ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" березня 2026 р. м. Рівне Справа № 918/225/26

Господарський суд Рівненської області у складі судді О. Андрійчук, за участю секретаря судового засідання О. Гуменюк, розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом Фізичної особи - підприємця Ткачука Ігоря Олександровича

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Вуден Вест"

про стягнення 65 760,93 грн,

за участю представників сторін:

від позивача: не з`явився,

від відповідача: не з`явився,

УСТАНОВИВ:

У лютому 2026 року Фізична особа - підприємець Ткачук Ігор Олександрович (позивач) звернулася до Господарського суду Рівненської області із позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Вуден Вест" (відповідач) про стягнення 65 760,93 грн за договором- заявкою на перевезення вантажу автомобільним транспортом від 12.09.2025.

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

Згідно із позовною заявою, 12.09.2025 між позивачем (перевізник) та відповідачем (експедитор) укладений договір-заявка на перевезення вантажу автомобільним транспортом, за умовами якого позивач зобов`язався надати відповідачу послуги з перевезення вантажу автомобільним транспортом, а відповідач - їх оплатити. На виконання умов зазначеного договору - заявки позивачем надано відповідачу відповідні послуги на загальну суму 63 325,34 грн. Проте, відповідач не розрахувався за надані послуги, відтак за ним рахується заборгованість на вказану суму, яку позивач просить стягнути у судовому порядку. Крім цього, позивач просить суд стягнути 50 євро простою в Україні.

У матеріально-правове обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на статті 11, 205, 509, 525 - 526, 612, 629, 901, 908 - 909 ЦК України.

Відповідач відзиву у строки і порядку, визначені ГПК України та ухвалою суду від 25.02.2026, не надав, а відтак розгляд справи здійснюється за наявними матеріалами.

Процесуальні рішення, заяви і клопотання сторін, результат їх розгляду.

Ухвалою суду від 25.02.2026 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження, судове засідання призначено на 30.03.2026.

23.03.2026 від представника позивача надійшла заява про проведення судового засідання у цій справі в режимі відеоконференці поза межами приміщення суду, яка задоволена ухвалою суду від 25.03.2026.

30.032026 від представника позивача надійшла заява про проведення судового засідання без його участі.

Інших заяв і клопотань від сторін не надходило.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності та взаємозв`язку, оцінивши надані докази, заслухавши пояснення присутніх представників сторін, суд установив таке.

Фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин.

12.09.2025 між позивачем та відповідачем укладено договір - заявку б/н на перевезення вантажу автомобільним транспортом, погоджений сторонами, яким обумовлено маршрут: Естонія - Україна, найменування та вагу вантажу - дошка, 22,5 тонн, дату і адресу навантаження - 17.09.2025, с. Карпилівка Рівненська область, адресу розвантаження вантажу - м. Тарту, Естонська Республіка, вартість послуг та строки оплати - 1 300 євро за курсом НБУ на день розвантаження автомобіля, строк та порядок оплати: 10 днів після надання перевізником оригіналів документів (рахунок, акт, заявка, договір, CMR). Крім того, у заявці - договорі зазначено, що простій на завантаженні/розмитненні - 48 годин (50 євро Україна) та 100 євро Європа.

Договір - заявку підписано та скріплено печатками обох сторін.

На виконання умов договору-заявки перевізником здійснено автомобільне перевезення вантажу за маршрутом с. Карпилівка Рівненська область (Україна) - м. Тарту (Естонська Республіка), що підтверджується коносаментом у вигляді міжнародної товаротранспортної накладної CMR від 19.09.2025. Митне оформлення здійснювалось у м. Сарни Рівненської області.

Позивач здійснив обумовлені перевезення вчасно та без зауважень, що підтверджується підписом уповноваженої особи вантажоодержувача 26.09.2025 в графі 24 CMR від 19.09.2025, а також актом надання послуг № 229 від 26.09.2025.

Перевезення здійснювалось транспортним засобом Volvo з державним номерним знаком НОМЕР_1 та напівпричипом з державним номером АС7021XF, водієм ОСОБА_1 .

Вартість перевезення згідно з умовами договору-заявки становить 1 300,00 євро. Кошти сплачуються безготівково, у гривнях за курсом НБУ, встановленим на дату розвантаження, протягом 10 днів з моменту отримання оригіналів документів (згідно з переліком).

Вартість перевезення за договором - заявкою станом на дату розвантаження - 26.09.2025 становила 1 300,00 євро, що еквівалентно 63 325,34 грн (48,7118 грн/1 євро).

Всі зобов`язання, передбачені договором - заявкою, перевізник виконав у повному обсязі, зауважень та претензій з боку замовника не було.

Оплата мала бути здійснена відповідачем протягом 10 днів після надання позивачем оригіналів документів (CMR, рахунок, акт виконаних робіт).

10.10.2025 позивач направив відповідачу поштовим перевізником ТОВ "НОВА ПОШТА" документи, на підставі яких відповідач повинен був здійснити розрахунок за надані послуги, про що свідчить експрес-накладна Нової пошти від 10.10.2025 № 0286 та відстеження по сайту Нової пошти.

За інформацією із мережі Інтернет з сайту ТОВ "НОВА ПОШТА" вказане поштове відправлення 11.10.2025 вручене відповідачу, відтак кінцевою датою розрахунку є дата 21.10.2025, проте перевезення в обумовлені строки оплачене не було.

15.01.2026 позивач направив на адресу відповідача претензію з вимогою оплатити борг, яку відповідач отримав 19.01.2026, проте залишив без відповіді та задоволення.

У зв`язку з відсутністю оплати боргу з боку відповідача позивач звернувся до суду з позовом про стягнення 65 760,93 грн (вартість перевезення - 1300 євро та 50 євро - за день простою в Україні) заборгованості за надані послуги з перевезення вантажу у міжнародному сполученні.

З урахуванням викладеного судом установлено, що між сторонами виникли правовідносини, пов`язані з перевезенням вантажу у міжнародному сполученні та його оплатою, регулювання яких здійснюється Конвенцією про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів, Законом України Про автомобільний транспорт та ЦК України.

Норми права, що підлягають до застосування, та мотиви їх застосування, оцінка аргументів, наведених сторонами.

Статтею 1 Закону України Про автомобільний транспорт передбачено, що перевезення вантажів автомобільним транспортом з перетином державного кордону є міжнародні перевезення вантажів.

До будь-якого договору автомобільного перевезення вантажів транспортними засобами за винагороду, коли зазначені в договорі місце прийняття вантажу для перевезення і місце, передбачене для доставки, знаходяться у двох різних країнах, з яких принаймні одна є договірною країною, незважаючи на місце проживання і громадянство сторін, застосовується Конвенція про договір міжнародного перевезення вантажів, яка підписана в м. Женеві 19.05.1956.

За приписами статті 9 Конституції України та статті 19 Закону України Про міжнародні договори України чинні міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства і застосовуються у порядку, передбаченому для норм національного законодавства. Якщо міжнародним договором України, який набрав чинності в установленому порядку, встановлено інші правила, ніж ті, що передбачені у відповідному акті законодавства України, то застосовуються правила міжнародного договору.

Законом України Про приєднання України до Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів (далі - Конвенція) закріплено, що Україна приєдналася до зазначеної Конвенції, яка набрала чинності для України 17.05.2007.

Відповідно до статті 1 Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів від 19.05.1956 Конвенція застосовується до будь-якого договору автомобільного перевезення вантажів транспортними засобами за винагороду, коли зазначені в договорі місце прийняття вантажу для перевезення і місце, передбачене для доставки, знаходяться у двох різних країнах, з яких принаймні одна є договірною країною, незважаючи на місце проживання і громадянство сторін.

У статті 4 Конвенції встановлено, що договір перевезення підтверджується складанням вантажної накладної. Відсутність, неправильність чи утрата вантажної накладної не впливають на існування та чинність договору перевезення, до якого й у цьому випадку застосовуються положення цієї Конвенції.

Вантажна накладна складається в трьох оригінальних примірниках, підписаних відправником і перевізником. Ці підписи можуть бути надруковані чи замінені печатками відправника і перевізника, якщо це допускається законодавством країни, в якій складена вантажна накладна. Перший примірник передається відправнику, другий супроводжує вантаж, а третій залишається у перевізника (частина перша статті 5 Конвенції).

Вимоги до вантажної накладної встановлені у статті 6 Конвенції.

У силу вимог частини першої статті 9 Конвенції вантажна накладна є первинним доказом укладання договору перевезення, умов цього договору і прийняття вантажу перевізником.

За статтею 908 ЦК України перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення. Загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

За договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами) (частини перша - третя статті 909 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 929 ЦК України за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов`язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов`язаних з перевезенням вантажу. Договором транспортного експедирування може бути встановлено обов`язок експедитора організувати перевезення вантажу транспортом і за маршрутом, вибраним експедитором або клієнтом, зобов`язання експедитора укласти від свого імені або від імені клієнта договір перевезення вантажу, забезпечити відправку і одержання вантажу, а також інші зобов`язання, пов`язані з перевезенням.

Статтею 1 Закону України "Про транспортно-експедиторську діяльність" встановлено, що транспортно-експедиторська діяльність - це підприємницька діяльність із надання транспортно-експедиторських послуг з організації та забезпечення перевезень експортних, імпортних, транзитних або інших вантажів. Транспортно-експедиторська послуга - це робота, що безпосередньо пов`язана з організацією та забезпеченням перевезень експортного, імпортного, транзитного або іншого вантажу за договором транспортного експедирування.

Згідно зі статтею 9 Закону України "Про транспортно-експедиторську діяльність" за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов`язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов`язаних з перевезенням вантажу. Платою експедитору вважаються кошти, сплачені клієнтом експедитору за належне виконання договору транспортного експедирування.

Відповідно до частини першої статті 903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

За частиною другою статті 530 ЦК України якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У силу вимог частини першої статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Судом із фактичних обставин справи встановлено: надання позивачем послуг з перевезення вантажу у міжнародному сполученні автомобільним транспортом на підставі письмового договору - заявки, СМR, настання строків оплати, відсутність доказів оплати боргу з боку відповідача, відтак заборгованість за надані послуги в розмірі 63 325,34 грн 63 325,34 грн (48,7118 грн/1 євро на день розвантаження, 48,7118 грн х 1 300,00 євро) є обгрунтованою, а позовна вимога в цій частині є такою, що підлягає до задоволення.

Щодо стягнення 50 євро за простій, то позивачем належних та допустимих доказів на підтвердження існування 48 - ми годинного простою автомобільного транспорту позивача на завантаженні/розмитненні на території України суду не надано, а відтак позовна вимога в цій частині задоволенню не підлягає.

Висновки суду за результатами вирішення спору.

За результатами з`ясування обставин, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні, і з наданням оцінки всім аргументам учасників справи у їх сукупності та взаємозв`язку, як це передбачено вимогами статтей 75-79, 86 ГПК України, суд дійшов висновку про порушення майнових прав позивача, а отже, про наявність підстав для часткового задоволення позову та про стягнення з відповідача на користь позивача 63 325,34 грн.

Розподіл судових витрат.

Згідно з частиною першою статті 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи (частина перша статті 124 ГПК України).

У позовній заяві позивачем зазначено попередній розрахунок судових витрат, що складаються із судового збору в розмірі 2 662,40 грн. При цьому, як установлено судом, позивачем позовну заяву з доданими документами подано в електронній формі.

За правилами частини третьої статті 4 Закону України "Про судовий збір" при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Отже, розмір судового збору, який повинен був сплатити позивач за подання позовної заяви, становить 3 328,00 грн, а з урахуванням понижуючого коефіцієнту 2 662,40 грн.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Зважаючи, що позов задоволено частково, відтак судовий збір в розмірі 2 563,90 грн покладається на відповідача, решта - на позивача.

Керуючись статтями 73, 74, 76-79, 86, 91, 123, 126, 129, 233, 238, 240, 241 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Фізичної особи - підприємця Ткачука Ігоря Олександровича до Товариства з обмеженою відповідальністю "Вуден Вест" про стягнення 65 760,93 грн задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Вуден Вест" (35331, Рівненська область, Рівненський район, с. Городок, вул. Садова, буд. 5, ідентифікаційний код 43658730) на користь Фізичної особи - підприємця Ткачука Ігоря Олександровича ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) 63 325,34 грн.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Вуден Вест" (35331, Рівненська область, Рівненський район, с. Городок, вул. Садова, буд. 5, ідентифікаційний код 43658730) на користь Фізичної особи - підприємця Ткачука Ігоря Олександровича ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) 2 563,90 грн судового збору.

Позивач: Фізична особа - підприємець Ткачук Ігор Олександрович ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ).

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Вуден Вест" (35331, Рівненська область, Рівненський район, с. Городок, вул. Садова, буд. 5, ідентифікаційний код 43658730).

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (частини перша, друга статті 241 ГПК України).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення суду або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (частина перша статті 256 ГПК України).

Інформацію у справі, що розглядається, можна отримати на сторінці суду на офіційному вебпорталі судової влади України в мережі Інтернет за вебадресою: http://rv.arbitr.gov.ua/sud5019/.

Повне судове рішення складене та підписане 30.03.2026.

Суддя О.Андрійчук