`язковому навчанні, організованому для суддів, судове засідання 26.02.2026 не відбулось.

02.03.2026 ухвалою господарського суду призначено судове засідання в межах розумного строку на 19.03.2026 о 15:00 год.

19.03.2026 у судове засідання з`явилися повноважні представники позивача (в режимі відеоконференції) та відповідача.

У вказаному судовому засіданні досліджено докази, наявні в матеріалах справи та суд перейшов до стадії судових дебатів, однак під час виступу сторін у судових дебатах приміщення Господарського суду Дніпропетровської області було знеструмлено, у зв`язку із чим судове засідання було перервано.

19.03.2026 ухвалою господарського суду призначено у справі судове засідання в межах розумного строку на 25.03.2026 о 12:40 год.

23.03.2026 до господарського суду від представника позивача за допомогою системи "Електронний суд" надійшла заява (вх. суду №13378/26 від 23.03.2026) про проведення судового засідання за відсутності представника позивача.

25.03.2026 у судове засідання в режимі відеоконференції з`явився повноважний представник відповідача. Представник позивача у вказане судове засідання не з`явився. Про дату, час та місце проведення судового засідання сторони повідомлялися належним чином відповідно до вимог статей 120, 242 Господарського процесуального кодексу України.

25.03.2026 ухвалою господарського суду повідомлено учасників справи про те, що ухвалення та проголошення судового рішення у справі №910/12721/25 призначено на 03.04.2026 о 12:00 год.

03.04.2026 у судове засідання в режимі відеоконференції з`явився повноважний представник відповідача. Представник позивача у вказане судове засідання не з`явився. Про дату, час та місце проведення судового засідання сторони повідомлялися належним чином.

03.04.2026 у судовому засіданні за наслідками розгляду справи оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

ІІІ. Обставини, які підлягають доказуванню

Спір у даній справі виник у зв`язку з виконанням договору про закупівлю лікарського засобу, укладеного за результатами процедури публічних закупівель, та стосується оцінки правових наслідків несвоєчасного, на думку позивача, надання постачальником сканованої копії реєстраційного посвідчення на лікарський засіб, передбаченого умовами договору.

Перелік обставин, які є предметом доказування у справі:

(1) Факт укладення договору та його умови, щодо спірних правовідносин.

(2) Правовий статус лікарського засобу на дату укладення договору.

(3) Обставини вчинення відповідачем дій, спрямованих на державну реєстрацію лікарського засобу.

(4) Момент оформлення реєстраційного посвідчення та обставини його надання замовнику.

(5) Тривалість прострочення щодо виконання договірного зобов`язання з реєстрації лікарського засобу

(6) Причини допущеного прострочення.

(7) Наявність або відсутність негативних наслідків для замовника.

1. Укладення договору та його умови щодо спірних правовідносин.

Як вбачається з матеріалів справи, 29.05.2025 між Державним підприємством "Медичні закупівлі України", як замовником, та Товариством з обмеженою відповідальністю "СТМ-Фарм", як постачальником, в електронному вигляді укладено договір про закупівлю №09/35-05/2025 (далі - договір, а.с. 5-51), відповідно до умов пункту 1.1 якого постачальник взяв на себе зобов`язання поставити замовнику фармацевтичну продукцію, асортимент, ціна та обсяг якої вказується в специфікації (додаток №1), що є невід`ємною частиною цього договору (далі за текстом - продукція), а замовник прийняти таку продукцію та оплатити її в порядку та на умовах, визначених цим договором.

Згідно із умовами додатку №1 від 29.05.2025 до договору про закупівлю №09/35-05/2025 від 29.05.2025 (далі-специфікація, а.с. 36 на звороті - 38) вбачається, що під продукцією, що постачається за договором за напрямом(-ами) профілактики, діагностики та лікування "Хіміотерапевтичні препарати, радіофармпрепарати та препарати супроводу для лікування онкологічних та онкогематологічних хвороб", розуміється фармацевтична продукція - Азацитидин 100 мг, ДК 021:2015, код 33600000-6.

За умовами пунктів 2.1 та 2.2 договору поставка продукції здійснюється відповідно до Інкотермс 2020. Поставка продукції здійснюється на умовах DAP або DDP* - склад замовника (на території України).

Відповідно до пункту 2.4 договору право власності на продукцію переходить від постачальника до замовника після прийняття продукції в пункті призначення та підписання видаткової накладної та/або акта приймання продукції згідно з розділом 6 цього договору.

Пунктом 7.1 Договору встановлено, що постачальник гарантує якість продукції, що постачається. Продукція, що постачається, повинна відповідати нормам і стандартам, законодавчо встановленим на території України, а також вимогам тендерної документації, цього договору та, зокрема, але не виключно, наступним критеріям: - діючим офіційним стандартам, встановленим законодавством України та відповідними державними органами (у тому числі Міністерством охорони здоров`я України). Зокрема, але не виключно, це означає відповідність умов виробництва продукції вимогам до виробництва продукції в Україні, бути належним чином зареєстрована в Україні та мати реєстраційні посвідчення, свідоцтва про державну реєстрацію (а у випадку, коли незареєстрована продукція може ввозитись на митну територію України в порядку та на умовах, визначених чинним законодавством - документ, що підтверджує реєстрацію продукції у Сполучених Штатах Америки, Швейцарській Конфедерації, Японії, Австралії, Канаді або реєстрацію компетентним органом Європейського Союзу за централізованою процедурою та застосування на території однієї з таких країн), сертифікати якості та подібні документи, які дають змогу використовувати продукцію в Україні впродовж усього терміну придатності продукції; - додатковим вимогам, зазначеним у специфікації; - будь-яким іншим вимогам до якості продукції, які містяться у цьому договорі та відповідній заявці на поставку продукції.

Згідно із пунктом 7.1.1 договору у разі, якщо на дату укладення цього Договору продукція є незареєстрованою в Україні та не має реєстраційного посвідчення (крім випадку, коли незареєстрована продукція може ввозитись на митну територію України в порядку та на умовах, визначених чинним законодавством), постачальник зобов`язується належним чином зареєструвати продукцію в Україні та на підтвердження цього не пізніше ніж протягом 90 (дев`яносто) календарних днів з дати укладення цього договору (або не пізніше строку, передбаченого у пункті 5.1 цього договору, якщо цей строк настане раніше) надати замовнику засобами електронної пошти та/або шляхом заповнення електронних форм в електронному кабінеті постачальника, створеному в інформаційно-аналітичній системі замовника, у порядку, визначеному цим Договором, скановану копію реєстраційного посвідчення, яке видається Міністерством охорони здоров`я України для кожного виду продукції, що постачається.

У разі, якщо на дату укладення цього договору або на дату постачання продукції відсутній чинний документ, виданий Державною службою України з лікарських засобів та контролю за наркотиками, що підтверджує відповідність умов виробництва лікарських засобів вимогам до виробництва лікарських засобів в Україні, постачальник зобов`язаний на момент постачання надати копію чинного документу, виданого Державною службою України з лікарських засобів та контролю за наркотиками, що підтверджує відповідність умов виробництва лікарських засобів вимогам до виробництва лікарських засобів в Україні або копію висновку про якість ввезеного в Україну лікарського засобу, а у випадках, коли незареєстрована продукція може ввозитись на митну територію України в порядку та на умовах, визначених чинним законодавством або якщо продукція постачається з-за кордону нерезидентом (окрім випадків визначених законодавством, обов`язкового надання документа, що підтверджує відповідність умов виробництва лікарських засобів чинним в Україні вимогам належної виробничої практики), мають бути надані - копії чинних сертифікатів відповідності умов виробництва лікарських засобів вимогам GMP, видані компетентним органом Великої Британії, Сполучених Штатів Америки, Канади, Швейцарської Конфедерації, Нової Зеландії, Австралії, Японії, Ізраїля, держав членів Європейського Союзу на виробничі дільниці, які є відповідальними за випуск (сертифікацію) серії готової продукції, яка постачається (буде постачатися) в Україну (пункт 7.1.2 договору).

Відповідно до пункту 8.1 договору у разі невиконання або неналежного виконання своїх зобов`язань, що виникають з цього договору, сторони несуть відповідальність, передбачену цим Договором та чинним законодавством України.

У пункті 8.3.1 Договору сторони погодили, що у разі недотримання постачальником вимог підпунктів 7.1.1, 7.1.2 пункту 7.1 цього договору з постачальника крім пені та/або штрафу, зазначених у пункті 8.2 цього договору, стягується штраф у розмірі 10 (десять) відсотків вартості непоставленої (неприйнятої) продукції.

Пунктом 7 специфікації унормовано, що відповідно до пункту 10.1 договору останній діє до 06.10.2027 року включно, а в частині виконання сторонами своїх зобов`язань за цим Договором, зокрема в частині штрафних санкцій та поставки продукції до повного виконання.

Судом встановлено, що у вказаному договорі сторонами було досягнуто згоди щодо всіх істотних умов, встановлених законом для даного виду договорів, отже, з урахуванням презумпції правомірності правочину, такий договір є правомірним, укладеним та таким, що породжує у сторін права та обов`язки щодо його виконання.

У матеріалах справи відсутні та сторонами не надані докази визнання недійсним даного договору чи визнання неукладеним в певній частині. Також відсутні докази про розірвання такого договору.

2. Правовий статус лікарського засобу на дату укладення договору

З матеріалів справи вбачається, що станом на дату укладення договору лікарський засіб не мав державної реєстрації в Україні. Це підтверджується подальшими діями спрямованими на проведення державної реєстрації лікарського засобу, а саме поданням заяви про державну реєстрацію до Міністерства охорони здоров`я України (а.с. 64) та проходженням встановленої законодавством адміністративної процедури її розгляду (а.с. 66-68).

3. Обставини вчинення відповідачем дій, спрямованих на державну реєстрацію лікарського засобу

З матеріалів справи вбачається, що після укладення договору відповідачем були вчинені дії, спрямовані на забезпечення державної реєстрації лікарського засобу в Україні.

Зокрема, виробником лікарського засобу, від імені та в інтересах відповідача, у встановленому законодавством порядку було подано заяву про проведення державної реєстрації лікарського засобу через відповідний сервіс Міністерства охорони здоров`я України (а.с. 64).

Надалі реєстраційні матеріали були прийняті до розгляду уповноваженими органами, здійснено їх експертне опрацювання, проведено спеціалізовану експертизу та розгляд реєстраційного досьє в межах адміністративної процедури державної реєстрації лікарських засобів (а.с. 66).

За результатами розгляду реєстраційних матеріалів уповноваженими органами прийнято рішення №1347 від 28.08.2025 щодо можливості державної реєстрації лікарського засобу, після чого Міністерством охорони здоров`я України оформлено відповідне реєстраційне посвідчення (а.с. 67-68).

4. Оформлення реєстраційного посвідчення та обставини його надання замовнику

Як вказано вище, за результатами розгляду реєстраційних матеріалів уповноваженими органами прийнято рішення №1347 від 28.08.2025 щодо можливості державної реєстрації лікарського засобу, після чого Міністерством охорони здоров`я України оформлено відповідне реєстраційне посвідчення (а.с. 67-68).

Так, з наявного в матеріалах справи реєстраційного посвідчення вбачається, що 28.08.2025 наказом Міністерства охорони здоров`я України прийнято рішення №1347 про державну реєстрацію лікарського засобу.

З огляду на вказане рішення, Міністерством охорони здоров`я України 29.08.2025 оформлено реєстраційне посвідчення № UA/20963/01/01 на лікарський засіб Азацитидин для ін`єкцій, порошок для розчину для ін`єкцій по 100 мг (а.с. 67-68).

Після отримання реєстраційного посвідчення 29.08.2025 Товариство з обмеженою відповідальністю "СТМ-Фарм" за допомогою засобів електронного зв`язку направило на електронну пошту Державного підприємства "Медичні закупівлі України" (ІНФОРМАЦІЯ_1) скановану копію вищевказаного реєстраційного посвідчення.

Таким чином, відповідачем виконано умови пункту 7.1.1 договору з простроченням у 2 календарні дні, оскільки реєстраційне посвідчення було надано позивачу 29.08.2025 після спливу встановленого договором строку, а саме: 27.08.2025.

Між тим, відповідачем в період реєстрації лікарського засобу вчинялися дії, направлені на продовження позивачем відповідачу терміну на надання реєстраційного посвідчення на лікарський засіб, що підтверджується листом Товариства з обмеженою відповідальністю "СТМ-Фарм" №400/0123/024-Вих-Р від 26.08.2025 (а.с. 160). При цьому позивачем вказане прохання відповідача залишено без задоволення, докази зворотного матеріали справи не містять.

5. Тривалість прострочення щодо виконання договірного зобов`язання з реєстрації лікарського засобу

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до пункту 7.1.1 договору відповідач зобов`язався у разі відсутності державної реєстрації лікарського засобу на дату укладення договору належним чином зареєструвати продукцію в Україні та надати замовнику скановану копію реєстраційного посвідчення Міністерства охорони здоров`я України не пізніше ніж протягом 90 календарних днів з дати укладення договору, тобто до 27.08.2025 включно.

Як встановлено судом, реєстраційне посвідчення на лікарський засіб було оформлено Міністерством охорони здоров`я України 29.08.2025, після чого відповідачем цього ж дня на виконання вимог пункту 7.1.1 договору направлено замовнику скановану копію відповідного реєстраційного посвідчення засобами електронного зв`язку.

Таким чином зобов`язання відповідача щодо надання сканованої копії реєстраційного посвідчення, передбачене пунктом 7.1.1 договору, виконано з простроченням у два календарні дні.

6. Причини допущеного прострочення

З матеріалів справи вбачається, що прострочення виконання відповідачем зобов`язання щодо надання замовнику сканованої копії реєстраційного посвідчення було зумовлене тривалістю та особливостями адміністративної процедури державної реєстрації лікарських засобів, яка здійснюється уповноваженими органами та не перебуває під контролем відповідача.

Матеріалами справи встановлено, що після подання заяви про державну реєстрацію лікарського засобу відповідні реєстраційні матеріали були прийняті до розгляду, пройшли стадії експертного опрацювання, спеціалізованої експертизи та розгляду реєстраційного досьє у порядку, визначеному законодавством. Рішення про державну реєстрацію лікарського засобу прийнято Міністерством охорони здоров`я України лише 28.08.2025, а реєстраційне посвідчення оформлено 29.08.2025 (а.с. 67).

Отже, момент оформлення реєстраційного посвідчення був зумовлений завершенням відповідної адміністративної процедури, строки якої визначаються уповноваженими державними органами та не залежать від волі чи дій відповідача. Після отримання реєстраційного посвідчення відповідач невідкладно, в день його оформлення, надав замовнику скановану копію такого посвідчення.

7. Наявність або відсутність негативних наслідків для замовника

З матеріалів справи вбачається, що позивач, обґрунтовуючи заявлені вимоги, не посилається на настання конкретних негативних наслідків, спричинених несвоєчасним наданням відповідачем сканованої копії реєстраційного посвідчення, та не наводить доказів заподіяння йому збитків або порушення публічних інтересів.

Як встановлено судом, лікарський засіб був фактично поставлений відповідачем та прийнятий замовником у повному обсязі без зауважень щодо кількості, якості чи комплектності продукції, що підтверджується наявними у матеріалах справи первинними документами, зокрема видатковою накладною №14 U147102429 від 11.11.2025 (а.с. 152).

При цьому з матеріалів справи не вбачається, що допущене прострочення призвело до неможливості використання лікарського засобу, порушення бюджетних зобов`язань або інших негативних наслідків для замовника. Відповідні доводи або докази позивачем суду не надані.

ІV. МОТИВИ СУДУ

1. Норми права, які застосував суд. Позиції Верховного Суду щодо застосування норм права, які підлягають врахуванню.

Відповідно до частини 1 статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

В силу положень статті 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частиною 1 статті 627 Цивільного кодексу України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з положеннями статті 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

З огляду на правову природу Договору, який у розумінні статей статей 11, 509 Цивільного кодексу України є належною підставою для виникнення у його сторін кореспондуючих прав і обов`язків, спірні правовідносини регламентуються, в тому числі, положеннями глави 54 Цивільного кодексу України.

Відповідно до частини 1 статті 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (частина 2 статті 712 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Відповідно до частини 1 статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 Цивільного кодексу України).

За частиною третьою статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості, а частиною першою статті 627 Цивільного кодексу України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно із частинами 1, 2 статті 614 Цивільного кодексу України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.

Відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 01.06.2021 у справі №910/12876/19 справедливість, добросовісність, розумність належать до загальних засад цивільного законодавства, передбачених статтею 3 Цивільного кодексу України, які обмежують свободу договору, встановлюючи певну межу поведінки учасників цивільно-правових відносин. Ці загальні засади втілюються в конкретних нормах права та умовах договорів, регулюючи конкретні ситуації таким чином, коли кожен з учасників відносин зобов`язаний сумлінно здійснювати свої цивільні права та виконувати цивільні обов`язки, захищати власні права та інтереси, а також дбати про права та інтереси інших учасників, передбачати можливість завдання своїми діями (бездіяльністю) шкоди правам та інтересам інших осіб, закріпляти можливість адекватного захисту порушеного цивільного права або інтересу.

2. Оцінка судом доказів та позицій сторін.

17.10.2019 набув чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні" від 20.09.2019 № 132-IX, яким було, зокрема внесено зміни до Господарського процесуального кодексу України і змінено назву статті 79 Господарського процесуального кодексу України з "Достатність доказів" на "Вірогідність доказів" та викладено її у новій редакції, фактично впровадивши в господарський процес стандарт доказування "вірогідності доказів".

У рішенні Європейського Суду з прав людини у справі "Brualla Gomez de La Torre v. Spain" від 19.12.1997 наголошено про загальновизнаний принцип негайного впливу процесуальних змін на позови, що розглядаються.

Стандарт доказування "вірогідності доказів, на відміну від "достатності доказів", підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Тобто, з введенням в дію нового стандарту доказування необхідним є не надати достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надати їх саме ту кількість, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу.

Згідно зі статтею 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

У розумінні положень наведеної норми на суд покладено обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються скоріше були (мали місце), аніж не були.

Таким чином, обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів. Усебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування всіх юридично значущих обставин та наданих доказів, що запобігає однобічності та забезпечує, як наслідок, постановляння законного й обґрунтованого рішення.

З`ясування відповідних обставин має здійснюватися із застосуванням критеріїв оцінки доказів передбачених статтею 86 Господарського процесуального кодексу України щодо відсутності у жодного доказу заздалегідь встановленої сили та оцінки кожного доказу окремо, а також вірогідності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 29.05.2025 між Державним підприємством "Медичні закупівлі України", як замовником, та Товариством з обмеженою відповідальністю "СТМ-Фарм", як постачальником в електронному вигляді укладено договір про закупівлю №09/35-05/2025 (далі - договір, а.с. 5-51), відповідно до умов пункту 1.1 якого постачальник взяв на себе зобов`язання поставити замовнику фармацевтичну продукцію, асортимент, ціна та обсяг якої вказується в специфікації (додаток №1), що є невід`ємною частиною цього договору (далі за текстом - продукція), а замовник прийняти таку продукцію та оплатити її в порядку та на умовах, визначених цим договором.

Згідно із умовами додатку №1 від 29.05.2025 до договору про закупівлю №09/35-05/2025 від 29.05.2025 (далі-специфікація, а.с. 36 на звороті - 38) вбачається, що під продукцією, що постачається за договором за напрямом(-ами) профілактики, діагностики та лікування "Хіміотерапевтичні препарати, радіофармпрепарати та препарати супроводу для лікування онкологічних та онкогематологічних хвороб", розуміється фармацевтична продукція - Азацитидин 100 мг, ДК 021:2015, код 33600000-6.

За умовами пунктів 2.1 та 2.2 договору поставка продукції здійснюється відповідно до Інкотермс 2020. Поставка продукції здійснюється на умовах DAP або DDP* - склад замовника (на території України.)

Відповідно до пункту 2.4 договору право власності на продукцію переходить від постачальника до замовника після прийняття продукції в пункті призначення та підписання видаткової накладної та/або акта приймання продукції згідно з розділом 6 цього договору.

Пунктом 7.1 Договору встановлено, що постачальник гарантує якість продукції, що постачається. Продукція, що постачається, повинна відповідати нормам і стандартам, законодавчо встановленим на території України, а також вимогам тендерної документації, цього договору та, зокрема, але не виключно, наступним критеріям: - діючим офіційним стандартам, встановленим законодавством України та відповідними державними органами (у тому числі Міністерством охорони здоров`я України). Зокрема, але не виключно, це означає відповідність умов виробництва продукції вимогам до виробництва продукції в Україні, бути належним чином зареєстрована в Україні та мати реєстраційні посвідчення, свідоцтва про державну реєстрацію (а у випадку, коли незареєстрована продукція може ввозитись на митну територію України в порядку та на умовах, визначених чинним законодавством - документ, що підтверджує реєстрацію продукції у Сполучених Штатах Америки, Швейцарській Конфедерації, Японії, Австралії, Канаді або реєстрацію компетентним органом Європейського Союзу за централізованою процедурою та застосування на території однієї з таких країн), сертифікати якості та подібні документи, які дають змогу використовувати продукцію в Україні впродовж усього терміну придатності продукції; - додатковим вимогам, зазначеним у специфікації; - будь-яким іншим вимогам до якості продукції, які містяться у цьому договорі та відповідній заявці на поставку продукції.

Згідно із пунктом 7.1.1 договору у разі, якщо на дату укладення цього Договору продукція є незареєстрованою в Україні та не має реєстраційного посвідчення (крім випадку, коли незареєстрована продукція може ввозитись на митну територію України в порядку та на умовах, визначених чинним законодавством), постачальник зобов`язується належним чином зареєструвати продукцію в Україні та на підтвердження цього не пізніше ніж протягом 90 (дев`яносто) календарних днів з дати укладення цього договору (або не пізніше строку, передбаченого у пункті 5.1 цього договору, якщо цей строк настане раніше) надати замовнику засобами електронної пошти та/або шляхом заповнення електронних форм в електронному кабінеті постачальника, створеному в інформаційно-аналітичній системі замовника, у порядку, визначеному цим Договором, скановану копію реєстраційного посвідчення, яке видається Міністерством охорони здоров`я України для кожного виду продукції, що постачається.

У разі, якщо на дату укладення цього договору або на дату постачання продукції відсутній чинний документ, виданий Державною службою України з лікарських засобів та контролю за наркотиками, що підтверджує відповідність умов виробництва лікарських засобів вимогам до виробництва лікарських засобів в Україні, постачальник зобов`язаний на момент постачання надати копію чинного документу, виданого Державною службою України з лікарських засобів та контролю за наркотиками, що підтверджує відповідність умов виробництва лікарських засобів вимогам до виробництва лікарських засобів в Україні або копію висновку про якість ввезеного в Україну лікарського засобу, а у випадках, коли незареєстрована продукція може ввозитись на митну територію України в порядку та на умовах, визначених чинним законодавством або якщо продукція постачається з-за кордону нерезидентом (окрім випадків визначених законодавством, обов`язкового надання документа, що підтверджує відповідність умов виробництва лікарських засобів чинним в Україні вимогам належної виробничої практики), мають бути надані - копії чинних сертифікатів відповідності умов виробництва лікарських засобів вимогам GMP, видані компетентним органом Великої Британії, Сполучених Штатів Америки, Канади, Швейцарської Конфедерації, Нової Зеландії, Австралії, Японії, Ізраїля, держав членів Європейського Союзу на виробничі дільниці, які є відповідальними за випуск (сертифікацію) серії готової продукції, яка постачається (буде постачатися) в Україну (пункт 7.1.2 договору).

Відповідно до пункту 8.1 договору у разі невиконання або неналежного виконання своїх зобов`язань, що виникають з цього договору, сторони несуть відповідальність, передбачену цим Договором та чинним законодавством України.

У пункті 8.3.1 Договору сторони погодили, що у разі недотримання постачальником вимог підпунктів 7.1.1, 7.1.2 пункту 7.1 цього договору з постачальника крім пені та/або штрафу, зазначених у пункті 8.2 цього договору, стягується штраф у розмірі 10 (десять) відсотків вартості непоставленої (неприйнятої) продукції.

Пунктом 7 специфікації унормовано, що відповідно до пункту 10.1 договору останній діє до 06.10.2027 року включно, а в частині виконання сторонами своїх зобов`язань за цим Договором, зокрема в частині штрафних санкцій та поставки продукції до повного виконання.

Як вбачається з матеріалів справи, укладаючи вказаний договір, відповідачем надано позивачу лист-згоду №129/25/0215/232-Вих-Р з проєктом договору про закупівлю (а.с. 53), відповідно до якої, зокрема, відповідач надав згоду до укладення договору про закупівлю, а також підтвердив готовність, у тому числі, але не виключно, умови підпунктів 7.1.1 та 7.1.1.1 договору.

На виконання умов вказаного договору, відповідно до наявної у матеріалах справи копії платіжної інструкції №10412 від 16.06.2025 позивач на виконання умов Договору здійснив попередню оплату погодженого сторонами товару на суму 8 439 312,90 грн, у тому числі 552 104,58 грн ПДВ.

В свою чергу, відповідно до видаткової накладної №14 U147102429 від 11.11.2025 (а.с. 152) відповідач передав, а позивач прийняв продукцію (товар) на загальну суму 8 439 312,90 грн, у тому числі 552 104,58 грн ПДВ.

Між тим, 05.09.2025 Державне підприємство "Медичні закупівлі України" звернулося до Товариства з обмеженою відповідальністю "СТМ-Фарм" з претензією №05/3504-09/2025 (а.с. 54-57).

Згодом, 11.09.2025 Державне підприємство "Медичні закупівлі України" звернулося до Товариства з обмеженою відповідальністю "СТМ-Фарм" з оновленою претензією №05/3611-09/2025 (а.с. 58-62), згідно з якою позивач, зокрема, вимагав від відповідача сплатити штраф у розмірі 843 931,29 грн, з огляду на ненадання у встановлений договором строк сканованої копії реєстраційного посвідчення на лікарський препарат.

У відповідь на вказану претензію, відповідач направив позивачу відповідь №267/25/0026/019-Вих-Р від 24.09.2025, відповідно до якої відповідач зазначив, що застосування штрафних санкцій у даному випадку є юридично необгунтованим.

З огляду на викладене, господарський суд зазначає, що спір у справі виник у зв`язку із несвоєчасним виконанням відповідачем зобов`язання із надання сканованої копії реєстраційного посвідчення, у зв`язку з чим позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача штрафу у розмірі 843 931,29 грн.

Судом встановлено, що під час укладення договору сторонами погоджено умови, за якими відповідач взяв на себе зобов`язання не пізніше ніж протягом 90 календарних днів з дати укладення цього договору (або не пізніше строку, передбаченого у пункті 5.1 цього договору, якщо цей строк настане раніше) належним чином зареєструвати продукцію в Україні та надати замовнику засобами електронної пошти та/або шляхом заповнення електронних форм в електронному кабінеті постачальника, створеному в інформаційно-аналітичній системі замовника, у порядку, визначеному цим договором, скановану копію реєстраційного посвідчення, яке видається Міністерством охорони здоров`я України для кожного виду продукції, що постачається.

При цьому, у випадку недотримання відповідачем вказаних вимог умовами пункту 8.3.1 договору передбачена відповідальність у вигляді штрафу у розмірі 10% від загальної ціни договору, вказаної у специфікації.

Отже, відповідач взяв на себе зобов`язання належним чином зареєструвати продукцію в Україні та надати замовнику скановану копію реєстраційного посвідчення не пізніше ніж протягом 90 (дев`яноста) календарних днів з дати укладення договору (29.05.2025), тобто до 27.08.2025 включно.

Суд враховує, що передбачений пунктом 8.3.1 договору штраф є різновидом неустойки. Водночас умовами договору не встановлено безумовної (абсолютної) відповідальності постачальника незалежно від причин порушення. За таких обставин, з урахуванням положень статей 3, 614 Цивільного кодексу України, суд дійшов висновку, що при вирішенні питання про застосування штрафних санкцій підлягає оцінці наявність вини відповідача та характер допущеного порушення

З матеріалів справи вбачається, що 04.06.2025 (через 3 робочі дні після укладення договору) виробником лікарського засобу через сервіс "Єдине вікно" Міністерства охорони здоров`я України подано заяву про проведення державної реєстрації лікарського засобу. Вказане підтверджується наявним в матеріалах справи листом-прийняття заяви Міністерства охорони здоров`я України від 04.06.2025 (а.с. 157).

Матеріалами справи встановлено, що 18.08.2025 Державним підприємством "Державний експертний центр Міністерства охорони здоров`я України за результатами спеціалізованої експертизи матеріалів реєстраційного досьє на засіданні Науково-експертної ради ухвалено рішення рекомендувати відповідний лікарський засіб до державної реєстрації в Україні, що підтверджується листом Державним підприємством "Державний експертний центр Міністерства охорони здоров`я України" №5604/170/0 від 18.08.2025 (а.с. 158).

З наявного в матеріалах справи реєстраційного посвідчення вбачається, що 28.08.2025 наказом Міністерства охорони здоров`я України прийнято рішення №1347 про державну реєстрацію лікарського засобу.

З огляду на вказане рішення, Міністерством охорони здоров`я України 29.08.2025 оформлено реєстраційне посвідчення № UA/20963/01/01 на лікарський засіб Азацитидин для ін`єкцій, порошок для розчину для ін`єкцій по 100 мг (а.с. 67-68).

Після отримання реєстраційного 29.08.2025 Товариства з обмеженою відповідальністю "СТМ-Фарм" за допомогою засобів електронного зв`язку направило на електронну пошту Державного підприємства "Медичні закупівлі України" (ІНФОРМАЦІЯ_1) скановану копію вищевказаного реєстраційного.

Таким чином, відповідачем виконано умови пункту 7.1.1 договору з простроченням у 2 календарні дні, оскільки реєстраційне посвідчення було надано позивачу 29.08.2025 після спливу встановленого договором строку, а саме: 27.08.2025.

При цьому суд враховує, що відповідач діяв добросовісно, послідовно та в межах розумної ділової поведінки, спрямованої на належне виконання взятого на себе зобов`язання. Зокрема, ще до спливу встановленого договором строку відповідач звернувся до позивача з листом №400/0123/024-Вих-Р від 26.08.2025 (а.с. 160, том 1) щодо продовження строку надання реєстраційного посвідчення, тобто не приховував обставин проходження реєстраційної процедури, завчасно повідомив про них контрагента та вжив залежних від нього заходів для належного врегулювання ситуації. Така поведінка відповідача свідчить про відсутність недобросовісного ухилення від виконання договірного обов`язку та підтверджує, що допущене незначне прострочення не було наслідком зневажливого чи несумлінного ставлення до умов договору.

Щодо обрання варіанту реалізації розсуду суду у контексті застосування його у системному зв`язку з нормами законодавчих актів, а саме: статей 3, 628, 629 Цивільного кодексу України та статті 61 Конституції України, слід керуватися визначеним частиною першою статті 2 Господарського процесуального кодексу України завданням господарського судочинства, яким є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави. Відтак реалізація повноважень із суддівського розсуду має спрямовуватися на вибір оптимального варіанту розв`язання спірного правового питання, пошук необхідної правової норми, її розуміння та інтерпретацію, справедливе вирішення спору відповідно до встановлених судами обставин кожної конкретної справи.

Суд звертає увагу, що справедливість, добросовісність, розумність належать до загальних засад цивільного законодавства, передбачених статтею 3 Цивільного кодексу України, які обмежують свободу договору, встановлюючи певну межу поведінки учасників цивільно-правових відносин. Ці загальні засади втілюються в конкретних нормах права та умовах договорів, регулюючи конкретні ситуації таким чином, коли кожен з учасників відносин зобов`язаний сумлінно здійснювати свої цивільні права та виконувати цивільні обов`язки, захищати власні права та інтереси, а також дбати про права та інтереси інших учасників, передбачати можливість завдання своїми діями (бездіяльністю) шкоди правам та інтересам інших осіб, закріпляти можливість адекватного захисту порушеного цивільного права або інтересу (постанова Великої Палати Верховного Суду від 01.06.2021 у справі №910/12876/19).

Застосування штрафних санкцій у даному випадку без урахування причин порушення, його тривалості та фактичних наслідків призвело б до порушення засад справедливості, добросовісності та розумності, визначених статтею 3 Цивільного кодексу України.

За частиною третьою статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості, а частиною першою статті 627 Цивільного кодексу України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до частин 1, 2 статті 614 Цивільного кодексу України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.

Положеннями статті 617 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов`язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов`язання, відсутність у боржника необхідних коштів.

Аналіз вищевказаних положень чинного законодавства дає підстави для висновку, що, установлюючи презумпцію вини особи, яка порушила зобов`язання, Цивільний кодекс України покладає на неї обов`язок довести відсутність своєї вини. Особа звільняється від відповідальності лише у тому випадку, коли доведе відсутність своєї вини у порушенні зобов`язання.

Підпунктом 54 пункту 1 розділу ІІ Порядку проведення експертизи реєстраційних матеріалів на лікарські засоби, що подаються на державну реєстрацію (перереєстрацію), а також експертизи матеріалів про внесення змін до реєстраційних матеріалів протягом дії реєстраційного посвідчення затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я України 26.08.2005 № 426 (у редакції наказу Міністерства охорони здоров`я України 23.07.2015 № 460), зареєстрованого в Міністерстві юстиції України19.09.2005 за № 1069/11349 (далі - Порядок) передбачено, що реєстраційне посвідчення на лікарський засіб (медичний імунобіологічний препарат) - документ, у якому міститься інформація про лікарський засіб (медичний імунобіологічний препарат), зареєстрований в Україні та внесений до Державного реєстру лікарських засобів України та міжвідомчої бази даних про зареєстровані в Україні лікарські засоби.

Цей документ видається Міністерством охорони здоров`я України після ретельної експертизи ефективності, безпечності та якості лікарського засобу.

Реєстраційне посвідчення - документ, який є дозволом для медичного застосування в Україні лікарського засобу, забезпечуючи захист здоров`я населення та дотримання стандартів якості у сфері охорони здоров`я. Відповідно до Порядку перед видачею реєстраційного посвідчення лікарський засіб проходить експертизу, яка підтверджує його якість, безпеку та терапевтичну ефективність.

Отже, реєстраційне посвідчення на лікарський засіб є обов`язковим документом, що засвідчує його державну реєстрацію та підтверджує відповідність встановленим вимогам якості, безпеки та ефективності. Його наявність гарантує, що препарат пройшов належну експертизу і може безпечно застосовуватися на території України, що особливо важливо для захисту здоров`я населення та забезпечення контролю за якістю лікарських засобів.

Судом встановлено, що отримання відповідачем реєстраційного посвідчення №UA/20963/01/01, яке оформлено Міністерством охорони здоров`я України 29.08.2025, відбулося після спливу строку, встановленого пунктом 7.1.1 договору для його надання замовнику. При цьому заяву про державну реєстрацію лікарського засобу виробником подано 04.06.2025, тобто через 3 робочі дні після укладення договору. Отже, оформлення реєстраційного посвідчення після 27.08.2025 було зумовлено тривалістю адміністративної процедури державної реєстрації лікарського засобу та не залежало від волі чи дій відповідача.

При цьому безпосередньо процедура розгляду відповідної заявки на реєстрацію лікарського засобу та саме оформлення реєстраційного посвідчення не залежить від будь-яких дій відповідача та здійснюється Міністерством охорони здоров`я України відповідно до механізму проведення державної реєстрації (перереєстрації) лікарських засобів, застосування яких в Україні допускається тільки після такої реєстрації, що передбачено відповідним порядком державної реєстрації (перереєстрації) лікарських засобів і розмірів збору за їх державну реєстрацію (перереєстрацію), який затверджено відповідною постановою Кабінету Міністрів України №376 від 26.05.2005.

На переконання суду, вказані обставини незалежно від волі та дій відповідача об`єктивно унеможливили виконання зобов`язань щодо своєчасного надання позивачу реєстраційного посвідчення №UA/20963/01/01 від 29.08.2025, в той час як Товариством з обмеженою відповідальністю "СТМ-Фарм" невідкладно, в день отримання такого посвідчення, було надано його копію Державному підприємству "Медичні закупівлі України".

Наявними в матеріалах справи доказами, а також встановленими судом обставинами підтверджується відсутність вини відповідача у неналежному виконанні ним своїх договірних зобов`язань щодо своєчасного надання реєстраційного посвідчення, який на виконання умов п. 7.1.1.1 договору виконав всі залежні від нього дії та подав необхідні документи задля його отримання, натомість виконання обов`язку щодо реєстрації було поставлено у залежність від здійснення своїх повноважень щодо реєстрації лікарських засобів Державним підприємством "Державний експертний центр Міністерства охорони здоров`я України" та Міністерством охорони здоров`я України, чим доводиться відсутність підстав для передбаченої договором відповідальності за відповідне порушення.

Таким чином, встановлені судом обставини дають підстави для висновку про відсутність вини відповідача у простроченні виконання зобов`язання за договором, при цьому суд наголошує на обов`язковому врахуванні специфіки правовідносин з виконання договору та дій відповідача поряд із настанням обставин, які об`єктивно унеможливлювали своєчасне виконання зобов`язання, строк прострочення є незначним.

Враховуючи встановлені господарським судом обставини, матеріалами справи підтверджується, а позивачем не спростовано відсутність вини Товариства з обмеженою відповідальністю "СТМ-Фарм" у несвоєчасному наданні Державному підприємству "Медичні закупівлі України" реєстраційного посвідчення №UA/20963/01/01 від 29.08.2025 на підставі умов договору, що дає підстави для звільнення відповідача від відповідальності у вигляді застосування штрафних санкцій, заявлених у даній справі.

Разом з тим, суд констатує, що матеріалами справи не підтверджується, що надання відповідачем сканованої копії реєстраційного посвідчення з простроченням у два календарні дні призвело до будь-яких негативних наслідків для позивача. Зокрема, позивачем не доведено, що вказане прострочення унеможливило його використання за призначенням, порушило виконання бюджетних або договірних зобов`язань, призвело до завдання збитків чи іншим чином вплинуло на досягнення мети укладеного договору. Фактично лікарський засіб був поставлений відповідачем та прийнятий позивачем у повному обсязі без зауважень щодо кількості та якості, що свідчить про відсутність реальних несприятливих наслідків від допущеного незначного прострочення.

Вказане узгоджується з позицією Північного апеляційного господарського суду від 20.01.2026 у справі №910/9237/25 , яка не є правовою позицією у розумінні обов`язковості її застосування, однак є релевантною з огляду на аналогічність спірних правовідносин, та відповідно до якої, якщо боржник довів, що вжив усіх залежних від нього заходів для виконання зобов`язання, а його виконання об`єктивно залежало від дій третіх осіб (зокрема державних органів), на які він не може вплинути, відсутність результату у встановлений строк не утворює його вини та виключає застосування договірної відповідальності (штрафу), навіть за наявності формального порушення строку.

За таких обставин, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову в повному обсязі.

Щодо інших аргументів сторін суд зазначає, що вони були досліджені та не наводяться у судовому рішенні, позаяк не покладаються в його основу, тоді як Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа Серявін проти України, § 58, рішення від 10.02.2010). Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод (рішення Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України).

V. Висновки Суду

Суди зобов`язані належно мотивувати свої рішення, забезпечуючи право учасників справи на справедливий судовий розгляд та можливість здійснення контролю за здійсненням правосуддя. При цьому суд не повинен надавати детальну відповідь на кожен аргумент сторін, а має викласти мотиви рішення в обсязі, необхідному для розуміння правової позиції суду у межах встановлених обставин та характеру спору.

Оцінивши подані докази та наведені сторонами обґрунтування в їх сукупності, з урахуванням характеру спірних правовідносин, умов договору про закупівлю №09/35-05/2025 від 29.05.2025, а також положень цивільного законодавства, господарський суд дійшов висновку, що підстави для задоволення позовних вимог відсутні.

Судом встановлено, що відповідачем вжито всіх залежних від нього заходів для належного та своєчасного виконання зобов`язання щодо державної реєстрації лікарського засобу, зокрема заяву про реєстрацію подано через три робочі дні після укладення договору. Реєстраційне посвідчення оформлено Міністерством охорони здоров`я України після спливу договірного строку з причин, що не залежали від волі чи дій відповідача, а його копію невідкладно надано позивачу в день оформлення такого посвідчення.

Встановлене судом прострочення виконання зобов`язання становило два календарні дні та зумовлене виключно тривалістю адміністративної процедури державної реєстрації лікарського засобу. За таких обставин господарський суд дійшов висновку про відсутність вини відповідача у порушенні умов договору, що відповідно до частин першої та другої статті 614 Цивільного кодексу України виключає застосування до нього відповідальності у вигляді штрафних санкцій.

З огляду на викладене, заявлені позовні вимоги про стягнення штрафу є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

VІ. Судові витрати

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, у разі відмови в задоволенні позову судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись статтями 2, 3, 20, 73 - 79, 86, 91, 129, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог Державного підприємства "Медичні закупівлі України" до Товариства з обмеженою відповідальністю "СТМ-Фарм" про стягнення штрафу за договором про закупівлю №09/35-05/2025 від 29.05.2025 у загальному розмірі 843 931,29 грн - відмовити у повному обсязі.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Центрального апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 03.04.2026

Суддя Т.В. Іванова