РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

03.04.2026Справа № 910/16271/25

Господарський суд міста Києва у складі судді Удалової О.Г., розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання) господарську справу

за позовом Приватного акціонерного товариства Український інститут із проектування і розвитку інформаційно-комунікаційної інфраструктури Діпрозв`язок

до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах електронних комунікацій, радіочастотного спектра та надання послуг поштового зв`язку

про стягнення 806 984,22 грн

без виклику представників сторін

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду міста Києва звернулось Приватне акціонерне товариство Український інститут із проектування і розвитку інформаційно-комунікаційної інфраструктури Діпрозв`язок (далі - позивач) з позовом до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах електронних комунікацій, радіочастотного спектра та надання послуг поштового зв`язку (далі - відповідач) про стягнення 806 984,22 грн, з яких основний борг - 800 910,33 грн, інфляційні втрати - 3 200,74 грн та 3% річних - 2 873,15 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем зобов`язань в частині відшкодування комунальних послуг та експлуатаційних витрат, а також плати за користування земельною ділянкою.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.01.2026 вказану позовну заяву залишено без руху, а також встановлено позивачу строк на усунення недоліків позовної заяви п`ять днів з дня вручення цієї ухвали надання обґрунтованого розрахунку суми заявлених вимог

08.01.2026 від позивача надійшла заява про усунення недоліків.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.01.2026 відкрито провадження у справі № 910/16271/25 в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, встановлено сторонам строки для вчинення процесуальних дій.

Копія ухвали суду від 14.01.2026 доставлена до електронного кабінету позивача та відповідача 14.01.2026 та відповідно до приписів ст. 242 Господарського процесуального кодексу України вважається врученою останнім.

Крім того, ухвала суду від 14.01.2026 опублікована в Єдиному державному реєстрі судових рішень.

28.01.2026 від відповідача надійшов відзив на позов, в якому останній просить у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі посилаючись при цьому на те, що після 29.07.2025 між сторонами відсутні договірні відносини як з оренди нерухомого майна та відшкодування комунальних послуг та експлуатаційних витрат, а також з оплати за користування земельною ділянкою.

10.02.2026 від позивача надійшла відповідь на відзив.

16.02.2026 від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив.

Судом встановлено факт належного повідомлення сторін про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч. 4 ст. 13 ГПК України).

Суд відзначає, що сторонам було надано достатньо часу (з урахуванням введеного на території України воєнного стану та затримок у доставці поштової кореспонденції, оголошенням повітряних тривог, відключень електричної енергії та інших негативних наслідків) для подання всіх пояснень, заяв та клопотань.

Від сторін не надходило клопотань про розгляд даної справи з повідомленням викликом представників сторін.

Зважаючи на належне повідомлення сторін про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику їх уповноважених представників (без проведення судового засідання) та наявність у матеріалах справи доказів, необхідних і достатніх для вирішення спору по суті, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами відповідно до ст. 202 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши надані документи та матеріали, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, а також заперечення на такі вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд встановив:

Між Приватним акціонерним товариством «Український інститут із проектування і розвитку інформаційно-комунікаційної інфраструктури «Діпрозв`язок» (далі Позивач/ПрАТ «Діпрозв`язок») та Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах електронних комунікацій, радіочастотного спектра та надання послуг поштового зв`язку (далі Відповідач/НКЕК) у 2020 році було укладено договір оренди нерухомого майна № 20-034 від 29.07.2020, предметом якого було надання у строкове платне користування нежитлових приміщень за адресою: вул. Солом`янська, 3, загальною площею 2483,66 кв. м., які перебувають у власності ПрАТ «Діпрозв`язок».

Відповідно до умов п. 3.2. договору оренди нерухомого майна № 20-034 від 29.07.2020 сторони дійшли згоди, що відшкодування Орендарем вартості комунальних послуг (водопостачання, водовідведення, теплопостачання, електропостачання) та плати за додаткові витрати (охорона, виклик поліції, використання пожежної та охоронної сигналізації, вивіз сміття, прибирання місць загального користування, профдезінфекція (дезінфекція, дезінсекція, дератизація тощо), обслуговування ліфтів та електроустановок в місцях загального користування), плати за користування земельною ділянкою, буде проводитись на підставі укладеного між Сторонами окремого Договору про відшкодування комунальних послуг та експлуатаційних витрат в приміщеннях, що передані в оренду на підставі договору оренди нерухомого майна № 20-034 від 29.07.2020.

Договір оренди нерухомого майна № 20-034 від 29.07.2020 було укладено строком на 5 років до 29.07.2025 згідно з умовами п.п. 11.1., 11.2. цього договору.

На виконання вказаного договору оренди між сторонами були підписані акти приймання-передачі (набуття) орендованого майна від 29.07.2020 на площу 1485,80 кв.м.; від 28.04.2021 на площу 943,86 кв. м.; від 09.01.2023 на площу 54 кв. м. Загальна площа орендованих приміщень складає 2483,66 кв. м. У вказаних актах сторонами зафіксовано, що стан приміщень є належним та таким, що відповідає умовам договору та їх призначенню. Системи тепло- та енергозабезпечення перебувають у робочому стані. Орендар не має до орендодавця претензій щодо переданого майна.

На виконання домовленостей, передбачених п. 3.2. договору оренди нерухомого майна № 20-034 від 29.07.2020, між сторонами було укладено договір № 5 від 26.02.2025 про відшкодування комунальних послуг та експлуатаційних витрат, а також плати за користування земельною ділянкою (далі Договір).

Відповідно до п. 1.1. Договору про відшкодування ПрАТ «Діпрозв`язок» (орендодавець) забезпечує обслуговування, експлуатацію будівлі, яка знаходиться у власності ПрАТ «Діпрозв`язок» за адресою: м. Київ, вул. Солом`янська, 3, а НКЕК (орендар) бере участь у витратах орендодавця на виконання вказаних робіт пропорційно до займаної ним площі в цій будівлі, якщо інше не випливає з характеру послуг, наданих орендодавцем за цим Договором.

Розмір щомісячної плати за надані послуги встановлюється в залежності від фактичних витрат Орендодавця на обслуговування та оплату комунальних послуг відповідно до Орієнтовного розрахунку на відшкодування витрат орендодавцю на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг орендарю за адресою: м. Київ, вул. Солом`янська, 3 на 2025 рік, Додаток № 1 (п. 2.1. Договору).

Сторони домовились, що відшкодування вартості комунальних послуг (водопостачання, водовідведення, теплопостачання, електроенергії), вивозу сміття, експлуатаційних витрат (витрат на експлуатацію та обслуговування мереж, електрообладнання, пожежної сигналізації, санітарно-технічного обладнання, прибирання приміщення та прибудинкової території, утримання ліфтів, охорону та інше), плата за користування земельною ділянкою буде проводитись на підставі фактичних витрат в пропорційному відношенні загальної площі, що орендує Орендар до загальної площі будівлі (п. 2.2. Договору).

Згідно з п. 2.3. Договору за користування електроенергією в орендованих приміщеннях Орендар сплачує згідно з виставленими рахунками-фактурами та актами здачі-приймання робіт (наданих послуг) Орендодавця на підставі фактичних витрат в пропорційному відношенні площі, що орендує Орендар до загальної площі будівлі.

За земельну ділянку, на якій розташована будівля, що перебуває у строковому платному користуванні Орендаря, останній відшкодовує витрати за її користування. Підставою для нарахування податку на землю є дані державного земельного кадастру. Орендодавець самостійно обчислює плату за користування земельною ділянкою в порядку, визначеному Податковим кодексом України (п.п. 2.4., 2.4.1., 2.4.2. Договору).

Пунктом 2.5. Договору передбачено, що Орендар сплачує за комунальні послуги, експлуатаційні витрати та відшкодовує витрати за користування земельною ділянкою до моменту фактичної передачі (повернення) Майна Орендодавцю по Акту приймання-передачі (набуття) орендованого майна за Договором оренди нерухомого майна від 29.07.2020 № 20-034.

Відповідно до п. 2.6. Договору рахунок-фактура та Акт здачі-приймання робіт (наданих послуг) на комунальні послуги, експлуатаційні витрати та плата за користування земельною ділянкою виставляються Орендодавцем до 10 числа наступного за розрахунковим місяцем, згідно якого Орендар перераховує Орендодавцю кошти до 15-го числа наступного розрахункового місяця.

За Договором Орендар зобов`язаний самостійно забрати рахунок-фактуру та Акт здачі-приймання робіт (послуг), які вказані в п. 2.6. Договору (п. 2.7. Договору).

Згідно з п. 3.3.1. Договору Орендар зобов`язується своєчасно і в повному обсязі вносити плату, що передбачена пунктами 2.2., 2.3. Договору.

Пунктом 7.1. Договору встановлено, що цей Договір вступає в силу з моменту підписання і діє до 29.07.2025 включно, а в частині розрахунків до повного виконання.

Отже, к вказує позивач, після укладання Договору та підписання актів приймання-передачі (набуття) орендованого майна від 29.07.2020, від 28.04.2021 та від 09.01.2023, Відповідач був зобов`язаний перераховувати Позивачу плату на відшкодування спожитих комунальних послуг, експлуатаційних витрат та плату за користування земельною до 15-го числа наступного розрахункового місяця згідно виставлених рахунків-фактур та актів здачі-приймання робіт (послуг) до моменту фактичної передачі (повернення) орендованого майна Позивачу за Актом приймання-передачі орендованого майна за договором оренди нерухомого майна від 29.07.2020 № 20-034.

На виконання умов Договору, зокрема п. 3.2.1., Орендодавець забезпечував та продовжує забезпечувати орендоване майно комунальними та експлуатаційними послугами.

Як вказано в позові до 29.07.2025, відповідач сплачував в повному обсязі усі платежі на відшкодування комунальних послуг та експлуатаційних витрат згідно з виставленими позивачем рахунками-фактурами та актами приймання-передачі робіт (послуг).

Однак, за період з 30.07.2025 по 30.11.2025 Відповідач не виконав свого обов`язку за Договором, не сплатив за спожиті ним комунальні послуги та експлуатаційні витрати в результаті чого утворилась заборгованість перед Позивачем у такому розмірі:

- з 30.07.2025 по 31.07.2025 включно борг у сумі 11 005,84 грн з ПДВ;

- з 01.08.2025 по 31.08.2025 включно борг у сумі 183 741,23 грн з ПДВ;

- з 01.09.2025 по 30.09.2025 включно борг у сумі 157 141,78 грн з ПДВ;

- з 01.10.2025 по 31.10.2025 включно борг у сумі 206 377,62 грн з ПДВ;

- з 01.11.2025 по 30.11.2025 включно борг у сумі 242 643,86 грн з ПДВ.

Всього, за період з 30.07.2025 по 30.11.2025 заборгованість за договором, як вказує позивач, складає 800 910,33 грн.

У зв`язку з наявною заборгованістю та з метою досудового врегулювання спору позивач звертався до відповідача листами від 05.09.2025 № 555/04, від 24.09.2025 № 585/04, від 13.10.2025 № 629/04/1 та вимогами від 27.10.2025 № 658/04, від 10.11.2025 № 700/04, від 11.12.2025 № 761/04 про необхідність відшкодувати комунальні послуги та інші експлуатаційні витрати за період з 30.07.2025 по 30.11.2025, однак Відповідач до цього часу обов`язку не виконав, обґрунтовуючи це тим, що таке відшкодування можливо здійснити лише після укладення договору оренди та договору про відшкодування комунальних послуг (копії листів Відповідача від 29.10.2025 № 01-7988/221 та від 01.12.2025 № 08-8853/221).

Проте, зважаючи, що відповідачем не було відшкодовано позивачу вартість комунальних послуг та інші експлуатаційні витрати за період з 30.07.2025 по 30.11.2025, останній звернувся до суду з даним позовом та просить стягнути з відповідача 800 910,33 грн заборгованості зі сплати платежів на відшкодування витрат за період з 30.07.2025 по 30.11.2025. Крім того,позивачем заявлено вимоги про стягнення з відповідача інфляційні втрати у розмірі 3 200,74 грн та 3% річних у розмірі 2 873,15 грн.

Заперечуючи проти задоволення позовних вимог, відповідачем вказується про те, що:

- посилання позивача на пункт 2.5 Договору № 5 як на підставу продовження обов`язку відповідача зі сплати коштів за комунальні послуги та експлуатаційні витрати, а також плати за користування земельною ділянкою після 29.07.2025 є необґрунтованим, а строк дії вказаного договору закінчився 29.07.2025;

- після закінчення строку дії Договору оренди 29.07.2025 та Договору № 5, у НКЕК, як органу державної влади, фінансування якого здійснюється за рахунок коштів державного бюджету та який здійснює фінансові операції виключно через органи Державної казначейської служби України на підставі укладених договорів, відсутні правові підстави для здійснення оплати комунальних послуг за таким договором;

- НКЕК як орган державної влади та її посадові особи зобов`язані діяти з урахуванням не лише загальних принципів законності, а й персональної юридичної відповідальності, передбаченої законодавством України за порушення вимог бюджетної дисципліни та антикорупційного законодавства;

- здійснення НКЕК оплати на користь позивача за відсутності чинного договору та належно оформленого бюджетного зобов`язання створювало б реальну загрозу притягнення посадових осіб НКЕК до адміністративної або кримінальної відповідальності;

- відмова відповідача від здійснення спірних платежів є проявом добросовісної, обачної та правомірної поведінки органу державної влади, спрямованої на дотримання вимог бюджетного та антикорупційного законодавства і недопущення незаконного використання коштів державного бюджету. Покладення ж на відповідача обов`язку здійснювати платежі поза межами визначених законом процедур фактично означало б спонукання посадових осіб державного органу до вчинення правопорушень, що є неприпустимим з огляду на принцип верховенства права;

- надані позивачем рахунки-фактури та односторонньо складені акти не можуть вважатися належним підтвердженням обсягу та вартості спожитих послуг, оскільки не містять погодження відповідача та не підтверджені первинними даними засобів обліку;

- кожен вид заявлених до стягнення витрат - комунальні послуги, експлуатаційні витрати, плата за користування земельною ділянкою мають самостійний правовий режим та підлягають окремому доказуванню. Об`єднання таких витрат в одну суму без розкриття джерел, тарифів, обсягів, розрахунків та правових підстав їх нарахування не відповідає вимогам статей 73, 74 ГПК України та позбавляє об`єктивної можливості перевірити обґрунтованість заявлених вимог;

- між НКЕК та ПрАТ «Діпрозв`язок» з 29.07.2025 відсутні будь-які договірні зобов`язання, зокрема щодо відшкодування вартості комунальних послуг та експлуатаційних витрат, витрат за користування земельною ділянкою, тому вимога про нарахування 3% річних та інфляційних витрат у зв`язку з простроченням виконання грошового зобов`язання є безпідставною;

- наданий позивачем розрахунок є неналежним доказом, оскільки він виконаний без належної правової підстави, позивач не вказав, на якій нормативно-правовій основі або яким чином визначав суму боргу та нараховував 3% річних і інфляційні витрати, формула розрахунку не підтверджена жодними документами і не може вважатися обґрунтованою оскільки фактично є власною, неперевіреною методикою позивача;

- відповідач зі своєї сторони не ухиляється від врегулювання правовідносин, неодноразово ініціював укладення нового договору оренди з позивачем на умовах, допустимих законом для державних органів (орендна плата 1 грн). Проте, відмова позивача укласти договір оренди унеможливлює виникнення законних платіжних зобов`язань та фактично перекладає на відповідача ризики, які він об`єктивно не може усунути самостійно. За таких умов покладення негативних наслідків на відповідача суперечить принципу справедливості та добросовісності, передбачених статтями 3, 13 ЦК України.

Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.

Згідно з ст. 7 Цивільного кодексу України Цивільні відносини можуть регулюватися звичаєм, зокрема звичаєм ділового обороту. Звичаєм є правило поведінки, яке не встановлене актами цивільного законодавства, але є усталеним у певній сфері цивільних відносин.

Статтею 11 Цивільного кодексу України передбачено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: 1) договори та інші правочини; 2) створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; 3) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; 4) інші юридичні факти.

Згідно з ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов і вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 599 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ч. 1 ст. 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у володіння та користування за плату на певний строк.

Предметом договору найму може бути річ, яка визначена індивідуальними ознаками і яка зберігає свій первісний вигляд при неодноразовому використанні (неспоживна річ) (ч. 1 ст. 760 ЦК України).

Згідно з ч.ч. 1, 3, 5 ст. 762 Цивільного кодексу України за найм (оренду) майна з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Договором або законом може бути встановлено періодичний перегляд, зміну (індексацію) розміру плати за найм (оренду) майна. Плата за найм (оренду) майна вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 793 ЦК України договір найму будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) укладається у письмовій формі.

Як визначено ст. 795 ЦК України, передання наймачеві будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) оформляється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору. З цього моменту починається обчислення строку договору найму, якщо інше не встановлено договором.

Повернення наймачем предмета договору найму оформляється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору. З цього моменту договір найму припиняється.

Так, під час розгляду даної справи суду не надано доказів повернення відповідачем позивачу орендованого майна.

Водночас, судом відхиляються доводи відповідача щодо того, що з моменту закінчення строку дії договорів оренди та відшкодування комунальних послуг та експлуатаційних витрат (29.07.2025) між сторонами припинились будь-які договірні зобов`язання, оскільки як визначено умовами, зокрема, договору № 5 від 26.02.2025 орендар сплачує за комунальні послуги, експлуатаційні витрати та відшкодовує витрати за користування земельною ділянкою до моменту фактичної передачі (повернення) майна орендодавцю по акту приймання-передачі (набуття) орендованого майна за Договором оренди нерухомого майна від 29.07.2020 № 20-034.

При цьому, як вказано вище, в матеріалах справи відсутні докази повернення орендованого майна, крім того, в заявах по суті відповідачем не заперечувався факт користування орендованим у позивача майном, відтак у відповідача наявний обов`язок сплачувати за комунальні послуги, експлуатаційні витрати та відшкодовувати витрати за користування земельною ділянкою до моменту фактичної передачі (повернення) майна орендодавцю, про що свідчить погодження такого зобов`язання в п. 2.5 договору про відшкодування.

Також суд звертає увагу відповідача на положення ст. 795 Цивільного кодексу України, яким унормовано момент припинення договору (найму) оренди, а саме повернення предмету договору та оформленням документу, який підтверджує таке повернення.

Стосовно заперечень відповідача щодо обсягу та вартості спожитих послуг, оскільки не містять погодження відповідача та не підтверджені первинними даними засобів обліку, суд вказує про наступне.

Так, у пунктах 2.2., 2.3., 2.4., 2.4.1., 2.4.2. Договору № 5 від 26.02.2025 встановлено порядок розрахунку вартості спожитих відповідачем комунальних послуг та енергоносіїв та їх відшкодування, зокрема, на підставі фактичних витрат в пропорційному відношенні загальної площі, що орендує орендар до загальної площі будівлі.

При цьому до позовної заяви позивачем додані копії актів приймання-передачі робіт (послуг), підписаних між Позивачем та постачальниками комунальних та експлуатаційних послуг за спірний період, зокрема, з ТОВ "КЛІНІНГ-ТОРГ" (прибирання), Державне підприємство спеціального зв`язку (охорона приміщень), ТОВ "Київські енергетичні послуги" (електроенергія), ПрАТ "АК "Київводоканал" (водопостачання та водовідведення), ТОВ "Євроліфт Сервіс" (технічне обслуговування ліфтів), ТОВ "СВАРОГБУД 2024" (обслуговування системи автоматичної пожежної сигналізації), ТОВ "ДОЗОР СЕРВІС" (технічне обслуговування системи пожежної сигналізації), ТОВ "Альтфатер Київ" (вивезення твердих побутових відходів), ТОВ "Захара-Сервіс" (технічне обслуговування ліфтів) тощо, що підтверджують наявність договірних відносин між Позивачем та постачальниками послуг і забезпечення будівлі за адресою: м. Київ, вул. Солом`янська, 3 усіма необхідними комунальними та експлуатаційними послугами.

Крім того, до відповіді на відзив позивачем долучені платіжні інструкції, які підтверджують фактичні витрати Позивача на забезпечення будівлі за адресою: м. Київ, вул. Солом`янська, 3 комунальними та експлуатаційними послугами, а також сплату витрат за користування земельною ділянкою (земельний податок) за спірний період з 30.07.2025 по 30.11.2025.

Також судом враховано, що отримавши рахунки-фактури та акти приймання-передачі для сплати витрат на комунальні та експлуатаційні послуги за період з 30.07.2025 по 30.11.2025, що були надані відповідачу разом з листами позивача від 05.09.2025 № 555/04, від 13.10.2025 № 629/04/1, від 10.11.2025 № 700/04, від 11.12.2025 № 761/04 (копії додані до позову), відповідач не заперечив факт споживання комунальних та експлуатаційних послуг, не заперечив їх обсяг і вартість, спосіб розрахунку, а надав пояснення, що таке відшкодування можливо здійснити після укладення договору оренди та договору про відшкодування комунальних послуг (копії листів Відповідача від 29.10.2025 № 01-7988/221 та від 01.12.2025 № 08-8853/221).

Окрім того, судом враховано, що відповідні нарахування згідно з цією ж методикою проводились позивачем і до 29.07.2025, при цьому у відповідача не виникало заперечень стосовно обсягу та вартості спожитих послуг.

Під час розгляду даної справи суду не надано доказів зі сплати позивачу сплати платежів на відшкодування витрат за період з 30.07.2025 по 30.11.2025 у розмірі 800 910,33 грн, тому суд вважає заявлену позивачем вимогу про стягнення з відповідача вказаних коштів обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Крім того, позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача інфляційних втрат у розмірі 3 200,74 грн та 3% річних у розмірі 2 873,15 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши надані позивачем розрахунки 3% річних та інфляційних втрат, суд вказує, що останні виконані відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України, а тому вимога про стягнення інфляційних втрат у розмірі 3 200,74 грн та 3% річних у розмірі 2 873,15 грн підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір у розмірі 9 683,81 грн підлягає покладенню на відповідача.

Керуючись ст.ст. 129, 233, 237-238, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах електронних комунікацій, радіочастотного спектра та надання послуг поштового зв`язку (03110, місто Київ, вул. Солом`янська, будинок 3, код 37994258) на користь Приватного акціонерного товариства Український інститут із проектування і розвитку інформаційно-комунікаційної інфраструктури Діпрозв`язок (03110, місто Київ, вул. Солом`янська, будинок 3, код 01168185) 800 910,33 грн (вісімсот тисяч дев`ятсот десять грн 33 коп.) основного боргу, 3 200,74 грн (три тисячі двісті грн 74 коп.), 2 873,15 грн (дві тисячі вісімсот сімдесят три грн 15 коп.) 3% річних, 9 683,81 грн (дев`ять тисяч шістсот вісімдесят три грн 81 коп.).

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення підписано 03.04.2026.

Суддя О.Г. Удалова