ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
27.03.2026 Справа № 904/7272/25
За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛІНДСТРЕМ", м. Київ
до Товариства з обмеженою відповідальністю СМАЧНЕ М`ЯСНЕ, м. Дніпро
Суддя Ярошенко В.І.
Без участі (виклику) представників сторін
Товариство з обмеженою відповідальністю "ЛІНДСТРЕМ" звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю СМАЧНЕ М`ЯСНЕ, в якій просить суд стягнути заборгованість за Договором надання послуг № 1955 від 17.07.2023 у розмірі 456 785, 20 грн, з яких: основний борг у розмірі 15 832, 15 грн, пеня у розмірі 1 358, 09 грн, 3% річних у розмірі 131, 43 грн, інфляційні втрати у розмірі 254, 50 грн, штраф у розмірі 3 166, 43 грн, сума викупу у розмірі 436 042, 60 грн.
Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 06.03.2026 позов задоволено повністю. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю СМАЧНЕ М`ЯСНЕ (49001, м. Дніпро, вул. Троїцька, буд. 15/3, каб. 1, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальність "ЛІНДСТРЕМ" (02094, м. Київ, вул. Віскозна, буд. 8, ) основну заборгованість у розмірі 15 832, 15 грн, пеню у розмірі 1 358, 09 грн, штраф у розмірі 3 166, 43 грн, 3% річних у розмірі 131, 43 грн, інфляційні втрати у розмірі 254, 50 грн, грошові кошти за викупу робочого одягу у розмірі 436 042, 60 грн та витрати зі сплати судового збору у розмірі 5 481, 42 грн.

09.03.2026 від Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛІНДСТРЕМ" надійшла заява про ухвалення додаткового рішення, в якій позивач просить суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю СМАЧНЕ М`ЯСНЕ судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 21 000 грн.

За приписами п. 3 ч. 1 ст. 244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Згідно з ч. 3 ст. 244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Враховуючи те, спір у даній справі було розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження, а рішення ухвалено без виклику (повідомлення) сторін, суд вважає можливим ухвалити додаткове судове рішення в тому самому порядку.

Ухвалою суду від 17.03.2026 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛІНДСТРЕМ" про ухвалення додаткового рішення прийнято до розгляду без повідомлення (виклику) учасників за наявними в матеріалах справи документами.

За викладених обставин, суд розглядає заяву про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, відповідно до статті 233 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВСТАНОВИЛА:

Відповідно до частини 1 статті 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 123 Господарського процесуального кодексу України).

Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛІНДСТРЕМ" просить розподілити понесені ним витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 21 000 грн.

В підтвердження витрат, які має сплатити позивач у зв`язку з розглядом даної справи, суду надано наступні докази: копія договору № 18/12 про надання професійної правничої допомоги від 18.12.2025; копія акта виконаних робіт від 30.01.2026; копія платіжної інструкції № 3345 від 22.12.2025; копія ордера серії АА № 1656424 від 22.12.2025; копія свідоцтва про право заняття адвокатською діяльністю серія КВ № 000896 від 16.03.20 на ім`я Ратушняк П.В.

З матеріалів справи вбачається, що 18.12.2025 між Адвокатським бюро Ратушняка Володимира "ЛІГАЛКОНСАЛТИНГ" та Товариством з обмеженою відповідальністю "ЛІНДСТРЕМ" укладено договір № 18/12 про надання професійної правничої допомоги.

Відповідно до умов пункту 1.1 договору, за цим договором повірений зобов`язується надавати клієнту професійну правничу (правову) допомогу в суді першої інстанції по спору з боржником: ТОВ «СМАЧНЕ М`ЯСНЕ» щодо стягнення заборгованості (основної суми заборгованості, штрафних санкцій, 3 % річних та інфляційних втрат), на підставі договору № 1955 від 17.07.2023.

Згідно з п.1.6 договору, повірений зобов`язаний надавати клієнту правничу допомогу, що передбачена предметом цього договору.

Надати клієнту акт приймання-передачі адвокатських послуг (п.п.1.6.1- 1.6.2 договору).

Пунктом 2.1 договору, сторони дійшли згоди встановити фіксовану вартість послуг за надання професійної правничої допомоги вказаної у п.1.1 даного договору у розмірі 21 000 грн без ПДВ.

Оплата здійснюється в строки та на підставі згідно виставленого рахунку, однак в будь-якому випадку повний розрахунок має бути здійснений до винесення рішення по справі. Вказана сума є фіксованою і не підлягає коригуванню та/або поверненню.

Договір набирає чинності з дати його підписання уповноваженими представниками сторін і діє безстроково. Договір може бути припинений будь-якою стороною достроково з попереднім повідомлення за 20 днів, або у будь-який час за згодою сторін (пункт 3.1 договору).

Згідно з актом виконаних робіт від 30.01.2026, повіреним виконані роботи, згідно договору № 18/12 про надання професійної правничої допомоги від 18.12.2025 щодо надання клієнту професійної правничої (правової) допомоги в суді першої інстанції у справі по справі № 904/7272/25 по спору з боржником ТОВ «СМАЧНЕ М`ЯСНЕ» щодо стягнення заборгованості (основної суми заборгованості, штрафних санкцій, 3 % річних та інфляційних втрат), на підставі договору № 1955 від 17.07.2023, в тому числі:

- підготовка позовної заяви;

- підготовка розрахунку штрафних санкцій, річних та інфляційних втрат;

підготовка додатків до позовної заяви;

- підписання та подання позовної заяви до суду, в тому числі через підсистему «Електронний суд»;

- вивчення матеріалів справи;

- судове представництво в суді першої інстанції (при розгляді справи у спрощеному позовному провадженні).

Загальна вартість робіт, з урахуванням витрат, становить 21 000 грн без ПДВ.

Позивачками долучено докази оплати наданих адвокатом послуг за договором № 18/12 про надання професійної правничої допомоги від 18.12.2025, а саме копію платіжної інструкції № 3345 від 22.12.2025.

За приписами пункту 3 частини першої статті 244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Згідно з положеннями статті 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу.

Для надання професійної правничої допомоги в Україні діє адвокатура (ст. 1312 Конституції України).

Статтею 16 ГПК України передбачено право учасників справи користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

За пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" (далі Закон №5076-VI) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону №5076-VI).

Адвокатський гонорар може існувати у двох формах фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплати гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката у залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв (постанова Верховного Суду від 07.09.2020 у справі №910/4201/19).

Загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі, впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

В ході розгляду справи відповідачем надано заперечення щодо заяви позивача про розподілу судових витрат. Згідно з якими відповідач вказує на те, що послуги з підготовки розрахунку штрафних санкцій, річних та інфляційних втрат, а також підготовки додатків до позовної заяви, входять до послуг з підготовки позовної заяви, а отже не можуть вважатись окремими правничими послугами. Підписання та подання позовної заяви до суду, в тому числі через підсистему «Електронний суд» не є наданням правничої (адвокатської) послуги, а відноситься до технічних (організаційних) дій. Судове представництво в суді першої інстанції (при розгляді справи у спрощеному позовному провадженні) обмежилось подачею позивачем позовної заяви.

Приймаючи рішення щодо розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу, суд враховує позицію Об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду, наведену у постанові від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 та позицію Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у постанові від 12.01.2023 у cправі № 908/2702/21, відповідно до яких під час вирішення питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу суд може з власної ініціативи застосовувати критерії, що визначені у частинах п`ятій-сьомій статті 129 ГПК України і не розподіляти такі витрати повністю або частково та покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Господарський суд надав оцінку наданим позивачу послугам професійної правової допомоги та дійшов таких висновків.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 12.01.2023 у справі № 910/8342/21, визначивши розмір судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами, суд здійснює розподіл таких витрат.

Загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині четвертій статті 129 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якої інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Відповідно до частини 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Частиною 3 статті 126 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Вирішуючи питання про розподіл витрат, пов`язаних з наданням правничої допомоги адвокатом, суд враховує, що розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Суд не має право втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.

Водночас, для включення всієї суми гонорару та фактичних витрат у відшкодування за рахунок відповідача має бути встановлено, що такі витрати позивача були необхідними, а розмір є розумний, виправданий, що передбачено у статті 126 Господарського процесуального кодексу України та у статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність". Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Суд зазначає, що заявлений до стягнення розмір витрат на оплату послуг адвоката не є співрозмірним зі складністю справи та обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, тому стягнення адвокатських витрат у зазначеній позивачем сумі не відповідає критеріям розумності, співрозмірності та справедливості.

На думку суду, є завищеною вартість послуги, зокрема, суд вважає, що надані позивачем послуги з підготовки та подання позовної заяви, включають в себе, в тому числі, послуги: підготовка розрахунку штрафних санкцій, річних та інфляційних втрат; підготовка додатків до позовної заяви; підписання та подання позовної заяви до суду, в тому числі через підсистему «Електронний суд»; вивчення матеріалів справи.

Суд зазначає, вказана категорія справи, не потребувала вивчення судової практики тощо.

Враховуючи те, що розгляд справи здійснювався у спрощеному провадження, участь представника позивача в судових засіданнях не потребувалась.

Тому, написання позовної заяви не потребувало від адвоката значних зусиль, оскільки спір є малозначним. Дії щодо збирання доказів та вивчення судової практики адвокатом не вчинялись, оскільки в позивача наявні всі необхідні документи, що стосуються договору.

Додатково судом враховано правовий висновок, викладений в постанові Верховного Суду від 24.01.2022 у справі № 911/2737/17, згідно з яким стягнення витрат на професійну правничу допомогу з боржника не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу.

Крім цього, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у постанові від 12.01.2023 у справі № 908/2702/21 здійснивши правовий аналіз норм статей 126, 129 ГПК України, дійшов висновку, що під час вирішення питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу, суд:

1) має право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, керуючись критеріями, які визначені у частині четвертій статті 126 ГПК України (а саме співмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката зі складністю справи, часом, обсягом наданих адвокатом послуг, ціною позову та (або) значенням справи для сторони), але лише за клопотанням іншої сторони;

2) з власної ініціативи, не розподіляти такі витрати повністю або частково та покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення, керуючись критеріями, що визначені частинами п`ятою - сьомою, дев`ятою статті 129 ГПК України (а саме пов`язаність витрат з розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність розміру витрат до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінка сторони під час розгляду справи щодо затягування розгляду справ; дії сторін щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом; істотне перевищення або заявлення неспівмірно нижчої суми судових витрат, порівняно із попереднім (орієнтовним) розрахунком; зловживання процесуальними правами).

Тобто критерії, визначені частиною четвертою статті 126 ГПК України, враховуються за клопотанням заінтересованої сторони для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою наступного розподілу між сторонами за правилами частини четвертої статті 129 цього Кодексу. Водночас критерії, визначені частиною п`ятою статті 129 Господарського процесуального кодексу України, враховуються для здійснення безпосередньо розподілу всіх судових витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Отже, Верховний Суд висновує, що під час вирішення питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу суд може з власної ініціативи застосовувати критерії, що визначені у частинах п`ятій-сьомій статті 129 ГПК України.

Приймаючи рішення щодо розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу, суд враховує позицію Об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду, наведену у постанові від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 та позицію Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у постанові від 12.01.2023 у cправі № 908/2702/21, відповідно до яких під час вирішення питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу суд може з власної ініціативи застосовувати критерії, що визначені у частинах п`ятій-сьомій статті 129 ГПК України і не розподіляти такі витрати повністю або частково та покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

З огляду на наявність обґрунтованих заперечень відповідач щодо розподілу судових витрат та специфіку справи, обсяг, вид та зміст наданих послуг, суд, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенства права, з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини та Верховного Суду, дійшов висновку, що розмір витрат на професійну правничу допомогу у справі № 904/7272/25 є завищеним, а, отже, не вбачається розумна необхідність понесення Товариством з обмеженою відповідальністю "ЛІНДСТРЕМ" судових витрат у заявленому до відшкодування розмірі на суму 21 000 грн, тому обґрунтованими визнаються судом витрати в розмірі 10 000 грн, які і покладаються на Товариство з обмеженою відповідальністю СМАЧНЕ М`ЯСНЕ. Решту витрат на правничу допомогу у розмірі 11 000 грн суд розподіляє та покладає на Товариство з обмеженою відповідальністю "ЛІНДСТРЕМ".

Керуючись статтями 11, 15, 73-79, 123, 126, 129, 234, 235, 244 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛІНДСТРЕМ" про розподіл судових витрат задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю СМАЧНЕ М`ЯСНЕ (49001, м. Дніпро, вул. Троїцька, буд. 15/3, каб. 1, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальність "ЛІНДСТРЕМ" (02094, м. Київ, вул. Віскозна, буд. 8, ) витрати на професійну правничу допомогу в суді у розмірі 10 000 грн.

Наказ видати після набрання додатковим рішенням законної сили.

В іншій частині відмовити.

Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення двадцятиденного строку з дня складання повного судового рішення і може бути оскарженим протягом цього строку до Центрального апеляційного господарського суду в порядку ст.ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя В.І. Ярошенко