ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2026 року м. Миколаїв Справа № 915/1594/25

Господарський суд Миколаївської області у складі:

судді Л.М. Ільєвої

при секретарі судового засідання І.С. Степановій

за участю представників:

від позивача не з`явився,

від відповідача не з`явився,

від третьої особи не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Акціонерного товариства Миколаївобленерго до Вознесенської міської ради, третя особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - Акціонерне товариство ДТЕК Одеські електромережі, про визнання права власності на будівлю за набувальною давністю, -

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство Миколаївобленерго звернулось до Господарського суду Миколаївської області з позовною заявою до Вознесенської міської ради про визнання права власності за набувальною давністю на будівлю закритої трансформаторної підстанції ЗТП 10/0,4 кВ № 536, літ. А-2н, загальною площею 30,4 кв.м, яка розташована по Барвінковій, 77 П у м. Вознесенську, Вознесенського району, Миколаївської області.

Позов обґрунтовано тим, що право власності на будівлю будівлю закритої трансформаторної підстанції ЗТП 10/0,4 кВ № 536 за жодною особою не зареєстровано, тобто у вказаного енергооб`єкта відсутній власник, а також інші особи, які претендують на це майно.

На думку позивача, первинним власником ЗТП 10/0,4 кВ № 536 міг бути РЕУ Одесаенерго, при цьому позивач зазначає, що документів будівництва, передачі на баланс ЗТП 10/0,4 кВ № 536 в архівах Товариства не знайдено. Відтак, позивач стверджує, що з 1995 року він єдиним користувачем та володільцем ЗТП 10/0,4 кВ № 536 та встановленого у ньому енергетичного обладнання, вказаний об`єкт приєднано до мереж позивача, та він несе відповідальність за технічний стан та технічне обслуговування об`єктів електроенергетики. Враховуючи наведене, позивач вказує, що добросовісно, відкрито та безперервно володіє спірним нерухомим майном, починаючи з 1995 року по теперішній час, тобто протягом 30 років, а тому вважає, що є добросовісним набувачем вищевказаного майна та відповідно має право для визнання за ним права власності за набувальною давністю на вищевказане нерухоме та рухоме майно відповідно до положень ст. 344 ЦК України.

Позивач зауважує, що у розумінні Закону України Про ринок електричної енергії він є оператором системи розподілу, тобто юридичною особою, відповідальною за безпечну, надійну та ефективну експлуатацію, технічне обслуговування та розвиток системи розподілу і забезпечення довгострокової спроможності системи розподілу щодо задоволення обґрунтованого попиту на розподіл електричної енергії з урахуванням вимог щодо охорони навколишнього природного середовища та забезпечення енергоефективності. Згідно з п. 82 ч. 1 ст. 1 Закону України Про ринок електричної енергії система розподілу електричної енергії система ліній, допоміжного обладнання, обладнання для трансформації та перемикань, що використовується для розподілу електроенергії. В свою чергу, ЗТП 10/0,4 кВ № 536 є енергооб`єктом, що використовується Позивачем при здійсненні господарської діяльності, а саме для прийому електричної енергії, перетворення у відповідну напругу та розподілу по споживачам в межах закріпленої території Миколаївської області.

Як вказує позивач, до ЗТП 10/0,4 кВ № 536 приєднані споживачі (юридичні та фізичні особи), що мають укладені з АТ «Миколаївобленерго» договори про постачання електричної енергії, договори про користування електричною енергією, договори споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії.

Позивач стверджує, що з метою недопущення виникнення аварійних ситуацій на енергетичному обладнанні, яке знаходиться в будівлі ЗТП 10/0,4 кВ № 536, та відключення від живлення споживачів електричної енергії, він проводить регулярні ремонтні роботи, витрачає кошти та несе відповідальність за справність електромереж.

При цьому позивач зауважує, що для обслуговування ЗТП 10/0,4 кВ № 536 20.03.2024 між Вознесенською міською радою та позивачем укладено договір оренди землі № 031/2024 для обслуговування ЗТП 10/0,4 кВ № 536, яка розташована по вул. Барвінковій, 77 П у м. Вознесенську, який зареєстрований в державному реєстрі речових прав від 30.04.2024.

Для обслуговування позивачем складено: 14.11.1997 технічний паспорт № 98 на будівлю ЗТП 10/0,4 кВ № 536, в якому зазначено технічні характеристики будівлі; 11.10.2005 технічний паспорт № 310 на будівлю ЗТП 10/0,4 кВ № 536, в якому зазначено технічні характеристики будівлі; 23.06.2009 паспорт технічного стану будівлі (споруди); 12.03.2019 на ЗТП 10/0,4 кВ №536 позивачем складено паспорт № 310, якому зазначено технічні характеристики будівель та обладнання, відомості з ремонту електрообладнання. Також, на переконання позивача, факти здійснення ним обслуговування та проведення ремонтно-відновлювальних робіт підтверджуються актами приймання виконаних робіт № 19 511 від 29.12.2017, № 14 701 від 19.11.2018, № 3 034 від 18.03.2019, № 3 037 від 19.03.2019, № 3 039 від 18.03.2019, № 15 605 від 26.12.2019, № 4 від 29.02.2024, № 67 від 08.11.2024, листками огляду (перевірки) ТП напругою 6 -10/0,38 кВ від 27.11.2017, від 07.06.2018, від 09.11.2019, 01.11.2021, 09.05.2025, актами загального огляду споруд та будівель від 11.10.2021, від 14.05.2020, від 16.09.2019, від 23.05.2025.

Так, на думку позивача, первинним власником ЗТП 10/0,4 кВ № 536 міг бути РЕУ «Одесаенерго». При цьому позивач зазначає, що документів будівництва, передачі на баланс ЗТП 10/0,4 кВ № 536 в архівах Товариства не знайдено.

Позивач зазначає, що з 1995 року єдиним користувачем та володільцем ЗТП 10/0,4 кВ № 536 та встановленого у ньому енергетичного обладнання є позивач, до мереж якого приєднано вищевказане електротехнічне обладнання, який несе відповідальність за технічний стан та технічне обслуговування об`єктів електроенергетики.

Позивач вказує, що добросовісно, відкрито та безперервно володіє зазначеним нерухомим майном, починаючи з 1995 року по теперішній час, тобто протягом 30 років, а тому вважає, що є добросовісним набувачем вищевказаного майна та відповідно має право для визнання за ним права власності за набувальною давністю на вищевказане нерухоме та рухоме майно відповідно до положень ст. 344 ЦК України.

Водночас позивач зазначає, що правовий інститут набувальної давності опосередковує один із первинних способів виникнення права власності, тобто це такий спосіб, відповідно до якого право власності на річ виникає вперше або незалежно від права попереднього власника на цю річ, воно ґрунтується не на попередній власності та відносинах правонаступництва, а на сукупності обставин, зазначених у ч. 1 ст. 344 ЦК України, а саме: наявність суб`єкта, здатного набути у власність певний об`єкт; законність об`єкта володіння; добросовісність заволодіння чужим майном; відкритість володіння; безперервність володіння; сплив установлених строків володіння; відсутність норми закону про обмеження або заборону набуття права власності за набувальною давністю. Для окремих видів майна право власності за набувальною давністю виникає виключно на підставі рішення суду (юридична легітимація).

Щодо вищевикладених обставин, які, на думку позивача, потребують доказування при встановленні права власності на майно, позивач приводить наступні аргументи.

Так, стосовно того, що майно може бути об`єктом набувальної давності, позивач вказує, що оскільки норма закону про обмеження або заборону набуття права власності за набувальною давністю на спірне нерухоме майно відсутня, то вказане нерухоме майно може бути об`єктом набувальної давності.

Щодо добросовісності володіння позивач зазначає, що він добросовісно заволодів нерухомим майном з метою забезпечення потреб юридичних та фізичних осіб в отриманні електричної енергії. При цьому, оскільки заволодіння майном не відбулося з порушенням норм права (викрадення, шахрайство), то наведене, на думку позивача, свідчить про добросовісність його володіння вищевказаним майном.

Щодо відкритості володіння майном позивач зауважує, що відкритість володіння майном означає, що володілець володіє річчю відкрито, без таємниць, не вчиняє дій, спрямованих на приховування від третіх осіб самого факту давнісного володіння. При цьому володілець не зобов`язаний спеціально повідомляти інших осіб про своє володіння. Володілець має поводитися з відповідним майном так само, як поводився б з ним власник.

Так, позивач стверджує, що відкрито володіє ЗТП 10/0,4 кВ № 536, доказом цього є: визначення балансової належності у договорах, які укладено між позивачем та споживачами електричної енергії, що живляться від ЗТП 10/0,4 кВ № 536, а саме: 6 точок обліку непобутових споживачів (юридичних осіб) та 230 точок обліку побутових споживачів, перелік яких додано до позовної заяви; наявність технічного паспорту на нежитловий об`єкт, який виготовлений Циганок І.О. від 21.08.2024; договір оренди землі № 031/2024 від 20.03.2024.

Щодо давності володіння та його безперервності позивач вказує, що безперервно володіє спірним нерухомим майном з 1995 по теперішній час, тобто 30 років, а також здійснює його ремонт та обслуговування. Зазначене підтверджується вищевказаними актами приймання виконаних робіт, паспортом енергооб`єкта, листками огляду. Позивач несе витрати на утримання спірного майна та отримує доходи від використання цього майна у власній господарській діяльності.

ЗТП 10/0,4 кВ № 536 є об`єктом електроенергетики, який призначений для трансформування електричної енергії в мережі змінного струму та для розподілу електроенергії. Враховуючи статус позивача, як оператора системи розподілу електричної енергії, а також специфічність ознак спірного нерухомого майна, що може використовуватися виключно з метою забезпечення споживачів електричною енергією, для позивача користування вказаним майном полягає у проведенні в ЗТП 10/0,4 кВ № 536 техніко-ремонтного обслуговування обладнання та ремонту будівлі, що й робилося позивачем відкрито та безперервно з 1995 року.

Щодо відсутності титулу (підстави) у позивача для володіння майном та набуття права власності, то позивач стверджує, що у нього відсутній титул (підстава) для володіння майном та набуття права власності, між позивачем та будь-якою іншою особою, у тому числі з Фондом державного майна України, органами місцевого самоврядування, місцевими органами виконавчої влади не укладалося жодних правочинів (договорів купівлі-продажу, оренди тощо), які б регулювали форму речових прав позивача стосовно спірного майна.

В акті оцінки вартості майнового комплексу ДЕП «Миколаївобленерго», який складено та затверджено у процесі корпоратизації 31.08.1995 Міністерством енергетики та електрифікації України, конкретизований перелік майна, що увійшло в процесі корпоратизації до статутного капіталу позивача не визначався. Матеріали інвентаризації, що складалися під час корпоратизації відсутні. Законні підстави щодо підтвердження, що нежитлові будівлі ЗТП 10/0,4 кВ № 536 увійшли до статутного капіталу позивача у процесі корпоратизації у 1995 році, у тому числі згідно Порядку №17, відсутні. У зв`язку з цим у позивача відсутні правоустановчі документи на спірне нерухоме майно.

На думку позивача, сукупність юридичних фактів, які визначені законодавцем як необхідні для набуття права власності на майно шляхом застосування правового механізму набувальної давності позивачем підкріплені відповідними доказами, які не дають найменшого сумніву щодо правомірності набуття майна. Відтак, позивач стверджує, що він є добросовісним набувачем нежитлової будівлі закритої трансформаторної підстанції ЗТП 10/0,4 кВ № 536, яка розташовані по вул. Барвінковій, 77 П у м. Вознесенську, Вознесенського р-ну Миколаївської області, який не набув майно злочинним шляхом чи способом, який завідомо суперечить основам правопорядку та моралі, протягом 30 років за власні кошти ремонтує, обслуговує та несе відповідальність за справність електромереж та обладнання закритої трансформаторної підстанції ЗТП 10/0,4 кВ № 536, наведене свідчить, що згідно обставин та матеріалів справи позивач має право та усі підстави для визнання права власності за набувальною давністю у відповідності до ст. 344 ЦК України на нерухоме майно, а саме: нежитлову будівлю закритої трансформаторної підстанції ЗТП 10/0,4 кВ № 536, яка розташована по вул. Барвінковій, 77 П у м. Вознесенську, Вознесенського р-ну Миколаївської області. Невизначеність правового статусу спірного майна позбавляє позивача можливості здійснювати правомочності щодо володіння, користування та розпорядження майном відповідно до ст. 319 ЦК України.

Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 14.08.2025 р. вказану позовну заяву Акціонерного товариства Миколаївобленерго прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі № 915/1145/25, розгляд справи призначено за правилами загального позовного провадження, при цьому підготовче засідання призначено на 12.09.2025 р. о 12:30.

Так, під час підготовчого засідання представник позивача просив надати час для заявлення відповідного клопотання про залучення третьої особи з наведенням обґрунтування такого залучення.

Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 10.11.2025 р. вказану позовну заяву Акціонерного товариства Миколаївобленерго прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі № 915/1594/25, розгляд справи призначено за правилами загального позовного провадження, при цьому підготовче засідання призначено на 03.12.2025 р. о 10:00.

18.11.2025 від представника позивача Лопатіної Н.О. до господарського суду через підсистему Електронний суд ЄСІТС надійшло клопотання про залучення до участі у справі третьої особи (вх. №16150/25), згідно з яким позивач просить залучити до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - АТ ДТЕК Одеські електромережі.

02.12.2025 від представника позивача Лопатіної Н.О. до господарського суду через підсистему Електронний суд ЄСІТС надійшла заява (вх. №16907/25), в якій заявник просив суд провести судове засідання без участі позивача за наявними в матеріалах справи документами, та зазначив, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 03.12.2025 р. до участі у справі № 915/1594/25 залучено в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - Акціонерне товариство ДТЕК Одеські електромережі, продовжено строк підготовчого провадження у справі на тридцять днів, та підготовче засідання відкладено на 23.01.2026 р. о 09:30. Також вказаною ухвалою суду встановлено третій особі 7-денний строк від дня отримання цієї ухвали на подачу пояснень щодо позову.

09.12.2025 від представника відповідача Величка Є.О. до господарського суду через підсистему «Електронний суд» ЄСІТС надійшла заява (вх. №17517/25), в якій заявник просить суд розглядати справу без участі представника відповідача за наявними у справі матеріалами. Разом з цим, заявником повідомлено, що зазначене майно не перебуває на балансі Вознесенської міської ради, не обліковується, не використовується та не є об`єктом претензій з боку Вознесенської міської ради.

19.12.2025 від представника третьої особи Дзиговської С.М. до господарського суду через підсистему «Електронний суд» ЄСІТС надійшли пояснення (вх. №18403/25), в яких заявник зазначає, що майно, визнання права власності на яке є предметом дійсного спору, не перебуває на території ліцензованої діяльності АТ «ДТЕК Одеські електромережі», а саме Одеської області, не рахується на балансі АТ «ДТЕК Одеські електромережі» та не обслуговується останнім, а отже прийняте судом першої інстанції рішення жодним чином не вплине на права та інтереси АТ «ДТЕК Одеські електромережі». Разом з цим, третя особа зазначила, що нею були понесені судові витрати у зв`язку з залученням до розгляду дійсної справи, такі витрати на професійну правничу допомогу становлять 5000,00 грн., як зазначає заявник, докази на підтвердження судових витрат подаватимуться в порядку ч. 8 ст. 129 ГПК України.

30.12.2025 від представника позивача Лопатіної Н.О. до господарського суду через підсистему «Електронний суд» ЄСІТС надійшла відповідь на письмові пояснення (вх. №19316/25), в яких позивач зазначає, що у разі подання третьою особою ДТЕК «Одеські електромережі» розрахунку витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5000,00 грн., з них ПДВ 833,33 грн. позивач буде заперечувати у повному обсязі, на підставі того, що сума є необґрунтованою та надуманою.

Під час підготовчого засідання 23.01.2026 судом було розглянуто пояснення третьої особи (вх. №18403/25від 19.12.2025) та встановлено, що останні подані третьою особою з пропуском строку, який визначено в п. 4 резолютивної частини ухвали суду від 03.12.2025. Враховуючи викладене, вказані пояснення третьої особи судом залишені без розгляду на підставі ч. 2 ст. 118 ГПК України.

Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 23.01.2026 у справі № 915/1594/25 закрито підготовче провадження, та справу призначено до судового розгляду по суті в засіданні суду на 19 лютого 2026 року о 09:00.

09.02.2026 від представника відповідача Величка Є.О. до господарського суду через підсистему «Електронний суд» ЄСІТС надійшла заява (вх. №1731/26), в якій заявник просить суд розглядати справу без участі представника відповідача за наявними у справі матеріалами.

19.02.2026 від представника позивача Лопатіної Н.О. до господарського суду через підсистему Електронний суд ЄСІТС надійшла заява (вх. №2247/26), в якій заявник просив суд провести судове засідання без участі позивача за наявними в матеріалах справи документами, та зазначив, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

В судове засідання, призначене на 19.02.2026, представники сторін та третьої особи не з`явились, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Згідно з ч. 1 ст. 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цієї статтею.

Виходячи з вищевикладених положень ГПК України та встановлених обставин щодо належного повідомлення сторін щодо дати розгляду справи, суд вважає, що неявка сторін і третьої особи не перешкоджає розгляду справи по суті.

Розглянувши та дослідивши всі письмові докази, які містяться в матеріалах справи, господарський суд дійшов наступних висновків.

АТ "Миколаївобленерго" є оператором системи розподілу електричної енергії відповідно до вимог Закону України "Про ринок електричної енергії" та використовує при здійсненні господарської діяльності з розподілу електричної енергії енергооб`єкт - ЗТП 10/0,4 кВ № 536.

Право власності на вказану будівлю не зареєстровано за позивачем, проте використовується останнім з моменту створення юридичної особи.

АТ Миколаївобленерго є правонаступником Державної акціонерної енергопостачальної компанії Миколаївобленерго, яка була заснована в процесі корпоратизації на базі Державного енергопостачального підприємства Миколаївобленерго у відповідності до наказу Міністерства енергетики та електрифікації України від 31.08.1995 № 170 Про створення Державної акціонерної енергопостачальної компанії Миколаївобленерго та на підставі Указу Президента України від 04.04.1995 №282/95 Про структурну перебудову в електроенергетичному комплексі України, наказу Міністерства економіки України від 14.06.1995 №75 Про внесення змін та доповнень до переліків підприємств, що підлягають корпоратизації, та графіків її проведення.

З метою проведення корпоратизації на підприємстві було створено комісію з корпоратизації ДЕП «Миколаївобленерго» (далі Комісія з корпоратизації) та на підставі наказу від 19.06.1995 №1 керівника ДЕП «Миколаївобленерго» у строк з 01.07.1995 по 15.07.1995 проведено інвентаризацію згідно Положення про інвентаризацію майна державних підприємств, що приватизуються, а також майна державних підприємств та організацій, яке передається в оренду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 02.03.1993 №158.

Відповідно до п. 10 Положення про порядок корпоратизації підприємств затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 05.07.1993 №508 (далі Положення № 508), Комісія з корпоратизації підготувала акт оцінки вартості майнового комплексу «Миколаївобленерго», що підлягало корпоратизації.

До акту оцінки вартості майнового комплексу «Миколаївобленерго» додано матеріали щодо визначення оціночної вартості майна, згідно передаточного балансу, зокрема відомості, розрахунки та переліки об`єктів, що не підлягають приватизації (Перелік об`єктів (основні засоби), які не підлягають приватизації по «Миколаївобленерго» від 15.07.1995; Об`єкти цивільної оборони та культури, що не підлягають приватизації по «Миколаївобленерго» від 15.07.1995), які складені Комісією з корпоратизації.

Згідно з п. 10 Положення № 508, Комісія з корпоратизації подає засновнику у двомісячний термін з дня затвердження її складу акт оцінки вартості цілісного майнового комплексу підприємства, що підлягає корпоратизації, проект плану розміщення акцій та проект статуту відкритого акціонерного товариства, розроблений відповідно до Закону України Про господарські товариства, з урахуванням вимог передбачених Указом Президента України від 15.06.1993 № 210/93 Про корпоратизацію підприємств.

На виконання вказаних норм, Комісією з корпоратизації направлено до Міністерства енергетики і електрифікації України акт оцінки вартості майнового комплексу Миколаївобленерго.

Пунктом 1 наказу Міністерства енергетики та електрифікації України від 31.08.1995 № 170 затверджено акт оцінки цілісного майнового комплексу ДЕП Миколаївобленерго, а пунктом 5 встановлено вважати ДАЕК Миколаївобленерго правонаступником ДЕП Миколаївобленерго.

Слід зазначити, що в акті оцінки вартості майнового комплексу конкретизований перелік майна, що увійшов в процесі корпоратизації до статутного фонду (капіталу) позивача не визначався.

Згідно з п. 1.1. наказу № 80 вирішено створити станом на 01.04.1995 на базі відособлених підрозділів ВЕО Одесаенерго, які розташовані в Миколаївській області, державне підприємство Миколаївобленерго, з відособленим апаратом управління у складі: Миколаївська ТЕЦ, Вознесенські електричні мережі та Миколаївські електричні мережі з правом юридичної особи за адресою: м. Миколаїв, вул. Громадянська. 40.

Згідно з 1.1.3. наказу № 80 визначено ДП Миколаївобленерго правонаступником ВЕО Одесаенерго стосовно майна, прав та зобов`язань відособлених підрозділів, на базі яких воно створене.

Відповідно до п. 15 Положення № 508 з моменту державної реєстрації відкритого акціонерного товариства активи і пасиви підприємства, структурного підрозділу (одиниці) переходять до відкритого акціонерного товариства. Акціонерне товариство стає правонаступником прав і обов`язків корпоратизованого підприємства.

У подальшому Державна акціонерна енергопостачальна компанія Миколаївобленерго була перейменована у Відкрите акціонерне товариство Енергопостачальна компанія Миколаївобленерго.

У квітні 2011 року відповідно вимог Закону України Про акціонерні товариства та на підставі рішення загальних зборів акціонерів ВАТ ЕК Миколаївобленерго було перейменоване в Публічне акціонерне товариство Миколаївобленерго, а у квітні 2018 року Публічне акціонерне товариство Миколаївобленерго перейменовано у Акціонерне товариство Миколаївобленерго.

Так, як свідчать матеріали справи, у позивача відсутній перелік майна, що увійшов до статутного капіталу позивача у процесі корпоратизації та інвентаризаційні описи основних фондів, складених на дату оцінки об`єкта у 1995 році. Також у Товариства не збереглися інвентаризаційні описи основних фондів (зведений акт інвентаризації, перелік необоротних активів), складених на дату оцінки об`єкта у 1995 році.

Так позивач з метою пошуку вказаних документів, Позивач звертався до Міністерства енергетики та захисту довкілля України, АТ «Одесаобленерго», Державного архіву Одеської області, ВП «Південна електроенергетична система» ПрАТ «НЕК «Укренерго», Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку, Фонду державного майна України. У відповідях зазначених організацій (від 09.04.2020 №26/1.1-19.3-9266, від 03.03.2020 №101/03/03- 1024, від 02.11.2018 №101/10/03-7080, від 20.03.2020 №709/05-20, від 27.02.2020 №05/8018, від 10.02.2015 №12/02/2516/нк, 26.01.2018 №10-21-1645) вказано про відсутність у них переліку майна, що увійшов до статутного капіталу Позивача та інвентаризаційних описів основних фондів, складених на дату оцінки об`єкта у 1995 році.

Між тим згідно з балансовою довідкою бухгалтерії позивача від 14.10.2025 № 04.02/01-50-239 на балансі позивача з 01.01.1975 обліковується ЗТП 10/0,4 кВ № 536, яка знаходиться по вул. Барвінковій, 77 П у м. Вознесенську Вознесенського р-ну Миколаївської області.

До вказаного енергооб`єкту приєднані споживачі (юридичні та фізичні особи), що мають укладені з АТ «Миколаївобленерго» договори про постачання електричної енергії, договори про користування електричною енергією, договори споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії. Так, згідно з довідками АТ "Миколаївобленерго" від 12.09.2025 вих. № 12.03-044/4725 від ЗТП 10/0,4 кВ № 536 живиться та отримують електрозабезпечення 6 точок обліку непобутових споживачів (юридичних осіб) та 230 точок обліку побутових споживачів.

Додатково на підтвердження факту постачання електричної енергії споживачам позивачем подано суду укладені договори про постачання електричної енергії, а саме: договір про постачання електричної енергії № 50/409 від 20.02.2007 із споживачем фізичною особою-підприємцем Арташ Людмилою Миколаївною; договір про постачання електричної енергії № 50/907 від 13.06.2008 із споживачем фізичною особою-підприємцем Пінчуком Сергієм Миколайовичем.

Умовами вищезазначених договорів визначено межі балансової належності електромереж та установок, що живляться від ЗТП 10/0,4 кВ № 536, що підтверджується актами розмежування балансової належності електромереж та експлуатаційної відповідальності сторін (визначення точки продажу електричної енергії), які є невід`ємними додатками договорів.

На підтвердження факту обслуговування, проведення ремонту та технічного обслуговування розподільних мереж позивачем подано суду відповідні документи:

- паспорт технічного стану будівлі (споруди) ЗТП 10/0,4 кВ № 536 від 14.11.1997 № 98, в якому зазначено технічні характеристики будівель;

- паспорт технічного стану будівлі (споруди) ЗТП 10/0,4 кВ № 536 від 11.10.2005 № 310, в якому зазначено технічні характеристики будівель;

- паспорт технічного стану будівлі (споруди) ЗТП 10/0,4 кВ № 536 від 23.06.2009;

- паспорт технічного стану будівлі (споруди) ЗТП 10/0,4 кВ № 536 від 12.03.2019 № 310, в якому зазначено технічні характеристики будівель та обладнання, відомості з ремонту електрообладнання;

- акти приймання виконаних робіт № 19 511 від 29.12.2017, № 14 701 від 19.11.2018, № 3 034 від 18.03.2019, № 3 037 від 19.03.2019, № 3 039 від 18.03.2019, № 15 605 від 26.12.2019, № 4 від 29.02.2024, № 67 від 08.11.2024;

- листками огляду (перевірки) ТП напругою 6 -10/0,38 кВ від 27.11.2017, від 07.06.2018, від 09.11.2019, 01.11.2021, 09.05.2025;

- актами загального огляду споруд та будівель від 11.10.2021, від 14.05.2020, від 16.09.2019, від 23.05.2025.

21.08.2023 на замовлення позивача ФОП Циганок І.О. виготовив технічний паспорт на ЗТП 10/0,4 кВ № 536 (інвентаризаційна справа № 2636-К), який позначено: літ. А 2н, загальною площею 30,4 кв.м, рік будівництва 1975 р.

Нерухоме майно ЗТП 10/0,4 кВ № 536 внесено до Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва від 22.10.2023, що підтверджується Витягом з Реєстру будівельної діяльності щодо інформації про технічні інвентаризації Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва (реєстраційний номер документу ТІ01:3413-8269-5531-4775).

Поряд з цим з матеріалів справи вбачається, що 20.03.2024 між Територіальною громадою міста Вознесенськ в особі Вознесенської міської ради (орендодавець) та Акціонерним товариством «Миколаївобленерго» (орендар) укладено договір оренди землі №031/2024 від 20.03.2024 р., відповідно до умов п. 1.1 якого орендодавець на підставі рішення Вознесенської міської ради від 10 лютого 2023 р. № 46 надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельні ділянки для розміщення, будівництва, експлуатації та обслуговування будівель і споруд об`єктів передачі електричної енергії, строком на 49 (сорок дев`ять) років, розташованих за адресами, які зазначені у цьому пункті, зокрема, п. 1.1.32. м. Вознесенськ, вул. Барвінкова, 77 «п», ЗТП-536, кадастровий номер земельної ділянки :08:022:0011, площа земельної ділянки яка передається в оренду становить 0,0029 га (п. 2.1.32 договору).

Відповідно до п. 6 договору даний договір діє протягом 49 (сорока дев`яти) років, починаючи з моменту реєстрації договору оренди землі. Після закінчення строку дії договору, орендар, має переважне право поновити його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за місяць до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію.

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав (індексний номер витягу 376552878 від 30.04.2024) за АТ «Миколаївобленерго» зареєстровано право оренди земельної ділянки з кадастровим номером :08:022:0011 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 102), про що в реєстрі вчинено запис 54805681 від 26.04.2024.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що АТ "Миколаївобленерго" зверталось із листами щодо надання інформації про те, чи обліковується на балансі або перебуває у власності об`єкт нерухомого майна, зокрема, нежитлова будівля ЗТП-10/0,4 кВ № 536, яка розташована за адресою: Миколаївська область, м. Вознесенськ, вул. Барвінкова, 77, до Фонду державного майна України (лист № 01/01-16-3843 від 13.08.2025), Миколаївської обласної ради (лист № 01/01-18-3845 від 13.08.2025), голови Вознесенської міської ради (лист № 01/01-27-3842 від 13.08.2025).

Фонд державного майна України листом від 22.09.2025 № 10-951-12-02-957 (вх. № 7514-01/01-16 від 30.09.2025) повідомив, що відомості про нерухоме майно, зазначене у запиті, від суб`єктів управління до Фонду державного майна України з метою внесення до Єдиного реєстру об`єктів державної власності не надавалися.

Згідно з листом Миколаївської обласної ради № 464-11-05-25 від 24.08.2025, відповідно до Переліку нерухомого майна спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Миколаївської області, що перебуває на балансі суб`єктів спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Миколаївської області, нерухоме майно, зазначене у листі, не перебуває y власності Миколаївської обласної ради.

Листом виконавчого комітету Вознесенської міської ради від 20.08.2025 р. № 2545/01/01-02/11 повідомлено, що зазначені у листі об`єкти нерухомого майна в комунальній власності Вознесенської міської ради (її виконавчих органів) не перебувають.

Відтак, позивач, вважаючи себе добросовісним набувачем вищевказаного майна нежитлової будівлі ЗТП 10/0,4 кВ № 536, яка знаходиться по вул. Барвінковій, 77 П у м. Вознесенську Вознесенського р-ну Миколаївської області, оскільки добросовісно, відкрито та безперервно володіє спірним нерухомим майном, починаючи 1995 року по теперішній час, тобто протягом 30 років, просить визнати за ним право власності за набувальною давністю на вищевказане нерухоме майно відповідно до положень ст. 344 ЦК України.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 15 та ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно зі ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Згідно із ст. 319 ЦК України власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно з ч. 1 ст. 181 ЦК України до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Режим нерухомої речі може бути поширений законом на повітряні та морські судна, судна внутрішнього плавання, космічні об`єкти, а також інші речі, права на які підлягають державній реєстрації.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.

Відповідно до ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Набуття права власності на земельну ділянку за набувальною давністю регулюється законом.

Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації.

Особа, яка заявляє про давність володіння, може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є.

Якщо особа заволоділа майном на підставі договору з його власником, який після закінчення строку договору не пред`явив вимоги про його повернення, вона набуває право власності за набувальною давністю на нерухоме майно через п`ятнадцять, а на рухоме майно через п`ять років з часу спливу позовної давності.

Втрата не з своєї волі майна його володільцем не перериває набувальної давності у разі повернення майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування.

Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

Цивільний кодекс України набрав чинності з 1 січня 2004 року.

Відповідно до п. 8 "Прикінцевих та перехідних положень"ЦК України правила статті 344 Цивільного кодексу України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом.

В постанові від 14.05.2019 у справі № 910/17274/17 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що правовий інститут набувальної давності опосередковує один із первинних способів виникнення права власності, тобто це такий спосіб, відповідно до якого право власності на річ виникає вперше або незалежно від права попереднього власника на цю річ, воно ґрунтується не на попередній власності та відносинах правонаступництва, а на сукупності обставин, зазначених у частині першій статті 344 Цивільного кодексу України, а саме: наявність суб`єкта, здатного набути у власність певний об`єкт; законність об`єкта володіння; добросовісність заволодіння чужим майном; відкритість володіння; безперервність володіння; сплив установлених строків володіння; відсутність норми закону про обмеження або заборону набуття права власності за набувальною давністю. Для окремих видів майна право власності за набувальною давністю виникає виключно на підставі рішення суду (юридична легітимація).

Так, набути право власності на майно за набувальною давністю може будь-який учасник цивільних правовідносин, якими за змістом статті 2 Цивільного кодексу України є фізичні особи та юридичні особи, держава Україна, Автономна Республіка Крим, територіальні громади, іноземні держави та інші суб`єкти публічного права.

Проте не будь-який об`єкт може бути предметом такого набуття права власності. Право власності за набувальною давністю можна набути виключно на майно, не вилучене із цивільного обороту, тобто об`єкт володіння має бути законним.

Аналізуючи поняття добросовісності заволодіння майном як підстави для набуття права власності за набувальною давністю відповідно до статті 344 Цивільного кодексу України, слід виходити з того, що добросовісність як одна із загальних засад цивільного судочинства означає фактичну чесність суб`єктів у їх поведінці, прагнення сумлінно захистити свої цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов`язків. При вирішенні спорів має значення факт добросовісності заявника саме на момент отримання ним майна (заволодіння майном), тобто на той початковий момент, який включається в повний давнісний строк володіння майном, визначений законом. Володілець майна в момент його заволодіння не знає (і не повинен знати) про неправомірність заволодіння майном. Крім того, позивач як володілець майна повинен бути впевнений у тому, що на це майно не претендують інші особи і він отримав це майно за таких обставин і з таких підстав, які є достатніми для отримання права власності на нього.

Звідси, йдеться про добросовісне, але неправомірне, в тому числі безтитульне, заволодіння майном особою, яка в подальшому претендуватиме на набуття цього майна у власність за набувальною давністю. Підставою добросовісного заволодіння майном не може бути, зокрема, будь-який договір, що опосередковує передання майна особі у володіння (володіння та користування), проте не у власність. Володіння майном за договором, що опосередковує передання майна особі у володіння (володіння та користування), проте не у власність, виключає можливість набуття майна у власність за набувальною давністю, адже у цьому разі володілець володіє майном не як власник.

Якщо володілець знає або повинен знати про неправомірність заволодіння чужим майном (у тому числі і про підстави для визнання договору про його відчуження недійсним), то, незважаючи на будь-який строк безперервного володіння чужим майном, він не може його задавнити, оскільки відсутня безумовна умова набуття права власності добросовісність заволодіння майном.

Відповідна особа має добросовісно заволодіти саме чужим майном, тобто об`єкт давнісного володіння повинен мати власника або бути річчю безхазяйною (яка не має власника або власник якої невідомий). Нерухоме майно може стати предметом набуття за набувальною давністю якщо воно має такий правовий режим, тобто є об`єктом нерухомості, який прийнято в експлуатацію.

Відкритість володіння майном означає, що володілець володіє річчю відкрито, без таємниць, не вчиняє дій, спрямованих на приховування від третіх осіб самого факту давнісного володіння. При цьому володілець не зобов`язаний спеціально повідомляти інших осіб про своє володіння. Володілець має поводитися з відповідним майном так само, як поводився б з ним власник.

Давнісне володіння є безперервним, якщо воно не втрачалося володільцем протягом усього строку, визначеного законом для набуття права власності на майно за набувальною давністю. При цьому втрата не зі своєї волі майна його володільцем не перериває набувальної давності в разі повернення майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування (абзац 2 частини третьої статті 344 Цивільного кодексу України); не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є правонаступником іншого володільця, адже в такому випадку ця особа може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 Цивільного кодексу України). Також не перериває набувальної давності здійснення володільцем фактичного розпорядження майном у вигляді передання його в тимчасове користування іншій особі.

Давнісне володіння має бути безперервним протягом певного строку, тобто бути тривалим. Тривалість володіння передбачає, що має спливти визначений у Цивільному кодексі України строк, що різниться залежно від речі (нерухомої чи рухомої), яка перебуває у володінні певної особи. Для нерухомого майна такий строк складає десять років.

Також для набуття права власності на майно за набувальною давністю закон не повинен обмежувати чи забороняти таке набуття. При цьому право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається виключно за рішенням суду.

Отже, набуття відповідною особою права власності за набувальною давністю можливе лише за наявності всіх указаних умов у сукупності.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 12.03.2020 у справі № 910/858/19, від 10.02.2020 у справі № 923/82/19, від 16.01.2020 у справі № 916/455/10, від 02.08.2019 у справі № 915/945/18, від 02.08.2019 у справі № 915/962/18, від 09.07.2019 у справі № 920/999/16, від 11.06.2019 у справі № 922/1574/17, від 11.06.2019 у справі № 917/2156/17, від 27.03.2024 № 462/2756/18 та від 02.05.2024 № 761/29679/18.

В постанові КЦС ВС від 01.08.2018 року у справі № 201/12550/16-ц Верховний Суд зазначив, що при вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, необхідним є встановлення, зокрема, добросовісності та безтитульності володіння. За висновком Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду наявність у володільця певного юридичного титулу унеможливлює застосування набувальної давності. При цьому безтитульність визначена як фактичне володіння, яке не спирається на будь-яку правову підставу володіння чужим майном. Отже, безтитульним є володіння чужим майном без будь-якої правової підстави. Натомість володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності.

Дана правова позиція підтримана в постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.05.2019 № 910/17274/17, і, зокрема, вказано, що оскільки за змістом частини першої статті 344 Цивільного кодексу України добросовісність особи має існувати саме на момент заволодіння нею чужим майном, що є однією з умов набуття права власності на таке майно за набувальною давністю. Після заволодіння чужим майном на певних правових підставах, які в подальшому відпали, подальше володіння особою таким майном має бути безтитульним, тобто таким фактичним володінням, яке не спирається на будь-яку правову підставу володіння чужим майном. Адже володіння майном на підставі певного юридичного титулу виключає застосування набувальної давності, оскільки у цьому разі володілець володіє майном не як власник.

Відсутність добросовісності в позивача під час заволодіння ним спірним майном звільняє від потреби аналізувати інші умови набуття права власності за набувальною давністю, передбачені статтею 344 Цивільного кодексу України (постанова ВП ВС від 14.05.2019 у справі № 910/17274/17).

Таким чином, згідно з висновком щодо застосування норм права, сформованим Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 14.05.2019 у справі № 910/17274/17, умовами набуття права власності за набувальною давністю на підставі статті 344 Цивільного кодексу України є: наявність суб`єкта, здатного набути у власність певний об`єкт; законність об`єкта володіння; добросовісність заволодіння чужим майном; відкритість володіння; безперервність володіння; сплив установлених строків володіння; відсутність норми закону про обмеження або заборону набуття права власності за набувальною давністю. Для окремих видів майна (нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери) право власності за набувальною давністю виникає виключно на підставі рішення суду.

За змістом частини першої статті 344 Цивільного кодексу України добросовісність особи має існувати саме на момент заволодіння нею чужим майном, що є однією з умов набуття права власності на таке майно за набувальною давністю. Після заволодіння чужим майном подальше володіння особою таким майном має бути безтитульним, тобто таким фактичним володінням, яке не спирається на будь-яку правову підставу володіння чужим майном. Володіння майном на підставі певного юридичного титулу виключає застосування набувальної давності.

В постановах Верховного Суду від 19.09.2018 у справі № 296/6949/17, від 24.01.2019 у справі № 755/16913/16-ц, від 14.05.2019 у справі № 910/17274/17 викладена правова позиція, відповідно до якої за набувальною давністю може бути набуто право власності на нерухоме майно, яке не має власника, або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно та майно, що придбане добросовісним набувачем і у витребуванні якого, його власнику було відмовлено.

В постанові КГС ВС від 02.08.2019 у справі № 915/962/18 Верховний Суд зазначив, що суд апеляційної інстанції при вирішення спору у вказаній справі дійшов помилкового висновку про те, що набуття права власності на нерухоме майно за набувальною давністю можливе лише у разі існування відомостей про попереднього власника, що унеможливлює набуття особою права власності на спірний об`єкт нерухомості як на безхазяйну річ, оскільки такий висновок не узгоджується з висновками Великої Палати Верховного Суду у справі № 910/17274/17, за якими, зокрема, відповідна особа має добросовісно заволодіти саме чужим майном, тобто об`єкт давнісного володіння повинен мати власника або бути річчю безхазяйною (яка не має власника або власник якої невідомий). Аналогічна правова позиція викладена в постанові КГС ВС від 02.08.2019 у справі №915/945/18, в якій також вказано, що при набувальній давності тягар доказування добросовісності покладається на зацікавлену сторону.

Наразі відповідно до позиції Верховного Суду, викладену в постанові від 02.08.2019 р. по справі № 915/945/18 для правильного вирішення спору, пов`язаного з правом власності в силу набувальної давності, слід належним чином встановлювати обставини, що мають значення для справи, та враховувати, зокрема, наступне: задоволення судом вимог про визнання за володільцем права власності на нерухоме майно на підставі статті 344 Цивільного кодексу України можливе лише за наявності необхідних умов: добросовісності заволодіння; відкритості володіння; безперервність володіння; сплив установлених строків володіння; відсутність норми закону про обмеження або заборону набуття права власності за набувальною давністю. Отже, набуття відповідною особою права власності за набувальною давністю можливе лише за наявності всіх указаних умов у сукупності.

Як встановлено судом, згідно з балансовою довідкою бухгалтерії позивача від 14.10.2025 № 04.02/01-50- 239 на балансі позивача обліковується ЗТП 10/0,4 кВ № 536, яка знаходиться по вул. Барвінковій, 77 П у м. Вознесенську Вознесенського р-ну Миколаївської області.

Водночас право власності на нерухоме майно, яке є предметом спору у даній справі, зокрема на будівлю трансформаторної підстанції ЗТП 10/0,4 кВ № 536, інвентарний № 48053, яка знаходиться по вул. Барвінкова, 77П у м. Вознесенську Вознесенського р-ну Миколаївської області, станом на день розгляду справи не оформлено. Спірне нерухоме майно введене в експлуатацію (згідно відомостей з технічних паспортів), не вилучене з цивільного обороту та може бути об`єктом набувальної давності.

Також судом з`ясовано, що Державне енергопостачальне підприємство Миколаївські міські електричні мережі було створено у 1980 році на підставі наказу ВЕО Одесаенерго № 35 від 11.02.1980 року. 21.04.1995 на базі відокремлення від ВЕО Одесаенерго створено Державне підприємство Миколаївобленерго згідно з наказом Міністерства енергетики та електрифікації України № 80 від 21.04.1995. В 1995 році заснована Державна акціонерна енергопостачальна компанія Миколаївобленерго, згідно з наказом Міністерства енергетики та електрифікації № 177 від 31.07.1995. В 1999 році ДАЕК Миколаївобленерго перетворено у Відкрите акціонерне товариство Енергопостачальна Компанія Миколаївобленерго, що підтверджується протоколом загальних зборів акціонерів від 24.04.1999. У 06.04.2011 році ВАТ ЕК Миколаївобленерго перейменовано у Публічне акціонерне товариство Миколаївобленерго, новий статут ПАТ Миколаївобленерго зареєстрований Виконавчим комітетом Миколаївської міської ради 14.04.2011р. та отримано свідоцтво про державну реєстрацію ПАТ Миколаївобленерго.

Щодо сукупності підстав для визнання права власності за набувальною давністю слід зазначити наступне.

Відносно умови про те, що відповідна особа має добросовісно заволодіти саме чужим майном, тобто об`єкт давнісного володіння повинен мати власника або бути річчю безхазяйною судом з`ясовано, що до 1995 року замовником (власником) та відповідальною юридичною особою за будівництво енергетичних об`єктів по м. Миколаєву та Миколаївської області був ВЕО Одесаенерго. Позивач на підставі наказу № 80 від 21.04.1995 є правонаступником ВЕО Одесаенерго.

Державна акціонерна енергетична компанія "Одесаобленерго" була заснована у процесі корпоратизації на базі Виробничого енергетичного об`єднання "Одесаенерго" відповідно до Указу Президента України від 04.04.1995 №282/95 "Про структурну перебудову в електроенергетичному комплексі". Компанія є правонаступником ВЕО "Одесаенерго" та ДАЕК "Одесаобленерго". Наказом Міністерства енергетики та електрофікації України від 31.08.1995 р. №175 "Про створення Державної акціонерної енергетичної компанії "Одесаобленерго" затверджено акт оцінки цілісного майнового комплексу ВЕО "Одесаенерго", засновано на базі ВЕО "Одесаенерго" ДАЕК "Одесаобленерго", яка є правонаступником ВЕО "Одесаенерго" щодо відособлених підрозділів, розташованих в Одеській область. Наказом ВЕО "Одесаенерго" від 20.09.1995 №131-к "Про створення Державної акціонерної енергетичної компанії "Одесаобленерго" встановлено, що ДАЕК "Одесаобленерго" є правонаступником відносно відокремлених підрозділів, розташованих в Одеській області. Щодо кожної з структурних одиниць інвентаризаційними комісіями складені окремі баланси станом на 01.07.1995 та окремі акти цілісного майнового комплексу цих структурних одиниць. Відтак, майно, визнання права власності на яке є предметом дійсного спору, не перебуває на території ліцензованої діяльності АТ "ДТЕК Одеські Електромережі", а саме Одеської області, не рахується на балансі АТ "ДТЕК Одеські Електромережі" та не обслуговується останнім.

До того ж переліку нерухомого майна, яке було прийнято від ВЕО Одесаенерго у позивача немає.

Позивач після прийняття на ЗТП 10/0,4 кВ № 536 безперервно обслуговує, ремонтує, отримує прибуток та несе відповідальність за забезпечення потреб юридичних та фізичних осіб в отриманні електричної енергії. При цьому, як випливає з наданих позивачем до суду доказів, позивачем з моменту створення юридичної особи використовує ЗТП 10/0,4 кВ № 536 з 1995 року виключно з метою забезпечення споживачів електричною енергією.

Щодо умови про відкритість володіння: відкритість володіння майном означає, що володілець володіє річчю відкрито, без таємниць, не вчиняє дій, спрямованих на приховування від третіх осіб самого факту давнісного володіння. При цьому володілець не зобов`язаний спеціально повідомляти інших осіб про своє володіння. Володілець має поводитися з відповідним майном так само, як поводився б з ним власник.

В даному випадку про відкрите володіння позивачем ЗТП 10/0,4 кВ № 536 cвідчить визначення балансової належності у договорах, які укладено між позивачем та споживачами електричної енергії, що живляться ЗТП 10/0,4 кВ № 536, а саме 6 точок обліку непобутових споживачів (юридичних осіб) та 230 точок обліку побутових споживачів; наявність технічного паспорту на нежитловий об`єкт, який виготовлено ФОП Циганок І.О. від 21.08.2023; договір оренди земельної ділянки, укладений 20.03.2024 між Територіальною громадою міста Вознесенськ в особі Вознесенської міської ради та позивачем.

Стосовно умови про давність володіння та його безперервність слід зазначити, що доказами безперервного володіння спірним нерухомим майном з 1995 по теперішній час, тобто 30 років, а також здійснює його ремонт та обслуговування. Зазначене підтверджується вищевказаними актами приймання виконаних робіт, паспортом енергооб`єкта, листками огляду. Позивач несе витрати на утримання спірного майна та отримує доходи від використання цього майна у власній господарській діяльності. ЗТП 10/0,4 кВ № 536 є об`єктом електроенергетики, який призначений для трансформування електричної енергії в мережі змінного струму та для розподілу електроенергії. Враховуючи статус позивача як оператора системи розподілу електричної енергії, а також специфічність ознак спірного нерухомого майна, що може використовуватися виключно з метою забезпечення споживачів електричною енергією, для позивача користування вказаним майном полягає у проведенні в ЗТП 10/0,4 кВ № 536 техніко-ремонтного обслуговування обладнання та ремонту будівлі, що й робилося позивачем відкрито та безперервно з 1995 року.

Щодо умови про відсутність інших осіб, які претендують на це майно, судом з`ясовано, що згідно з листами Фонду державного майна України (від 22.09.2025 № 10-951-12-02-957), Миколаївської обласної ради (від 24.08.2025 № 464-11-05-25), Вознесенської міської ради (від 20.08.2025 № 2545/01/01-02/11) нежитлова будівля ЗТП 10/0,4 кВ № 536 у останніх не обліковується, також не обліковується у третьої особи.

Стосовно умови про відсутність титулу (підстави) у позивача для володіння майном та набуття права власності судом встановлено відсутність титулу (підстави) для володіння майном та набуття права власності. Між позивачем та будь-якою іншою особою, у тому числі з Фондом державного майна України, органами місцевого самоврядування, місцевими органами виконавчої влади не укладалося жодних правочинів (договорів купівлі-продажу, оренди тощо), які б регулювали форму речових прав позивача стосовно спірного майна.

Щодо умови про відсутність норми закону про обмеження або заборону набуття права власності за набувальною давністю судом з`ясовано, що протягом 30 років жодна юридична або фізична особа не зверталися з заявою до органів поліції, прокуратури, органів місцевого самоврядування, до будь-якого суду України щодо витребування майна з чужого незаконного заволодіння відносно ЗТП 10/0,4 кВ № 536, право власності на ЗТП 10/0,4 кВ № 536 за жодною особою, підприємством не зареєстровано.

Відтак, судом встановлено всю сукупність юридичних фактів, які визначені законодавцем як необхідні для набуття права власності на майно шляхом застосування правового механізму набувальної давності, всі факти підтверджені позивачем відповідними доказами, які не дають найменшого сумніву щодо правомірності набуття майна.

Зокрема, матеріалами справи підтверджено, що саме позивачем виготовлялись технічні паспорти на спірний об`єкт, здійснювалось технічне обслуговування вказаного об`єкту, проводились ремонтні роботи тощо. Викладені обставини дозволяють суду стверджувати про те, що позивач - АТ "Миколаївобленерго" добросовісно заволоділо спірним майном, відкрито та безперервно володіє ним, починаючи з 1995 року, тобто протягом більше 10 років. Доказів неправомірності заволодіння позивачем спірним майном суду не подано. Під час вирішення питання про початок перебігу строку володіння майном суд виходить з приписів п. 1, 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, відповідно до яких при розгляді справ щодо набуття права власності на підставі статті 344 Цивільного кодексу України правила вказаної статті поширюються на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом, що набрав чинності з 01.01.2004. Таким чином, в силу приписів п. 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України в строк, який дає право на набуття права власності за набувальною давністю, зараховується лише строк після 01 січня 2001 року.

Судом також встановлено, що згідно наявної в матеріалах даної господарської справи інформації (листи органів державної влади, органів місцевого самоврядування тощо) спірне нерухоме майно не перебуває ані у державній, ані у комунальній власності, ані у приватній власності інших осіб. Матеріали справи не містять доказів оформлення права приватної власності на спірний об`єкт (будівлю ЗТП 10/0,4 кВ № 536) за будь-якими іншими суб`єктами. Матеріали даної господарської справи також не містять доказів, що будь-яка інша особа претендує на вказане нерухоме майно, а також встановлене в ньому рухоме майно, яке фактично є невід`ємною його частиною, не містять доказів наявності спору позивача з третіми особами з приводу нерухомого майна.

Суду не подано доказів, що позивач володів та продовжує володіти (володіти і користуватись) спірним нерухомим майном на підставі будь-яких договорів (правочинів), укладених з третіми особами, або заволодів ним злочинним шляхом чи способом, який завідомо суперечить основам правопорядку чи того, що у позивача наявний умисел причинити шкоду іншій особі.

Відтак, суд вважає, що позивачем доведено наявність правових підстав для визнання за ним у відповідності до ст. 344 ЦК України права власності за набувальною давністю на будівлю трансформаторної підстанції ЗТП 10/0,4 кВ № 536, яка розташована по вул. Барвінкова, 77 П у м. Вознесенську Вознесенського р-ну Миколаївської області.

При цьому слід зазначити, що наявність вказаних обставин відповідачем не оспорено. Адже, частиною першою, третьою статті 74 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками справи, якими в силу ст. 73 ГПК України є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Оцінюючи наявні в матеріалах справи докази в сукупності, господарський суд доходить висновку про обґрунтованість позовних вимог АТ "Миколаївобленерго", оскільки невизначеність правового статусу спірного майна позбавляє його можливості здійснювати правомочності щодо володіння, користування та розпорядження майном відповідно до ст. 319 ЦК України.

Керуючись ст.ст. 232, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов Акціонерного товариства "Миколаївобленерго" (54017, м. Миколаїв, вул. Громадянська, 40; e-mail: ; ) до Вознесенської міської ради (56501, Миколаївська область, м. Вознесенськ, площа Центральна, 1, ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача Акціонерне товариство "ДТЕК "Одеські електромережі" (65031, м. Одеса, вул. М. Боровського, 28б; ; e-mail: ), про визнання права власності на будівлю за набувальною давністю задовольнити.

2. ВИЗНАТИ за Акціонерним товариством "Миколаївобленерго" (54017, м. Миколаїв, вул. Громадянська, 40; e-mail: ; ) право власності за набувальною давністю на нежитлову будівлю закритої трансформаторної підстанції ЗТП 10/0,4 кВ № 536, літ. А-2н, загальною площею 30,4 кв.м, яка розташована по Барвінковій, 77 П у м. Вознесенську, Вознесенського району, Миколаївської області.

Рішення господарського суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом 20-денного строку з моменту складання повного судового рішення.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено та підписано 02.04.2026 року, з урахуванням умов воєнного стану та завантаженості.

Суддя Л.М. Ільєва