ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2026 року Справа № 918/663/25

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Маціщук А.В.

суддя Василишин А.Р.

суддя Бучинська Г.Б.

секретар судового засідання Загородько Б.Ю.

за участю представників сторін:

позивача Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес Еліт Груп ЛТД" - не з`явився

відповідача Спеціалізованого сільськогосподарського обслуговуючого кооперативу "Кам`яне - Случанський" - не з`явився

третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача Рівненської обласної державної адміністрації - не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу позивача Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес Еліт Груп ЛТД"

на додаткову ухвалу Господарського суду Рівненської області від 11.02.2026 р.

постановлену у м. Рівне, повний текст складено 11.02.2026 р.

у справі № 918/663/25 (суддя Горплюк А.М.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес Еліт Груп ЛТД"

до відповідача Спеціалізованого сільськогосподарського обслуговуючого кооперативу "Кам`яне - Случанський"

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача Рівненської обласної державної адміністрації

про встановлення земельного сервітуту

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до додаткової ухвали від 11.02.2026 р. у справі № 918/663/25 Господарський суд Рівненської області частково задоволив заяву відповідача Спеціалізованого сільськогосподарського обслуговуючого кооперативу "Кам`яне - Случанський" про розподіл судових витрат. Згідно з додатковою ухвалою підлягає стягненню з Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес Еліт Груп ЛТД" на користь Спеціалізованого сільськогосподарського обслуговуючого кооперативу "Кам`яне - Случанський" 70000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу. Суд відмовив у стягненні 78000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Не погоджуючись із додатковою ухвалою суду першої інстанції, позивач Товариство з обмеженою відповідальністю "Бізнес Еліт Груп ЛТД" звернувся до Північно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, у якій просить скасувати додаткову ухвалу суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви відповідача Спеціалізованого сільськогосподарського обслуговуючого кооперативу "Кам`яне - Случанський" про розподіл судових витрат.

Вважає оскаржувану ухвалу незаконною та необгрунтованою у зв`язку з неправильною та неповною оцінкою судом першої інстанції усіх обставин справи, які мають значення для справи.

Вважає, що суд першої інстанції неправомірно визнав необґрунтованою дією те, що позивач відмовився від позовних вимог.

Доводить, що подання позову ТОВ Бізнес Еліт Груп Лтд (звернення позивача до суду за захистом порушеного права) у справі № 918/663/25 не може беззаперечно свідчити про необґрунтованість дій позивача та пред`явлення ним завідомо необґрунтованого позову чи зловживання процесуальними правами, адже доступ до суду є правом особи, гарантованим державою.

Стверджує, що відповідач не довів, а суд першої інстанції не надав належної правової оцінки тим фактам та обставинам, що закриття провадження у справі відбулось внаслідок необґрунтованих (недобросовісних) дій позивача, а тому відсутні підстави для покладення на позивача судових витрат на професійну правничу допомогу відповідача.

Просить скасувати додаткову ухвалу Господарського суду Рівненської області від 11.02.2026 р. у справі № 918/663/25 та ухвалити нове рішення, яким відмовити у повному обсязі у задоволенні заяви ССОК "Кам`яне - Случанський" до ТОВ Бізнес Еліт Груп ЛТД про розподіл судових витрат.

Відповідач Спеціалізований сільськогосподарський обслуговуючий кооператив "Кам`яне - Случанський" подав відзив на апеляційну скаргу в якому вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують законності та обґрунтованості постановленої судом першої інстанції додаткової ухвали.

Стверджує, що необґрунтовані та недобросовісні дій позивача полягали в наступному:

- свідоме ініціювання спору за відсутності порушеного права щодо ділянок, на які вже оформлені типові угоди, отримані погодження відповідача та за якими сплачено відповідачу збитки;

- наявність підписаних типових угод при одночасному намаганні встановити сервітут через суд, що свідчить про суперечливу поведінку позивача;

- позивач не міг не знати до подачі позову про визначену ст. 124 Земельного кодексу України процедуру встановлення сервітуту на земельних ділянках державної власності і про те, що ним не дотримано вимог щодо досудової процедури встановлення сервітуту;

- при підготовці позову позивач вирішив вказати лише дві позовні вимоги про встановлення сервітуту, хоча позивач не міг не знати про свою потребу в заявлені 10 позовних вимог, які заявив у підготовчому засіданні згідно з заявою про збільшення позовних вимог;

- велика кількість витребуваних документів не стосувалася суті спору (встановлення сервітуту), а позивач використав процесуальне право на витребування доказів для отримання закритих даних.

Вважає, що відмова позивача від позову на стадії розгляду по суті є фактично визнанням безперспективності позову, який з самого початку не мав підстав.

Просить додаткову ухвалу Господарського суду Рівненської області від 11.02.2026 р. у справі № 918/663/25 залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Одночасно у відзиві на апеляційну скаргу відповідач просить поновити строк на його подання, обґрунтовуючи пропуск строку тим, що керівник ССОК "Кам`яне - Случанський" хворів в період з 11.03.2026 р. по 18.03.2026 р. До відзиву долучені відомості про тимчасову непрацездатність Ковальчука В.М. у період з 11.03.2026 р. по 18.03.2026 р. Перевіркою з відкритих джерел встановлено, що Ковальчук В.М. є керівником ССОК "Кам`яне - Случанський" з 16.11.2011 р. по даний час.

Розглянувши клопотання відповідача про поновлення процесуального строку на подання відзиву, колегія суддів зазначає наступне.

Ухвалою від 11.03.2026 р. Північно-західний апеляційний господарський суд відкрив апеляційне провадження за апеляційною скаргою позивача Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес Еліт Груп ЛТД" на додаткову ухвалу Господарського суду Рівненської області від 11.02.2026 р. у даній справі № 918/663/25 та встановив відповідачу строк для подання відзиву на апеляційну скаргу протягом 5 днів із дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

Відповідач Спеціалізований сільськогосподарський обслуговуючий кооператив "Кам`яне - Случанський" отримав ухвалу апеляційного суду 11.02.2026 р., що підтверджується довідкою про доставку електронного листа /а.с. 56 у т.8/, однак подав відзив на апеляційну скаргу 18.03.2026 р. - на 7 день після отримання ухвали про відкриття апеляційного провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 119 ГПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Враховуючи, що тимчасова непрацездатність керівника відповідача у період з 11.03.2026 р. по 18.03.2026 р. підтверджена належними доказами та припала на строк на подання відзиву, визначений судом, а також враховуючи незначний пропуск строку (два дні), що свідчить про негайне реагування на вимогу суду у перший робочий день керівника, тому колегія суддів вважає за можливе поновити відповідачу пропущений процесуальний строк на подання відзиву та здійснювати розгляд апеляційної скарги з урахуванням доводів викладених у відзиві на апеляційну скаргу.

20.03.2026 р. позивач Товариство з обмеженою відповідальністю "Бізнес Еліт Груп ЛТД" подав додаткові пояснення на спростування доводів відповідача про необґрунтованість дій позивача, наведених у відзиві.

Вважає, що позовні вимоги були заявлені у даній справі обгрунтовано відповідно до виданих спеціальних дозволів на користування надрами ТОВ Бізнес Еліт Груп, угод про умови користування надрами з метою геологічного вивчення бурштиноносних надр з їх додатками - характеристиками ділянок надр та програмами робіт геологічного вивчення бурштиноносних надр.

Зазначає, що в межах судової справи № 918/663/25 ТОВ Бізнес Еліт Груп цілком обгрунтовано подавались до суду заяви по суті, зокрема, клопотання про витребування доказів, відповіді на відзиви відповідача - ССОК Кам`яне Случанський, клопотання про залучення третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Рівненської обласної державної адміністрації, з метою надання пояснень, щодо змісту заявлених позовних вимог позивача та з`ясування наявності/відсутності порушень інтересів власника земельних ділянок, заява про зміну предмета позову, з метою уточнення заявлених позовних вимог ТОВ Бізнес Еліт Груп Лтд, з урахуванням принципу диспозитивності прав учасника процесу, додаткові пояснення, заперечення та інші процесуальні документи з обґрунтуванням підставності заявлених позовних вимог позивачем.

Вважає, що жодних зловживань позивачем своїми процесуальними правами - відповідачем не доведено та судом не встановлено, оскільки заходи процесуального примусу щодо позивача шляхом постановлення відповідних процесуальних документів не застосовано.

Зауважує, що сам по собі факт подання заяви про відмову від позову у справі не підтверджує ані відсутність спору позивача з відповідачем, ані відсутність предмета спору, ані свідоме порушення позивачем охоронюваних законом прав та інтересів відповідача та не свідчить про наявність безумовних підстав для компенсації судових витрат відповідачу.

Просить скасувати додаткову ухвалу Господарського суду Рівненської області від 11.02.2026 р. у справі № 918/663/25 та ухвалити нове рішення, яким відмовити у повному обсязі у задоволенні заяви ССОК "Кам`яне - Случанський" до ТОВ Бізнес Еліт Груп ЛТД про розподіл судових витрат.

Відповідач Спеціалізований сільськогосподарський обслуговуючий кооператив "Кам`яне - Случанський" та третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача Рівненська обласна державна адміністрація не забезпечили явку представників у судове засідання 31.03.2026 р., тоді як були повідомлені судом про дату, час і місце розгляду справи в установленому порядку /а.с. 56 у т.8/.

Відповідно до ч. 12 ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Зважаючи, що судом вжито необхідних заходів для завчасного повідомлення сторін про час і місце розгляду справи, явка представників сторін в судове засідання обов`язковою не визнавалась та додаткові докази судом не витребовувались, натомість позиція відповідача викладена у відзиві на апеляційну скаргу, колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду апеляційної скарги без участі представників відповідача та третьої особи.

30.03.2026 р. скаржник/позивач подав клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з тим, що представник ТОВ «Бізнес Еліт Груп ЛТД» адвокат Корень О.М. бере участь в судовому засіданні у іншій справі у Господарському суді міста Київ. До клопотання доданий витяг з порталу «Судова влада України» про те, що у Господарському суді міста Києва 31.03.2026 р. о 11:30 відбудеться розгляд справи № 910/487/25, у якій представником позивача є Корень О.М.

Колегія суддів, розглянувши клопотання про відкладення розгляду справи, відхиляє його з урахуванням такого.

В суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до норм ст.270 ГПК України. Відповідно до ч.11 ст.270 ГПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи у разі неявки учасника справи, стосовно якого немає відомостей щодо його повідомлення про дату, час і місце судового засідання або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини будуть визнані судом поважними.

Відповідно до ч.12 ст.270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце судового засідання, не перешкоджає розгляду справи.

В даному випадку позивач був повідомлений належним чином про дату, час і місце судового засідання, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа /а.с. 56 зв. у т.8/. Відповідно до ухвали про відкриття апеляційного провадження і призначення справи до розгляду від 11.03.2026 р. апеляційний суд не визнав обов`язковою явку представників сторін.

Разом з тим, відповідно до норм ст. 56 Господарського процесуального кодексу України коло представників юридичних осіб у господарському судочинстві не є обмеженим, і позивач жодним чином не доводить неможливість забезпечити участь у судовому засіданні іншого представника, так само як і неможливість розгляду справи без участі представника позивача.

Неможливість заміни представника і неможливість розгляду справи без участі представника позивача підлягає доведенню учасником судового процесу на загальних підставах, тоді як таких пояснень апеляційному суду не надано.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі Юніон Аліментаріа Сандерс С. А. проти Іспанії зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. Згідно з ч. 4 ст.11 ГПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Отже, причиною неявки представників позивача до суду апеляційної інстанції є надання представником переваги участі в іншій справі; позивачем не доведено неможливість участі в судовому засіданні іншого представника або неможливість розгляду справи без участі позивача; явка представників сторін в судове засідання обов`язковою не визнавалась та додаткові докази судом не витребовувались, натомість позиція скаржника викладена в апеляційній скарзі та додаткових поясненнях, тобто доведена апеляційному суду. Зважаючи, що судом вжито необхідних заходів для завчасного повідомлення сторін про час і місце розгляду справи, колегія суддів дійшла висновку, що розгляд справи є можливим у даному судовому засіданні без участі представника позивача за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши апеляційну скаргу, вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, перевіривши оцінку обставин справи та повноту їх встановлення судом першої інстанції, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Північно-західного апеляційного господарського суду вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній та додатково поданими доказами і перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено і матеріалами справи підтверджено наступне.

21.07.2025 р. Товариство з обмеженою відповідальністю "Бізнес Еліт Груп ЛТД" подав до Господарського суду Рівненської області позовну заяву до Спеціалізованого сільськогосподарського обслуговуючого кооперативу "Кам`яне - Случанський" про встановлення земельних сервітутів на земельні ділянки /а.с. 1 12 у т.1/.

Ухвалою від 05.08.2025 р. Господарський суд Рівненської області прийняв позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес Еліт Груп ЛТД" до розгляду та відкрив провадження у справі № 918/663/25.

20.08.2025 р. відповідач Спеціалізований сільськогосподарський обслуговуючий кооператив "Кам`яне - Случанський" подав відзив на апеляційну скаргу, в якому одночасно заявив про орієнтовний розрахунок суми витрат на забезпечення професійної правничої допомоги судових витрат, які відповідач очікує понести у зв`язку з розглядом справи, - 4000,00 грн. за одну годину роботи адвоката /а.с. 1 10 у т.2/.

13.01.2026 р. позивач Товариство з обмеженою відповідальністю "Бізнес Еліт Груп ЛТД" подав до Господарського суду Рівненської області заяву про відмову від позову, в якій просив суд прийняти відмову ТОВ «Бізнес Еліт Груп ЛТД» від позову у справі № 918/663/25 та закрити провадження у справі № 918/663/25 /а.с. 171 172 у т.7/.

В судовому засіданні 13.01.2026 р. представник відповідача заявив, що у зв`язку з відмовою від позову відповідач має намір подати заяву про розподіл понесених судових витрат, що зафіксовано у протоколі судового засідання /а.с. 191 у т.7/.

Відповідно до ухвали від 13.01.2026 р. Господарський суд Рівненської області задоволив заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес Еліт Груп ЛТД" про відмову від позову у справі № 918/663/25, прийняв відмову Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес Еліт Груп ЛТД" від позову до відповідача Спеціалізованого сільськогосподарського обслуговуючого кооперативу "Кам`яне - Случанський" про встановлення земельного сервітуту та закрив провадження у справі № 918/663/25.

Ухвала Господарського суду Рівненської області від 13.01.2026 р. у справі № 918/663/25 не оскаржувалася і набрала законної сили.

18.01.2026 р. відповідач Спеціалізований сільськогосподарський обслуговуючий кооператив "Кам`яне - Случанський" подав до суду першої інстанції заяву про розподіл судових витрат у якій зазначив, що відповідач поніс витрати на професійну правничу допомогу у даній справі в сумі 148000,00 грн. /а.с. 207 211 у т.7/, і на підтвердження таких витрат надав суду витяг з договору про надання професійної правничої допомоги та представництво інтересів від 14.08.2025 р. /а.с. 213 у т.7/, додаткову угоду від 14.08.2025 р. до договору про надання професійної правничої допомоги та представництво інтересів від 14.08.2025 р. /а.с. 214 у т.7/, звіт про виконану роботу адвокатом Калініченко Наталією Анатоліївною у господарській справі № 918/663/25 від 16.01.2026 р. /а.с. 215 у т.7/ та акт приймання-передачі наданих послуг від 16.01.2026 р. /а.с. 222 у т.7/.

Колегія суддів констатує, що заява відповідача про розподіл судових витрат не містить пояснень щодо необґрунтованих дій позивача, як це передбачено ч. 5 ст. 130 ГПК України.

27.01.2026 р. позивач Товариство з обмеженою відповідальністю "Бізнес Еліт Груп ЛТД" подав до суду першої інстанції заперечення щодо відшкодування судових витрат у яких зазначив, що стягнення з позивача компенсації понесених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи (зокрема витрат на професійну правничу допомогу), у разі закриття провадження у справі можливе лише у випадку доведення стороною та встановлення судом необґрунтованості дій позивача. Натомість позивач вважає, що відповідач не довів, що позивач від моменту звернення до суду із позовною заявою до закриття провадження у справі відносно відповідача діяв недобросовісно, зловживав процесуальними правами, протидіяв вирішенню спору, чи мав на меті ущемлення прав та інтересів відповідача.

27.01.2026 р. відповідач Спеціалізований сільськогосподарський обслуговуючий кооператив "Кам`яне - Случанський" подав до суду першої інстанції додаткові пояснення в яких зазначив, що необґрунтованість та недобросовісність дій позивача полягає в наступному:

- свідоме ініціювання спору за відсутності порушеного права щодо ділянок, на які вже оформлені типові угоди, отримані погодження відповідача та за якими сплачено відповідачу збитки;

- наявність підписаних типових угод при одночасному намаганні встановити сервітут через суд, що свідчить про суперечливу поведінку позивача;

- позивач не міг не знати до подачі позову про визначену ст. 124 Земельного кодексу України процедуру встановлення сервітуту на земельних ділянках державної власності і про те, що ним не дотримано вимог щодо досудової процедури встановлення сервітуту;

- при підготовці позову позивач вирішив вказати лише дві позовні вимоги про встановлення сервітуту, хоча позивач не міг не знати про свою потребу в заявлені 10 позовних вимог, які заявив у підготовчому засіданні згідно з заявою про збільшення позовних вимог;

- велика кількість витребуваних документів не стосувалася суті спору (встановлення сервітуту), а позивач використав процесуальне право на витребування доказів для отримання закритих даних.

Вважає, що позивач відмовився від позову на стадії розгляду справи по суті без поважних причин.

28.01.2026 р. позивач Товариство з обмеженою відповідальністю "Бізнес Еліт Груп ЛТД" подав до суду першої інстанції заперечення щодо додаткових пояснень відповідача в яких зазначив, що відмова від позову за заявою позивача є практичною реалізацією принципу диспозитивності господарського судочинства, адже саме учаснику справи належить право розпоряджатися своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Частково задоволивши заяву відповідача Спеціалізованого сільськогосподарського обслуговуючого кооперативу "Кам`яне - Случанський", суд першої інстанції врахував, що відмова позивача від позовних вимог не пов`язана із їх задоволенням відповідачем після пред`явлення позову та визнав необґрунтованою таку дію позивача (відмову від позову), яка призвела до відповідного результату - закриття провадження у справі та виснував про наявність підстав для покладення на позивача витрат відповідача на професійну правничу допомогу в порядку статті 130 ГПК України.

Колегія суддів з таким висновком суду першої інстанції не погоджується, враховуючи наступне.

Згідно з ч. 3 ст. 130 ГПК України у разі відмови позивача від позову, понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача. Однак якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача.

У випадку відмови позивача від позову і закриття провадження у справі на підставі п. 4 ч. 1 ст. 231 ГПК України у відповідача згідно з першим реченням ч. 3 ст. 130 ГПК України виникає право на відшкодування йому за рахунок позивача понесених витрат, до яких належить і судовий збір, і витрати, пов`язані з розглядом справи.

Отже, у випадку відмови позивача від позову, відповідач вправі заявити про відшкодування йому понесених витрат і це право закріплено, зокрема в ч. 3 ст. 130 ГПК України.

Водночас механізм реалізації закріпленого у ч. 3 ст. 130 ГПК України права на відшкодування судових витрат, пов`язаних з розглядом справи (до яких належать, зокрема і витрати на професійну правничу допомогу), закріплений у ч. 5 ст. 130 ГПК України, відповідно до якої у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

Отже, у випадку відмови позивача від позову і закриття провадження у справі на підставі п. 4 ч. 1 ст. 231 ГПК України у відповідача згідно з ч. 3 ст. 130 ГПК України виникає право на відшкодування йому понесених витрат (і судового збору, і пов`язаних з розглядом справи), при цьому розподіл витрат, пов`язаних з розглядом справи, здійснюється у відповідності до вимог ч. 5 статті 130 ГПК України.

Аналогічні правові висновки щодо застосування ч. 3, 5 ст. 130 ГПК України викладено у постановах Верховного Суду від 18.06.2019 р. у справі № 922/3787/17, від 09.07.2019 р. у справі № 922/592/17, від 06.03.2024 р. у справі № 905/1840/21 та від 19.03.2025 р. у справі № 918/634/24 і такі висновки враховуються колегією суддів відповідно до ч.6 ст.13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», ч.4 ст. 236 ГПК України.

При застосуванні ч. 5 ст. 130 ГПК України судом має бути встановлена наявність/відсутність саме необґрунтованих дій позивача. Такі критерії встановлюються судом у кожній справі відповідно до встановлених обставин.

Тому відповідно до норм ч. 5 ст. 130 ГПК України для стягнення компенсації здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи, необхідно довести, а суду - встановити і зазначити про це в судовому рішенні, які саме необґрунтовані дії позивача були ним здійснені в ході розгляду справи та в чому вони виражені, зокрема:

- чи діяв позивач недобросовісно, пред`явивши позов;

- чи систематично протидіяв правильному вирішенню спору;

- чи недобросовісний позивач мав на меті протиправну мету - ущемлення прав та інтересів відповідача;

- чи були дії позивача умисні та який ступінь його вини й чим це підтверджується.

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 18.06.2019 р. у справі № 922/3787/17, від 09.07.2019 р. у справі № 922/592/17, від 24.03.2021 р. у справі № 922/2157/20, від 21.01.2020 р. у справі № 922/3422/18, від 26.04.2021 р. у справі № 910/12099/17, від 19.04.2021 р. у справі № 924/804/20, від 06.03.2024 р. у справі № 905/1840/21 та від 19.03.2025 р. у справі № 918/634/24 і такі висновки враховуються колегією суддів відповідно до ч.6 ст.13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», ч.4 ст. 236 ГПК України.

Колегія суддів враховує, що ч. 5 ст. 130 ГПК України не встановлює конкретні критерії для оцінки дій позивача на предмет обґрунтованості/необґрунтованості, а тому такі встановлюються судом у кожній справі відповідно до встановлених обставин.

Колегія суддів зауважує, що поняття "необґрунтованість дій позивача" не є тотожним таким поняттям як "зловживання правом", "неправомірність дій" або ж "встановлення того, що спір виник внаслідок необґрунтованих дій позивача".

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 01.12.2022 р. у справі № 922/2017/17 та від 06.03.2024 р. у справі № 905/1840/21 і такі висновки враховуються колегією суддів відповідно до ч.6 ст.13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», ч.4 ст. 236 ГПК України.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відмова позивача від позовних вимог після пред`явлення позову є необґрунтованою дією позивача, вважає такий висновок таким, що не відповідає вимогам ч. 5 ст. 130 ГПК України, з огляду на наступне.

Звернення до суду з позовом є суб`єктивним правом позивача, гарантованим статтями 55, 124 Конституції України, є безумовним доступом до правосуддя незалежно від обґрунтованості позову.

Відповідно до норм статей 2, 4, 14, 130, 191 ГПК України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується, і ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом.

Закриття провадження у справі у зв`язку з відмовою позивача від позову це форма закінчення розгляду справи без ухвалення рішення. Така процесуальна дія є диспозитивним правом позивача, яке передбачене процесуальним законодавством. При цьому суд не перевіряє підстави відмови від позову.

Отже, саме по собі подання заяви про відмову від позову не є необґрунтованими діями позивача, оскільки це його диспозитивне право, передбачене нормами господарського процесуального законодавства, яке не містить обмежень в його реалізації. Сам по собі факт подання заяви про відмову від позову у справі не підтверджує ані відсутність спору позивача з відповідачем, ані відсутність предмета спору, ані свідоме порушення позивачем охоронюваних законом прав та інтересів відповідача та не свідчить про наявність безумовних підстав для компенсації судових витрат відповідачу.

Колегія суддів звертає увагу, що судом першої інстанції не встановлено таких обставин, що позивач від моменту звернення до суду із позовною заявою до закриття провадження у справі діяв недобросовісно, зловживав процесуальними правами, протидіяв вирішенню спору, чи мав на меті ущемлення прав та інтересів відповідача.

Апеляційним судом також не встановлено необґрунтованих дій позивача. Відповідач згідно з процесуальним обов`язком доказування не довів, які саме необґрунтовані дії позивача були ним/позивачем вчинені, тоді як сам факт подання позову, подання заяви про збільшення позовних вимог, подання клопотань про витребування доказів та подання заяви про відмову від позову з урахуванням вищенаведеного колегія суддів необґрунтованими діями не вважає.

Пояснення відповідача про ініціювання позивачем спору за відсутності порушеного права та про те, що позивачем не дотримано вимог щодо досудової процедури встановлення сервітуту є власними припущеннями відповідача та не можуть вважатися необґрунтованими діями позивача.

Доводи відповідача про те, що велика кількість витребуваних документів не стосувалася суті спору (встановлення сервітуту), а позивач використав процесуальне право на витребування доказів для отримання закритих даних, колегія суддів оцінює критично та зазначає, що суд витребовує докази, на підставі яких встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи, як це передбачено у ст. 73 ГПК України. Звертається при цьому увага, що позивач звертався до відповідача в порядку досудового врегулювання спору з питання реалізації права на користування надрами на спірних земельних ділянках, землекористувачем яких є відповідач, та із запитами щодо надання документів. Відповідач конкретних відповідей і документів на запити не надав, тому позивач звернувся з даним позовом до суду, реалізовуючи таким чином право на захист прав та інтересів, оскільки переконання особи про порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом цього права до суду із застосуванням відповідного способу захисту.

За таких обставин є очевидним, що позов став результатом досудового матеріального спору, що спростовує пояснення відповідача про ініціювання позивачем спору за відсутності порушеного права та про недотримання позивачем вимог щодо досудової процедури встановлення сервітуту.

Отже, висновок суду першої інстанції про компенсацію судових витрат лише на тій підставі, що позивач подав заяву про відмову від позову є таким, що не відповідає вимогам ч. 5 ст. 130 ГПК України.

При цьому судом першої інстанції не мотивовано, як такі висновки узгоджуються з нормами п. 4 ч. 1 ст. 231 ГПК України, якою передбачена можливість подання такої заяви позивачем. Тобто - встановлене законом право на відмову від позову не може автоматично свідчити про необґрунтованість дій позивача.

Підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів не встановила підстав для покладення на позивача судових витрат відповідно до норм ст.130 ГПК України. Тому колегія суддів дійшла висновку про скасування ухвали Господарського суду Рівненської області від 11.02.2026 р. на підставі згідно з п. 2, 4 ч.1 ст.277 ГПК України із ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні заяви Спеціалізованого сільськогосподарського обслуговуючого кооперативу "Кам`яне - Случанський" про розподіл судових витрат у справі № 918/663/25.

Керуючись ст. ст. 129, 130, 269, 270, 275, 277, 281, 282 Господарського процесуального кодексу України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу позивача Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес Еліт Груп ЛТД" задоволити.

Додаткову ухвалу Господарського суду Рівненської області від 11.02.2026 р. у справі № 918/663/25 скасувати.

Ухвалити нове рішення. У задоволенні заяви відповідача Спеціалізованого сільськогосподарського обслуговуючого кооперативу "Кам`яне - Случанський" про розподіл судових витрат відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку, визначеному Господарським процесуальним кодексом України.

Справу № 918/663/25 повернути Господарському суду Рівненської області.

Повний текст постанови складений 03.04.2026 р.

Головуючий суддя Маціщук А.В.

Суддя Василишин А.Р.

Суддя Бучинська Г.Б.