номер провадження справи 27/216/25
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.03.2026 Справа № 908/3807/25

м. Запоріжжя Запорізької області

Господарський суд Запорізької області у складі судді Дроздової С.С. при секретарі судового засідання Вака В.С., розглянувши матеріали справи

за позовом: Полтавського обласного центру зайнятості (вул. Сінна, буд. 45, м. Полтава, Полтавська область, 36039, ідентифікаційний номер юридичної особи 03491234)

до відповідача: Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (пр. Соборний, 158-б, м. Запоріжжя, 69005, ідентифікаційний номер юридичної особи 20490012)

про стягнення 10 108 грн 59 коп.

за участю представників

від позивача: Липівець К.О., дов. № 16/67/1-25 від 24.11.2025, в режимі відеоконференції

від відповідача: Машко Г.В., дов. від 04.10.2024, в режимі відеоконференції

СУТЬ СПОРУ:

Полтавський обласний центр зайнятості звернувся до господарського суду Запорізької області з позовом про стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області суму виплаченого забезпечення у розмірі 10 108 грн 59 коп.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.12.2025 здійснено автоматизований розподіл позовної заяви між суддями, присвоєно єдиний унікальний номер судової справи 908/3807/25 та визначено до розгляду судді Дроздовій С.С.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 25.12.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 908/3807/25. Присвоєно справі номер провадження 27/216/25. Розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання.

09.01.2026 відповідач сформував в системі Електронний суд (зареєстровано 12.01.2026 вх. № 585/08-08/26) відзив на позовну заяву, проти позову заперечив у повному обсязі.

Ухвалою суду від 12.01.2026 вирішено перейти від спрощеного позовного провадження до розгляду справи № 908/3807/25 за правилами загального позовного провадження, підготовче провадження призначити на 09.02.2026.

20.01.2026 Полтавським обласним центром зайнятості сформована в системі Електронний суд відповідь на відзив (зареєстровано 21.01.2026 вх. № 1550/08-08/26).

Ухвалою суду від 21.01.2026 задоволена заява Полтавського обласного центру зайнятості про проведення судового засідання 09.02.2026 об 11 год. 00 хв. в режимі відеоконференції у справі 908/3807/25 поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів у Підсистемі Електронний суд Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи (ЄСІКС).

21.01.2026 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області сформована в системі Електронний суд заява про участь у судовому за садінні в режимі відеоконференції (зареєстровано 22.01.2026 вх. № 1646/08-08/26).

Ухвалою суду від 03.02.2026 доручено Гадяцькому районному суді Полтавської області забезпечити проведення відеоконференції 09.02.2026 об 11 год. 00 хв. у приміщенні суду за адресою: вул. Лесі Українки, 6, м. Гадяч, Полтавська область, 37300.

Ухвалою суду від 09.02.2026 підготовче провадження закриття, призначено справу до розгляду по суті 03.03.2026.

10.02.2026 на електронну пошту господарського суду від Гадяцького районного суду Полтавської області надішли засвідчені копії документів надані представником Полтавського обласного центру зайнятості Липівцем К.О., та які оглянуті, звірені з оригіналами та відповідають оригіналам.

Ухвалою суду від 13.02.2026 клопотання Полтавського обласного центру зайнятості про проведення судового засідання в режимі відеоконференції в Гадяцькому районному суді Полтавської області, залишено без задоволення.

03.03.2026 Полтавським обласним центром зайнятості в підсистемі Електронний суд сформовано клопотання про відкладення (перенесення) розгляду справи.

03.03.2026 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області сформована в системі Електронний суд заява про проведення засідання за відсутності учасника справи.

Ухвалою суду від 03.03.2026 відкладено розгляд справи по суті. Засідання суду призначено на 24.03.2026.

Судове засідання 24.03.2026 проводилось за допомогою підсистеми Електронний суд та фіксацією судового засідання vkz.court.gov.ua.

Відповідно до ст. 222 Господарського процесуального кодексу України, далі ГПК України, суд під час судового розгляду справи здійснює повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу в порядку, передбаченому Положенням про Єдину судову інформаційно-комунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів). За заявою будь-кого з учасників справи або за ініціативою суду повне фіксування судового засідання здійснюється за допомогою відеозаписувального технічного засобу (за наявності в суді технічної можливості та за відсутності заперечень з боку будь-кого з учасників судового процесу).

Суддею оголошено, яка справа розглядається, склад суду, та роз`яснено учасникам справи їх права, у тому числі право заявляти відводи.

Відводів складу суду не заявлено.

24.03.2026 позивач підтримав позовні вимоги, просив суд стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області суму виплаченого забезпечення у розмірі 10 108 грн 59 коп., зазначивши, що неправомірні, протиправні дії відповідача (що були визнані такими рішення Донецького окружного адміністративного суду від 07.11.2023 року та Постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 05.03.2025 року по справі №200/6073/24), надали змогу гр. ОСОБА_1 отримати статус безробітного з отриманням ним за період з 17.09.2024 по 15.12.2024 року допомоги по безробіттю в сумі 10 108 грн 59 коп

Відповідач проти позову заперечив, на підставах викладених у відзиві, зазначив наступне. Згідно наказу Кременчуцької філії Полтавського обласного центру зайнятості від 11.08.2025 № 66 допомога по безробіттю призначена ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) з 17.09.2024. Отже на дату звернення ОСОБА_1 за допомогою по безробіттю, право на її отримання залежало від інформації, наданої Пенсійним фондом щодо віку його виходу на пенсію. Позивачем до позову додана довідка Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області від 12.09.2024 № 2170 про те що ОСОБА_1 не отримує пенсію. Але вказана довідка не повинна була враховуватися позивачем, під час призначення допомоги, оскільки не містить відомостей про вік виходу заявника на пенсію. Відповідно до ст. 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім випадків коли пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку. ОСОБА_1 мав можливість реалізувати своє право на пенсію за віком з дати досягнення пенсійного віку, звернувшись до органу Пенсійного фонду до 07.12.2024 (вищевказана довідка видана станом на 12.09.2024) або з дати звернення після вказаної дати. Позивачем безпідставно було надано ОСОБА_1 статус безробітного та призначена допомога, яка є предметом даної справи. На дату звернення ОСОБА_1 за отриманням статусу безробітного та призначенням допомоги по безробіттю (у вересні 2024) справа № 200/6073/24 за його позовом щодо спору про призначення пенсії за віком на умовах ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» вже перебувала на розгляді Донецького окружного адміністративного суду. Тобто, існували обставини, що впливали на призначення та отримання допомоги по безробіттю.

Позивач скористався своїм правом та надав відповідь на відзив.

У судовому засіданні 24.03.2026, суд в порядку ст. 210 дослідив докази у справі, на підставі ст. 217 ГПК України закінчив з`ясування обставин та перевірки їх доказами і перейшов до судових дебатів ст. 218 ГПК України. Судові дебати частина судового розгляду, що складаються з промов осіб, які беруть участь у справі.

Заслухавши представників сторін, суд оголосив вступну та резолютивну частини рішення, повідомив строк виготовлення повного тексту рішення та роз`яснив порядок і строк його оскарження.

Розглянувши матеріали справи та оцінивши надані докази, вислухавши представників позивача та відповідачів, суд

УСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів справи 16.09.2024 ОСОБА_1 на підставі заяви поданої до Кременчуцької філії Полтавського обласного центру зайнятості та враховуючи положення ч. 1 ст. 43 Закону України «Про зайнятість населення» було отримано статус безробітного з призначенням йому допомоги по безробіттю.

За період з 17.09.2024 по 15.12.2024 ОСОБА_1 було отримано допомогу по безробіттю в розмірі 10 108 грн 59 коп.

02.01.2025 ОСОБА_1 було знято з обліку, у зв`язку з поданням ним до центру зайнятості заяви про припинення реєстрації.

В період перебування на обліку в центрі зайнятості ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду за захистом своїх порушених прав.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду у справі № 200/6073/24 від 07.11.2024, залишеним без змін та постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 05.03.2025 по справі № 200/6073/24, позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 19 серпня 2024 року № 14 про відмову в призначенні пенсії, ОСОБА_1 на підставі його заяви від 12 серпня 2024 року. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (, 69005, м. Запоріжжя, вул. Гагаріна, 2-б) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від 12 серпня 2024 року про призначення пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування № 1058-IV від 09.07.2003 із зарахуванням до страхового стажу періоду роботи з 05 серпня 1985 року по 25 вересня 1989 року та періоду знаходження на обліку в центрі зайнятості з 20 вересня 1999 року по 17 березня 2000 року.

Позивач вважає, що неправомірні, протиправні (що були визнані такими рішеннями Донецького окружного адміністративного суду від 07.11.2023 та Постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 05.03.2025 по справі № 200/6073/24), надали змогу гр. ОСОБА_1 отримати статус безробітного з отриманням ним за період з 17.09.2024 по 15.12.2024 допомоги по безробіттю в сумі 10 108 грн 59 коп., у зв`язку з чим, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Дослідивши наявні матеріали справи, оцінюючи надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог з огляду на наступні обставини.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання (ч. 1 ст. 15 Цивільного кодексу України, далі ЦК України).

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України).

Предметом даного спору є стягнення із Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області заподіяної шкоди Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування на випадок безробіття.

Законом України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», визначаються правові, фінансові та організаційні засади загальнообов`язкового державного соціального страхування на випадок безробіття.

Відповідно до пункту 1 статті 1 Закону України Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття, загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття - це система прав, обов`язків і гарантій, яка передбачає матеріальне забезпечення на випадок безробіття з незалежних від застрахованих осіб обставин та надання соціальних послуг за рахунок коштів Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття.

Пунктами 2, 6, 8 частини 1 статті 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» встановлено, що суб`єктами страхування на випадок безробіття є застраховані особи, а у випадках, передбачених цим Законом, також члени їх сімей та інші особи, страхувальники та страховик. Об`єктом страхування на випадок безробіття є страховий випадок, із настанням якого у застрахованої особи (члена її сім`ї, іншої особи) виникає право на отримання матеріального забезпечення на випадок безробіття та надання соціальних послуг, передбачених статтею 7 цього Закону. Страховий випадок це, зокрема, подія, через яку застраховані особи втратили заробітну плату (грошове забезпечення) або інші передбачені законодавством України доходи внаслідок втрати роботи з незалежних від них обставин та зареєстровані в установленому порядку як безробітні, готові та здатні приступити до підходящої роботи і дійсно шукають роботу.

Частиною 1 статті 6 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» передбачено, що застраховані особи мають право на матеріальне забезпечення на випадок безробіття.

Відповідно до частини 1 статті 7 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» видом забезпечення за цим Законом, серед іншого, є допомога по безробіттю.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про зайнятість населення» відносини у сфері зайнятості населення регулюються Конституцією України, цим Законом, Кодексом законів про працю України, Господарським та Цивільним кодексами України, Законом України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», іншими актами законодавства.

Згідно п. 1, 2 ст. 1 Закону України «Про зайнятість населення» безробіття - соціально-економічне явище, за якого частина осіб не має змоги реалізувати своє право на працю та отримання заробітної плати (винагороди) як джерела існування; безробітний особа віком від 15 до 70 років, яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів як джерела існування, готова та здатна приступити до роботи.

Особи працездатного віку - особи віком від 16 років, які не досягли встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсійного віку (п. 13 ст. 1 Закону України «Про зайнятість населення»).

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 16.09.2024 ОСОБА_1 , на підставі заяви поданої до Кременчуцької філії Полтавського обласного центру зайнятості та враховуючи положення ч. 1 ст. 43 Закону України «Про зайнятість населення» було отримано статус безробітного з призначенням йому допомоги по безробіттю.

За період з 17.09.2024 по 15.12.2024 року ОСОБА_1 було отримано допомогу по безробіттю в розмірі 10 108 грн 59 коп.

Реєстрація зазначеного безробітного в центрі зайнятості була припинена 02.01.2025, на підставі його заяви.

ОСОБА_1 під час звернення до Кременчуцької філії за послугами, надав центру зайнятості довідку від 12.09.2024 № 2170 видану Відділом обслуговування громадян № 6 (сервісний центр) управління обслуговування громадян Головного управління в Полтавській області, відповідно до якої ОСОБА_1 на обліку в органах Пенсійного фонду України не перебуває та не отримує ніякого виду пенсії.

В період перебування на обліку в центрі зайнятості ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду за захистом своїх порушених прав.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду у справі № 200/6073/24 від 07.11.2024, залишеним без змін та постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 05.03.2025 по справі № 200/6073/24, позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 19 серпня 2024 року № 14 про відмову в призначенні пенсії, ОСОБА_1 на підставі його заяви від 12 серпня 2024 року. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (, 69005, м. Запоріжжя, вул. Гагаріна, 2-б) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від 12 серпня 2024 року про призначення пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування № 1058-IV від 09.07.2003 із зарахуванням до страхового стажу періоду роботи з 05 серпня 1985 року по 25 вересня 1989 року та періоду знаходження на обліку в центрі зайнятості з 20 вересня 1999 року по 17 березня 2000 року.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду у справі № 200/6073/24 набрало законної сили 05.03.2025.

Згідно з частини 4 статті 75 ГПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

На виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду у справі № 200/6073/24 від 07.11.2024, Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області повторно розглянуло заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії та рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 11.03.2025, ОСОБА_1 пенсія за віком була призначена з 08.09.2024.

Листом від 20.06.2025 № 0500-0208-8/61661 Відділ обслуговування громадян № 5 (сервісний центр) управління обслуговування громадян Головного управління в Донецькій області на лист Кременчуцької філії Полтавського обласного центру зайнятості № 8187/8 від 19.06.2025, повідомив, що ОСОБА_1 пенсію за віком було призначено на підставі рішення від 11.03.2025 № 14, пенсія призначена та виплачується на підставі рішення суду по справі № 200/6073/24 від 07.11.2024 з 08.09.2024 довічно.

Відповідно до акту № 99 від 09.09.2025 Кременчуцької філії Полтавського обласного центру зайнятості з метою забезпечення цільового та ефективного використання коштів Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття проведено розслідування та установлено, що на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду № 200/6073/24 від 07.11.2024, яким визнано незаконним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 19.08.2024 № 14, ОСОБА_1 призначено пенсію з 08.09.2024.

Позивач звернувся до відповідача з претензією № 16/50/2753-25 від 12.08.2025 про необхідність повернення коштів в сумі 10 108 грн 59 коп., виплачених ОСОБА_1 як допомога по безробіттю, протягом тридцяти календарних днів з дня отримання претензії.

У відповіді на претензію від 12.09.2025 за № 0800-0801-8/104105 Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області відмовило у поверненні коштів в розмірі 10 108 грн 59 коп. та повідомило, що питання повернення зайво призначеної допомоги по безробіттю повинно вирішуватися центром зайнятості безпосередньо із застрахованою особою - ОСОБА_1 .

Отже, відповідач своїм листом відхилив вимогу позивача, кошти в добровільному порядку не повернув.

Неправомірна відмова відповідача призвела до безпідставного нарахування та виплати ОСОБА_1 допомоги по безробіттю у період з 17.09.2024 року по 15.12.2024, оскільки на момент звернення останньому до центру зайнятості з заявами про надання статусу безробітного, підстав для відмови у наданні такого статусу не було. Внаслідок неправомірних дій Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області ОСОБА_1 своєчасно не отримав призначення пенсійного забезпечення, яке йому гарантовано чинним законодавством, а Полтавський обласний центр зайнятості безпідставно здійснив йому виплату допомоги по безробіттю, як особі, яка не має будь-яких доходів, за рахунок коштів Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття, що свідчить про наявність причинно-наслідкового зв`язку між незаконними діями Пенсійного зонду та понесеними позивачем збитками.

Слід зазначити, що наказом Міністерства економіки України № 4057 від 20.10.2022 року, реорганізовано базовий центр зайнятості Кременчуцький міськрайонний центр зайнятості (код згідно з ) шляхом його приєднання до Полтавського обласного центру зайнятості (36039, м. Полтава, вул. Сінна, 45, код згідно ). Полтавський обласний центр зайнятості є правонаступником усіх майнових і немайнових прав та обов`язків Кременчуцького міськрайонного центру зайнятості.

Наказом Полтавського обласного центру зайнятості № 995 від 13.12.2022, створено Кременчуцьку філію Полтавського обласного центру зайнятості. Наказом Міністерства Економіки України № 22608 від 28.08.2024 затверджено передавальний акт, яким Полтавський обласний центр зайнятості є правонаступником усіх майнових і немайнових прав та обов`язків Кременчуцького міськрайонного центру зайнятості.

Всі зобов`язання Кременчуцького міськрайонного центру зайнятості стосовно всіх його кредиторів та боржників, а також всі активи та пасиви переходять до правонаступника Полтавського обласного центру зайнятості 09.09.2025 наказом директора Кременчуцької філії Полтавського обласного центру зайнятості за № 81 прийнято рішення про повернення Головним управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області виплаченого забезпечення ОСОБА_1 в розмірі 10 108 грн 59 коп.

Відповідно п. 1 ч. 1 ст. 43 Закону України «Про зайнятість населення» статусу зареєстрованого безробітного може набути особа працездатного віку до призначення пенсії (зокрема на пільгових умовах або за вислугу років), яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, готова та здатна приступити до роботи.

Згідно до ч. 2 ст. 43 Закону України «Про зайнятість населення» статус зареєстрованого безробітного надається зазначеним у частині першій цієї статті особам у день подання ними особистої заяви про надання статусу зареєстрованого безробітного до будь-якого обраного ними територіального органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, незалежно від наявності або відсутності у таких осіб задекларованого та зареєстрованого місця проживання (перебування).

Таким чином, враховуючи положення зазначеної норми законодавства місце має саме факт призначення пенсії (в тому числі на пільгових умовах або за вислугу років), а не інформація про вік виходу на пенсію.

Пунктом 2 частини 1 статті 44 Закону України "Про зайнятість населення" визначено, що зареєстровані безробітні мають право на матеріальне забезпечення на випадок безробіття та соціальні послуги відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття"та цього Закону.

Відповідно до положень частини 1 статті 7, статті 8 та пункту 1 частини 2 статті 16 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», виплата допомоги по безробіттю здійснюється за рахунок коштів Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття, який є цільовим централізованим страховим фондом, некомерційною самоврядною організацією, кошти якого не включаються до складу Державного бюджету України.

Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 31 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», виплата допомоги по безробіттю припиняється у разі: закінчення строку її виплати; припинення реєстрації безробітного відповідно до статті 45 Закону України «Про зайнятість населення».

Відповідно до пункту 13 частини 1 статті 45 Закону України «Про зайнятість населення» та абзацу 13 пункту 30 Порядку реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19 вересня 2018 року № 792, реєстрація безробітного в територіальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, припиняється у разі досягнення особою встановленого статтею 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування пенсійного віку або призначення пенсії на пільгових умовах, або за вислугу років.

Відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), підставою виникнення цивільних прав і обов`язків є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

Відповідно до частини 1, 2 статті 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Загальні положення про цивільно-правову відповідальність за завдання позадоговірної майнової шкоди передбачені у статті 1166 ЦК України, відповідно до частини 1, 2 якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам юридичної особи, а також шкода, завдана її майну, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Статтею 1173 ЦК України встановлено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Отже, суб`єктами відповідальності, відповідно до статті 1173 ЦК України, є органи державної влади або місцевого самоврядування, а відповідальність за шкоду, завдану органом державної влади, органом влади Автономної республіки Крим або органом місцевого самоврядування, настає незалежно від вини цих органів.

На відміну від загальної норми статті 1166 ЦК України, яка вимагає встановлення усіх чотирьох елементів цивільного правопорушення (протиправної поведінки, наявності шкоди, причинного зв`язку між протиправною поведінкою та завданою шкодою, вини заподіювача шкоди), спеціальна норма статті 1173 ЦК України, на підставі якої заявлені позовні вимоги у даній справі, передбачає відшкодування шкоди незалежно від вини державного органу та його посадової або службової особи.

Необхідною підставою для притягнення органу державної влади до відповідальності у вигляді стягнення шкоди є наявність трьох елементів цивільного правопорушення: неправомірні дії цього органу, наявність шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою.

Статтею 6 Конституції України встановлено, що державна влада в Україні здійснюється на засадах її поділу на законодавчу, виконавчу та судову.

Відповідно до пункту 1 Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.07.2014 № 280, Пенсійний фонд України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, що реалізує державну політику з питань пенсійного забезпечення та ведення обліку осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню. Згідно з пунктом 7 цього Положення, Пенсійний фонд України здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області є органом виконавчої влади, тобто суб`єктом відповідальності в розумінні статті 1173 ЦК України.

Згідно з частиною 1 статті 107 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", Пенсійний фонд, його органи та посадові особи за шкоду, заподіяну особам внаслідок несвоєчасного або неповного надання соціальних послуг, призначення (перерахунку) та виплати пенсій, передбачених цим Законом, а також за невиконання або неналежне виконання ними обов`язків з адміністративного управління Накопичувальним фондом несуть відповідальність згідно із законом.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що внаслідок протиправної відмови Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області у призначенні громадянину ОСОБА_1 пенсії за віком, відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», Полтавський обласний центр зайнятості (Кременчуцька філія Полтавського обласного центру зайнятості) безпідставно здійснив призначення та виплату ОСОБА_1 допомоги по безробіттю, як особі, яка не має будь-яких доходів, за рахунок коштів Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття, що свідчить про наявність причинно-наслідкового зв`язку між незаконними діями Пенсійного фонду та понесеними позивачем збитками, оскільки на момент звернення ОСОБА_1 до центру зайнятості із заявою про надання статусу безробітного він мав право на набуття такого статусу та отримання відповідних коштів. Доказів протилежного суду не представлено.

Протиправність відмови у призначенні пенсії ОСОБА_1 встановлена рішенням Донецького окружного адміністративного суду у справі № 200/6073/24 від 07.11.2024, залишеним без змін постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 05.03.2025 по справі № 200/6073/24.

Отже господарський суд погоджується з доводами позивача і зазначає, що підставою для стягнення з відповідача 10 108 грн 59 коп. виплаченого забезпечення є:

- протиправна поведінка, яка не відповідає вимогам закону і полягає у відмові Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області у призначенні громадянину ОСОБА_1 пенсії за віком, відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», протиправність якої визнана рішенням Донецького окружного адміністративного суду у справі № 200/6073/24 від 07.11.2024, залишеним без змін постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 05.03.2025 по справі № 200/6073/24;

- наявність шкоди, що оцінюється сумою витрат Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття на виплату допомоги по безробіттю ОСОБА_1 з 17.09.2024 по 15.12.2024, права на яку останній не отримав би за умови своєчасного призначення пенсії за віком і перебування у статусі пенсіонера;

- причинно-наслідковий зв`язок між незаконними діями Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області та понесеною шкодою, який прослідковується в тому, що статус пенсіонера і статус безробітного взаємовиключні за статтею 43 Закону України «Про зайнятість населення». Тобто внаслідок протиправної відмови Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області у призначенні пенсії ОСОБА_1 , останній своєчасно не отримав призначення пенсійного забезпечення, яке йому гарантовано чинним законодавством, а позивач безпідставно здійснив йому виплату допомоги по безробіттю як безробітній особі за рахунок коштів Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття в сумі 10 108 грн 59 коп.

Як зазначалось вище, шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади.

Відтак, позивачем доведено склад правопорушення.

Заперечення не приймаються судом до уваги, оскільки спростовуються фактичними обставинами справи та наявними в матеріалах справи доказами.

Відповідно до ч. 3 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Згідно з ч. 2 ст. 76 Господарського процесуального кодексу України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно з ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно ст. 78 Господарського процесуального кодексу України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до ст. 79 Господарського процесуального кодексу України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Також у рішенні у справі "Серявін та інші проти України" Європейський суд з прав людини в вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України).

З огляду на вищевикладене, всі інші доводи та міркування сторін не досліджуються судом, так як з огляду на встановлені фактичні обставини справи, суд дав вичерпну відповідь на всі питання, що входять до предмета доказування у даній справі та виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.

За таких обставин, розглянувши спір на підставі наявних в матеріалах справи доказів, суд дійшов висновку, щодо задоволення позову.

Згідно зі ст. 129 ГПК України, витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 42, 123, 129, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Полтавського обласного центру зайнятості до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області задовольнити.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (пр. Соборний, 158-б, м. Запоріжжя, 69005, ідентифікаційний номер юридичної особи 20490012) на користь Полтавського обласного центру зайнятості (вул. Сінна, буд. 45, м. Полтава, Полтавська область, 36039, ідентифікаційний номер юридичної особи 03491234) 10 108 (десять тисяч сто вісім) грн 59 коп. суму виплаченого забезпечення, 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн 40 коп.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення оформлено та підписано 31.03.2026.

Суддя С.С. Дроздова

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення буде розміщено в Єдиному державному реєстрі судових рішень за веб-адресою у мережі Інтернет за посиланням: http://reyestr.court.gov.ua.