ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31.03.2026 м. Івано-ФранківськСправа № 909/18/26

Господарський суд Івано-Франківської області у складі судді Гули У.І., секретар судового засідання Шмаюн В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: керівника Івано-Франківської окружної прокуратура Івано-Франківської області в інтересах держави в особі позивача Єзупільської селищної ради

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю виробничо-торгова фірма "Угринів"

про: зобов`язання повернути земельні ділянки

за участі прокурора Гоголь В.В.

в с т а н о в и в:

керівник Івано-Франківської окружної прокуратури Івано-Франківської області в інтересах держави в особі позивача Єзупільської селищної ради звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю виробничо-торгова фірма "Угринів" про зобов"язання Товариства з обмеженою відповідальністю виробничо-торгова фірма "Угринів" () повернути Єзупільській селищній раді () земельні ділянки, одержані згідно акту передавання-прийняття земельних ділянок комунальної власності в тимчасове користування від 19.11.2025, які розташовані за адресою: Івано-Франківський район селище Єзупіль (в урочищах: "Перелізки", "Батеньково", "Біля цегельні").

Ухвалою Господарського суду Івано-Франківської області від 13.01.2026 прийнято позов до розгляду, відкрито провадження у справі, постановлено розглядати справу за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання на 10.02.2026, встановлено сторонам строки для подання відзиву на позов, відповіді на відзив, заперечень.

10.02.2026 суд відклав підготовче судове засідання на 03.03.2026.

03.03.2026 суд закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті на 31.03.2026.

Відповідач в судові засідання явки повноважного представника не забезпечив, відзиву не подав, причини неявки представника, не подання відзиву чи доказів не повідомив суд, хоча судом належно виконано обов`язок, щодо повідомлення усіх учасників справи про дату, час та місце розгляду справи, зокрема відповідача, шляхом надіслання ухвал суду на адресу, зазначену у позовній заяві та у Витязі з ЄДРЮО та ФОП від 24.12.2025, та оприлюднення в електронній формі в Державному реєстрі судових рішень.

Поштове відправлення, яким суд направляв копію ухвали про відкриття провадження відповідачу, підприємство поштового зв`язку АТ "Укрпошта" повернуло із зазначенням у відповідній довідці про причини повернення/досилання "адресат відсутній за вказаною адресою ".

Згідно з пунктом 5 частини 6 статті 242 ГПК України, днем вручення судового рішення є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Суд враховує, що за приписами ч. 1 ст. 9 Господарського процесуального кодексу України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 3 Закону України "Про доступ до судових рішень" для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному вебпорталі судової влади України (ч. 1 ст. 4 Закону України "Про доступ до судових рішень").

Ухвала Господарського суду Івано-Франківської області про відкриття провадження у справі № 909/18/26 від 13.01.2026 оприлюднена в Єдиному державному реєстрі судових рішень.

Враховуючи наведене, суд зазначає, що відповідач не був позбавлений права та можливості ознайомитись з ухвалою суду у справі у Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

Сам лише факт неотримання кореспонденції, якою суд, з додержанням вимог процесуального закону, надсилав ухвалу для вчинення відповідних дій за належною адресою та яка повернулася в суд у зв`язку з відсутністю адресата за вказаною адресою, не може вважатися поважною причиною невиконання ухвали суду, оскільки зумовлений не об`єктивними причинами, а суб`єктивною поведінкою сторони щодо отримання кореспонденції, яка надходила на його адресу.

В контексті викладеного, суд дійшов висновку, що відповідач належним чином, у порядку, встановленому Господарським процесуальним кодексом України, повідомлений про розгляд цієї справи.

13.01.2026 суд встановив відповідачу для подання відзиву на позов п`ятнадцятиденний строк з моменту отримання ухвали про відкриття провадження у справі.

Відповідач у встановлений судом строк відзиву на позов не подав.

Згідно з ч. 1 ст. 118 ГПК України, право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку.

Статтею 178 ГПК України передбачене право відповідача подати суду відзив на позовну заяву. Разом з тим, як визначено в ч. 3 цієї статті, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Враховуючи викладене, суд вважає, що вжив всі залежні від нього заходи для повідомлення відповідача належним чином про розгляд судової справи і забезпечення його явки в судове засідання для реалізації ним права на судовий захист своїх прав та інтересів та дійшов висновку, що є підстави для розгляду справи без його участі за наявними у ній матеріалами.

В судовому засіданні 31.03.2026 суд проголосив вступну та резолютивну частини рішення.

Позиція прокурора.

Позовні вимоги обґрунтовано порушенням земельного законодавства при передачі в користування ТОВ ВТФ «Угринів» земельних ділянок, шляхом укладання 19.11.2025 угоди №1 про відшкодування втрат (збитків) до місцевого бюджету від неодержаних доходів за фактичне користування земельними ділянками комунальної власності загальною площею 56 га., договір не відповідає вимогам земельного законодавства України та земельні ділянки передані без проведення земельних торгів, а також під час його укладення сторони намагались приховати зміст та наслідки іншого правочину, а саме договору оренди земельних ділянок (удаваність правочину).

У судовому засіданні прокурор позовні вимоги підтримав, просив суд повернути земельну ділянку, яка незаконно передана у користування відповідача.

Позиція відповідача.

Відповідач відзиву не подав, проти позову не заперечив.

Обставини справи, оцінка доказів.

Івано-Франківською окружною прокуратурою при вивченні дотримання вимог чинного земельного законодавства у сфері земельних правовідносин встановлено факт укладення 19.11.2025 між Єзупільською селищною радою та ТОВ ВТФ "Угринів" без проведення земельних торгів угоди №1 про відшкодування втрат (збитків) до місцевого бюджету від неодержаних доходів за фактичне користування земельними ділянками комунальної власності загальною площею 56 га., які розташовані в межах населеного пункту селища Єзупіль Івано-Франківського району Івано-Франківської області в урочищах «Перелізки», «Батеньково», «Біля цегельні».

У зв`язку з цим, 02.12.2025 Івано-Франківською окружною прокуратурою до Єзупільської селищної ради подано лист № 51/-3817ВИХ-25 про надання відповідної інформації.

Згідно наданої Єзупільською селищною радою інформації від 11.12.2025 за вихідним №1132 та додатків до неї вбачається, що до Єзупільської селищної ради 27.10.2025 звернувся директор ТОВ ВТФ «Угринів» з клопотанням № 37 про надання дозволу на укладення угоди по відшкодуванню втрат за фактичне користування землею комунальної власності загальною орієнтовною площею 56 га в межах населеного пункту селища Єзупіль для ведення товарного сільськогосподарського виробництва терміном на 11 місяців.

За результатами розгляду клопотання 14.11.2025 Єзупільською селищною радою прийнято рішення, яким надано дозвіл ТОВ ВТФ «Угринів» на укладення угоди по відшкодуванню втрат за фактичне користування земельними ділянками комунальної власності загальною площею 56 га в межах населеного пункту селища Єзупіль для ведення товарного сільськогосподарського виробництва терміном на 11 місяців; встановлено плату за користування земельними ділянками в розмірі 5% від нормативної грошової оцінки земельних ділянок та зобов`язано селищного голову укласти та підписати угоду по відшкодуванню втрат з ТОВ ВТФ «Угринів» за користування землею.

На підставі вищевказаного рішення 19.11.2025 між Єзупільською селищною радою та Товариством з обмеженою відповідальністю виробничоторговою фірмою «Угринів» укладено угоду №1 про відшкодування втрат (збитків) до місцевого бюджету від неодержаних доходів за фактичне користування земельними ділянками комунальної власності загальною площею 56 га., які розташовані в межах населеного пункту селища Єзупіль Івано-Франківського району Івано-Франківської області в урочищах «Перелізки», «Батеньково», «Біля цегельні» на період з 19.11.2025 по 18.10.2026.

Факт передачі Єзупільською селищною радою ТОВ ВТФ «Угринів» земельних ділянок загальною площею 56 га підтверджується актом передавання-прийняття земельних ділянок комунальної власності в тимчасове користування від 19.11.2025, який є додатком 2 до угоди № 1 від 19.11.2025 Про відшкодування втрат (збитків) до місцевого бюджету від неодержаних доходів за фактичне користування земельними ділянками комунальної власності. Акт підписаний сторонами та скріплений печатками сторін.

Факт використання земельної ділянки підтверджується листом Єзупільської селищної ради від 19.03.2026 № 318, в якому зазначено, що земельні ділянки загальною площею 56,00 га, які відповідно до акту передавання-прийняття земельних ділянок комунальної власності від 19.11.2025 передані в тимчасове користування ТОВ ВТФ "Угринів", на даний час використовуються для сільськогосподарських потреб, обробляються ТОВ "Угринів" на підставі угоди № 1 про відшкодування втрат до місцевого бюджету від неотриманих доходів за фактичне користування земельними ділянками комунальної власності, укладеної зі селищною радою.

Прокурор вважаючи, що порушено порядок передачі землі в оренду, що рішення міської ради та договір не відповідають вимогам земельного законодавства, і під час укладення договору сторони намагалися приховати зміст на наслідки іншого правочину, а саме договору оренди землі, звернувся до суду з позовними вимогами до ТОВ ВТФ "Угринів" про повернення земельних ділянок.

Щодо наявності підстав для заявлення позову прокурором.

Згідно з п.3 ч.1 ст.131-1 Конституції України, прокуратура здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Частиною 4 ст.53 ГПК України унормовано, що прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

Відповідно до ст.23 Закону України "Про прокуратуру", представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом. Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті, крім випадку, визначеного абзацом четвертим цієї частини. Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу.

З наведеного можна дійти висновку, що прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави у двох випадках: 1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження здійснювати такий захист у спірних правовідносинах; 2) якщо немає органу державної влади, органу місцевого самоврядування чи іншого суб`єкта владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження здійснювати захист законних інтересів держави у спірних правовідносинах (постанова Великої Палати Верховного Суду від 26.06.2019 у справі №587/430/16-ц).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 11.06.2024 у справі №925/1133/18 виснувала, що:

1) прокурор звертається до суду в інтересах держави в особі органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, якщо: орган є учасником спірних відносин і сам не порушує інтересів держави, але інший учасник порушує (або учасники порушують) такі інтереси; орган не є учасником спірних відносин, але наділений повноваженнями (компетенцією) здійснювати захист інтересів держави, якщо учасники спірних відносин порушують інтереси держави;

2) прокурор звертається до суду в інтересах держави як самостійний позивач, якщо: відсутній орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах; орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, є учасником спірних відносин і сам порушує інтереси держави.

Прокурор визначає склад відповідачів самостійно в кожному конкретному випадку залежно від характеру спірних правовідносин, змісту порушених прав та інтересів держави, суб`єктів, які мають здійснювати захист цих прав та інтересів у відповідній сфері, обраного прокурором способу захисту останніх, який повинен бути ефективним та спрямованим на повне поновлення порушеного або оспорюваного права (тобто не має потребувати додаткового звернення з іншими вимогами до учасників спірних правовідносин) тощо (постанови Великої Палати Верховного Суду від 28.09.2022 у справі №483/448/20, від 20.06.2023 у справі №633/408/18, від 08.11.2023 у справі №607/15052/16-ц).

У постанові від 20.06.2023 у справі №633/408/18 Велика Палата Верховного Суду зауважила, що втручання у приватні права й інтереси має бути належно збалансованим з відповідними публічними (державними, суспільними) інтересами, із забезпеченням прав, свобод та інтересів кожного, кому держава гарантувала доступ до загальнонародних благ і ресурсів. У разі порушення рівноваги публічних і приватних інтересів, зокрема, безпідставним наданням пріоритету правам особи перед правами держави чи територіальної громади у питаннях, які стосуються загальних для всіх прав та інтересів, прокурор має повноваження, діючи в публічних інтересах, звернутися до суду, якщо органи державної влади, місцевого самоврядування, їхні посадові особи не бажають чи не можуть діяти аналогічним чином або ж самі є джерелом порушення прав і законних інтересів територіальної громади чи загальносуспільних (загальнодержавних) інтересів. У таких випадках відповідні органи можуть виступати відповідачами, а прокурор - позивачем в інтересах держави. За відсутності такого механізму звернення до суду захист відповідних публічних інтересів, поновлення колективних прав та інтересів держави, територіальної громади і її членів, захист суспільних інтересів від свавілля органів державної влади чи органів місцевого самоврядування у значній мірі може стати ілюзорним. Так само відсутність зазначеного механізму може загрожувати недієвістю конституційної вимоги, згідно з якою використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі (частина сьома статті 41 Конституції України). Аналогічний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 08.11.2023 у справі №607/15052/16-ц).

У постанові від 28.09.2022 у справі №483/448/20 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що, оскаржуючи рішення органу державної влади чи місцевого самоврядування та правочин щодо розпорядження майном, прокурор вправі звернутися до суду або як самостійний позивач в інтересах держави, визначивши такий орган відповідачем (коли оскаржується рішення останнього), або в інтересах держави в особі відповідного органу, зокрема тоді, коли цей орган є стороною (представником сторони) правочину, про недійсність якого стверджує прокурор. У разі задоволення вимоги про визнання недійсним правочину та про повернення отриманого за ним (наприклад, земельної ділянки) чи про витребування майна від набувача таке повернення та витребування відбувається на користь держави чи територіальної громади, від імені яких відповідний орган може діяти тільки як представник. Такі висновки узгоджуються з постановами Великої Палати Верховного Суду від 26.06.2019 у справі №587/430/16-ц, від 15.01.2020 у справі №698/119/18, від 15.09.2020 у справі №469/1044/17, від 05.07.2023 у справі №912/2797/21.

Конституція України та Закон України «Про прокуратуру» надають прокурору повноваження з представництва не тільки загальнодержавних інтересів, але й локальних інтересів держави.

Відповідно до положень ст.ст. 13, 14 Конституції України статті 1, частини першої статті 83, частини першої статі 84, статті 122 ЗК України, статей 1, 2, 6,10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», земля як основне національне багатство, що перебуває під особливою охороною держави, є об`єктом права власності Українського народу, а органи місцевого самоврядування здійснюють права власника від імені народу, в тому числі й тоді, коли приймають рішення щодо розпорядження землями комунальної власності. У сфері земельних правовідносин важливу роль відіграє конституційний принцип законності набуття та реалізації права власності на землю.

Відповідно до ст. 41 Конституції України та ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Право власності та користування на землю набувається та реалізується фізичними та юридичними особами в порядку і на підставах, визначених Конституцією України, Земельним кодексом України, а також інших законів, що видаються відповідно до них.

Таким чином, діючим законодавством України передбачено, що Єзупільська селищна рада наділена правом від імені територіальної громади розпоряджатися землями комунальної власності, тому саме вона є органом, уповноваженим здійснювати відповідні функції в спірних правовідносинах.

Тобто, Єзупільська селищна рада, будучи власником спірної земельної ділянки, повинна діяти в інтересах територіальної громади та виключно у спосіб і у межах повноважень, передбачених законом.

При цьому воля територіальної громади може виражатися лише в таких діях органу місцевого самоврядування, які відповідають вимогам законодавства та інтересам територіальної громади, що беззаперечно в цілому відноситься до інтересів держави.

Аналогічні висновки містяться у постановах Верховного Суду України від 02.11.2016 у справі № 6-2161цс16, від 23.11.2016 у справі № 3-1058гс16. Неправомірне набуття права користування на земельну ділянку комунальної власності підриває матеріальну і фінансову основу місцевого самоврядування, якою згідно ст. 142 Конституції України, в тому числі, є земля, що перебуває у власності територіальних громад сіл, селищ, міст, що в свою чергу завдає істотної шкоди інтересам держави, яка згідно ст. 7 Конституції України гарантує місцеве самоврядування.

Отже, єдиним органом, який відповідно до ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», ст.ст. 80, 83 Земельного кодексу України, має виключну компетенцію щодо вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин, у тому числі щодо розпорядження спірною земельною ділянкою територіальної громади є Єзупільська селищна рада Івано-Франківської області, якою прийнято спірне рішення про укладення угоди по відшкодуванню втрат за фактичне користування земельними ділянками, що на думку прокурора, свідчить про неналежне виконання нею повноважень у сфері земельних відносин.

Беручи до уваги, що Земельним кодексом України, Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні» не визначено інший орган, до повноважень якого віднесено здійснення нагляду (контролю) за додержанням законодавства при здійсненні органами місцевого самоврядування розпорядження земельними ділянками комунальної власності, а порушення вимог земельного законодавства при наданні в користування земельної ділянки комунальної власності допущено Єзупільською селищною радою Івано-Франківської області, якій законодавством надано відповідні повноваження, якій було відомо про вказані порушення і не вжито заходів щодо їх усунення, у зв`язку з чим керівник Івано-Франківської окружної прокуратури Івано-Франківської області звернувся до суду із даним позовом в інтересах держави в особі Єзупільської селищної ради, з метою відновлення порушених інтересів держави.

Зазначене підтверджується тим, що Єзупільська селищна рада листом від 26.12.2025 за №1194 повідомила Івано-Франківську окружну прокуратуру про те, що селищна рада не вживала заходів, в т.ч. цивільно-правового характеру щодо розірвання угоди та повернення земельних ділянок.

Надання позивачем лише відповіді прокуратурі на лист від 24.12.2025 без вчинення будь-яких активних дій щодо захисту інтересів держави на землі комунальної власності не спростовує виникнення у прокурора підстав для звернення до суду із позовом, оскільки бездіяльність уповноваженого на захист інтересів держави органу означає, що він знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк.

Івано-Франківська прокуратура листом від 26.12.2025 №51-4087ВИХ-25 повідомила Єзупільську селищну раду про подання позову в інтересах держави в особі Єзупільської селищної ради до ТОВ ВТФ "Угринів" про повернення земельних ділянок комунальної власності.

Отже, позивач неналежно здійснював захист інтересів держави у спірних правовідносинах, що у відповідності до ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» надає право прокурору здійснювати представництво у суді. Доказів протилежного суду надано не було.

Норми права, які застосував суд, та інші мотиви ухваленого рішення.

За змістом ст.14 Конституції України, з якою кореспондуються приписи ч.1, 2 ст.373 ЦК України та ст.1 ЗК України, земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у володіння та користування за плату на певний строк. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору найму (оренди).

Договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства (ст. 13 ЗУ "Про оренду землі").

Удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили (ч.1 ст. 235 ЦК України).

В п. 1, 2 спірної угоди № 1 сторони погодили, що землекористувач, що користується земельними ділянками орієнтовною площею 56,00 га в межах населеного пункту селища Єзупіль Івано-Франківського району Івано-Франківської області (урочища: «Перелізки», «Батеньково», «Біля цегельні»), зобов`язується сплатити на розрахунковий рахунок UA0009662 в ГУК в Івано-Франківській області Єзупільської селищної ради, , код платежу 18010600. грошові кошти в сумі 85981,00 грн. за фактичне землекористування за період від 19.11.2025 по 18.10.2026. Перерахунок коштів проводиться щомісячно не пізніше 25 числа наступного місяця у рівних частинах від суми, вказаної у п. 1 цієї Угоди, з дати підписання даної угоди по 19.10.2026.

Сплата Землекористувачем коштів, вказаних у пункті 1 цієї Угоди вважається добровільною сплатою Землекористувачем втрат (збитків) місцевому бюджету від неодержаних доходів за фактичне користування земельними ділянками (п. 3 угоди № 1).

Угода підлягає достроковому розірванню у випадку набуття Землекористувачем права користування чи права власності на вказану земельну ділянку та його державної реєстрації (п. 4 угоди № 1).

Угода не є підставою для звільнення Землекористувача від виготовлення документації із землеустрою на земельну ділянку та документів, що посвідчують право власності, право постійного користування чи право оренди земельної ділянки та їх державної реєстрації (п. 5 угоди № 1).

Враховуючи вищевказане, викладені в угоді № 1 умови відповідають вимогам Закону України "Про оренду землі", що застосовуються до договорів оренди землі, а спірна угода за своєю правовою природою є договором оренди землі.

Таким чином, ТОВ ТВФ "Угринів" користується земельними ділянками площею 56 га та Єзупільська селищна рада і ТОВ ТВФ "Угринів" погодили плату за таке користування, фактично уклавши договір оренди земельних ділянок.

Отже, спірна угода №1 від 19.11.2025, укладена між Єзупільською селищною радою і ТОВ ТВФ "Угринів", є удаваним правочином та містить ознаки іншого правочину - договору оренди земельної ділянки.

Якщо буде встановлено, що правочин був вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили (ч.2 ст. 235 ЦК України).

Відповідно до ч.1, 2 ст.116 ЗК України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Згідно з положеннями ч.1-3, 6 ст.123 ЗК України, надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування.

Рішення зазначених органів приймається на підставі проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у разі: надання земельної ділянки із зміною її цільового призначення; формування нової земельної ділянки (крім поділу та об`єднання).

Надання у користування земельної ділянки, зареєстрованої в Державному земельному кадастрі відповідно до Закону України "Про Державний земельний кадастр", право власності на яку зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, без зміни її меж та цільового призначення здійснюється без складення документації із землеустрою.

Надання у користування земельної ділянки в інших випадках здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). У такому разі розроблення такої документації здійснюється на підставі дозволу, наданого Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування, відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, крім випадків, коли особа, зацікавлена в одержанні земельної ділянки у користування, набуває право замовити розроблення такої документації без надання такого дозволу.

Особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки.

У клопотанні зазначаються орієнтовний розмір земельної ділянки та її цільове призначення. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування та розмір земельної ділянки, письмова згода землекористувача, засвідчена нотаріально (у разі вилучення земельної ділянки). Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у користування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування у двотижневий строк з дня отримання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки приймає рішення про надання земельної ділянки у користування.

Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЗУ "Про оренду землі" укладення договору оренди земельної ділянки із земель державної або комунальної власності здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування - орендодавця, прийнятого у порядку, передбаченому Земельним кодексом України, або за результатами земельних торгів.

За змістом ч.1-3 ст. 124 ЗК України, передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу.

Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється за результатами проведення земельних торгів, крім випадків, встановлених частинами другою, третьою статті 134 цього Кодексу.

Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, громадянам, юридичним особам, визначеним частинами другою, третьою статті 134 цього Кодексу, здійснюється в порядку, встановленому статтею 123 цього Кодексу.

Частинами 1, 2 ст.134 ЗК України визначено, що земельні ділянки державної чи комунальної власності продаються або передаються в користування (оренду, суперфіцій, емфітевзис) окремими лотами на конкурентних засадах (на земельних торгах), крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами (ч.1 ст.79 ЗК України).

Статтею 79-1 ЗК України унормовано, що формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру (ч.1). Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі (ч.3). Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера (ч.4). Земельна ділянка може бути об`єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї (ч.9). Державна реєстрація речових прав на земельні ділянки здійснюється після державної реєстрації земельних ділянок у Державному земельному кадастрі (ч.10).

Із системного аналізу обставин, встановлених при розгляді даної справи у їх сукупності, та наявних в матеріалах справи доказів слідує, що відповідач користується землями, які не сформовані у земельні ділянки, тобто без визначення їх меж, точної площі, місця розташування.

Рішення прийнято Єзупільською селищною радою на підставі клопотання про надання дозволу на укладення угоди по відшкодуванню витрат за фактичне користування землею комунальної власності, без додержання вимог ст.123 ЗК України.

Оскільки надання спірних земельних ділянок в користування не належить до випадків, передбачених частинами 2 та 3 ст. 134 Земельного кодексу України, необхідною умовою для передачі їх в оренду в даному випадку є обов`язкове проведення земельних торгів (аукціону), за результатами яких органом місцевого самоврядування мало бути прийнято відповідне рішення. Однак, в матеріалах справи відсутні докази прийняття Єзупільською селищною радою рішення про проведення конкурсу (земельних торгів) щодо вищевказаних земельних ділянок площею 56 га.

Зазначене неконкурентне надання землі у користування без проведення земельних торгів відповідно до висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у постанові від 28.09.2020 у справі № 688/2908/16-ц, не відповідає визначеним законодавством принципам справедливості, розумності добросовісності розподілу землі. Зокрема, не можна вважати справедливим і розумним надання землі особі, яка раніше за інших дізналася про існування вільної земельної ділянки, звернулася з відповідною заявою. Крім того, такий підхід стимулює використання інсайдерської інформації, що є одним із проявів корупції, а тому є неприпустимим. Тим більше не можна вважати справедливим і розумним надання землі особі, яка пізніше за інших звернулася з відповідною заявою, але якій тим не менше надано перевагу. Такий підхід може створювати підгрунтя для розвитку корупції. Велика Палата Верховного Суду вважає, що законодавець, запроваджуючи регулювання щодо надання землі у користування, не міг мати на меті стимулювання зловживань, посилення соціальної нерівності і спрямованість на неправовий та непрозорий перерозподіл основного національного багатства - землі.

З огляду на викладене у сукупності, суд погоджується з доводами прокурора про порушення Єзупільською селищною радою вимог земельного законодавства при прийнятті рішення щодо розпорядження землями комунальної власності.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст.21 ЦК України, суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Частиною 3 статті 152 Земельного кодексу України також визначено, що захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів.

Відповідно до статті 155 Земельного кодексу України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

У даній справі рішення Єзупільської селищної ради від 14.11.2025, яким надано дозвіл ТОВ ВТФ "Угринів" на укладення угоди по відшкодуванню втрат за фактичне користування земельними ділянками комунальної власності загальною площею 56 га в межах населеного пункту селища Єзупіль для ведення товарного сільськогосподарського виробництва терміном на 11 місяців, є незаконним.

Згідно з усталеною судовою практикою позивач у межах розгляду справи може посилатися, зокрема, на незаконність зазначених у позові наказів без заявлення вимоги про визнання їх незаконними та скасування, оскільки такі рішення (накази) за умови їх невідповідності закону не зумовлюють правових наслідків, на які вони спрямовані (постанови Великої Палати Верховного Суду від 11.02.2020 у справі № 922/614/19, від 14.11.2018 у справі № 183/1617/16, від 22.01.2020 у справі № 910/1809/18, від 05.10.2022 у справі № 922/1830/19).

У зв`язку із вищевикладеним, окремі позовні вимоги щодо визнання рішення Єзупільської селищної ради недійсним та його скасування не є необхідним, доцільним та ефективним способом захисту в даній справі.

Частиною 1 ст. 203 ЦК України визначено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним. Правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним (ч. 1, 2 ст. 228 ЦК України).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 29 вересня 2020 року в справі №688/2908/16-ц сформована правова позиція, згідно з якої оскільки укладення договору оренди землі без дотримання конкурентних засад, спрямоване на незаконне заволодіння земельною ділянкою, то він відповідно до частин першої, другої ст. 228 ЦК України є нікчемним. Розподіл землі особливо чутливим до принципів справедливості, розумності і добросовісності (пункт 6 частини 1 статті 3 ЦК України), тому Велика Палата Верховного Суду вважає, що неконкурентне надання землі в користування за наявності двох або більше бажаючих не відповідає зазначеним принципам.

Отож, суд висновує, що угода № 1 про відшкодування втрат за фактичне користування земельними ділянками від 19.11.2025, є нікчемною в силу ч. 1, 2 ст. 228 ЦК України.

За змістом статей 15, 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу у разі їх порушення, невизнання або оспорювання. Перелік способів захисту, визначений у частині 2 статті 16 Цивільного кодексу України, не є вичерпним. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Факт використання земельної ділянки підтверджується листом Єзупільської селищної ради від 19.03.2026 № 318, в якому зазначено, що земельні ділянки загальною площею 56,00 га, які відповідно до акту передавання-прийняття земельних ділянок комунальної власності від 19.11.2025 передані в тимчасове користування ТОВ ВТФ "Угринів", на даний час використовуються для сільськогосподарських потреб, обробляються ТОВ "Угринів" на підставі угоди № 1 про відшкодування втрат до місцевого бюджету від неотриманих доходів за фактичне користування земельними ділянками комунальної власності, укладеної зі селищною радою.

Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків (ч. 2 ст. 152 ЗК України).

Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (ч.1. ст. 391 ЦК України).

Суд вважає, що обраний позивачем спосіб захисту - повернення земельної ділянки, якою незаконно користується відповідач, є ефективним, а задоволення позову забезпечить реальне відновлення порушеного права.

Відповідно до ст. 73, 74 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи.

Зазначені вище норми процесуального закону спрямовані на реалізацію ст. 13 ГПК України. Згідно з положеннями цієї статті судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 86 ГПК України).

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів прокурора, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також їх достатність і взаємний зв`язок у сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог .

Розподіл судових витрат.

З огляду на приписи ст.129 ГПК України, судовий збір покладається на відповідача.

Керуючись статтями 123, 129, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ухвалив:

позов задовольнити.

Зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю виробничо-торгову фірму «Угринів» (, вул. Незалежності, 185, с. Угринів, Івано-Франківська обл., 77423) повернути Єзупільській селищній раді (, вул. Степана Бандери, 50, селище Єзупіль, Івано-Франківська обл., 77411) земельні ділянки, одержані згідно акту передавання-прийняття земельних ділянок комунальної власності в тимчасове користування від 19.11.2025, які розташовані за адресою: Івано-Франківська область Івано- Франківський район селище Єзупіль (в урочищах: «Перелізки», «Батеньково», «Біля цегельні»).

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю виробничо-торгової фірми «Угринів» () судовий збір в сумі 3 328 грн (отримувач: Івано-Франківська обласна прокуратура, , рахунок (IBAN) UA0003924, банк отримувача: Державна казначейська служба України, м. Київ, код банку отримувача - МФО 820172).

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили відповідно до статті 241 Господарського процесуального кодексу України. Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку у відповідності до глави 1 розділу IV Господарського процесуального кодексу України.

Повне судове рішення складено 31.03.2026.

Суддя Гула У.І.