ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" квітня 2026 р.м. ХарківСправа № 922/224/26

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Мужичук Ю.Ю.

за участі секретаря судового засідання Крамарової Н.В.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково виробнича фірма "Технології Енергозбереження"
до Приватного підприємства "Будівельно-проектна компанія "Форсайт"
про стягнення коштів
за участю представників:

позивача: адвокат Маленко Ю.А.

відповідача: не з"явився

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Науково виробнича фірма "Технології Енергозбереження" звернулось до Господарського суду Харківської області з позовною заявою до Приватного підприємства "Будівельно-проектна компанія "Форсайт" про стягнення 2 127 774,02 грн, з яких: заборгованість 1 587 000 грн та пеня 540 774,02 грн.

Позов обґрунтовано тим, що в межах укладеного між сторонами Договору поставки №26/11-24 від 26.11.2024р відповідачу за видатковою накладною №678 від 26.11.2024р. був поставлений товар на загальну суму 1 587 000,00 грн, за який останній так і не розрахувався, у зв`язку із чим на підставі п.7.3. Договору нараховано пеню у розмірі 540 774,02 грн.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 02.02.2026 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи постановлено здійснювати за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання на 04.03.2026 о 12:00.

Протокольною ухвалою від 04.03.2026 відкладено підготовче засідання на 18.03.2026 о 13:30.

Протокольною ухвалою від 18.03.2026 на підставі статті 182 та 185 ГПК України закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті на 01.04.2026 об 11:30.

Представник позивача у судовому засіданні 01.04.2026 позов підтримав у повному обсязі, наполягав на його задоволенні.

Відповідач відзив на позов не надав, правом на участь свого представника у судовому засіданні 01.04.2026 не скористався. Про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином. Процесуальні документи в порядку ч. 2-4 ст.120та ч. 5 ст.242 ГПК України направлялись відповідачу в електронному вигляді до його зареєстрованого Електронного кабінету в підсистемі «Електронний Суд» ЄСІТС.

Відповідно до ч. 1ст. 202 ГПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Відповідно до ч. 4ст. 11 ГПК України, суд застосовує при розгляді справКонвенцію про захист прав людини і основоположних свобод1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Зокрема, у справі Осіпов проти України, суд нагадав, що стаття 6 Конвенції гарантує не право бути особисто присутнім у судовому засіданні під час розгляду цивільної справи, а більш загальне право ефективно представляти свою справу в суді та на рівність у користуванні правами з протилежною стороною, передбаченими принципом рівності сторін. Суд повинен лише встановити, чи було надано заявнику, стороні цивільного провадження, розумну можливість ознайомитися з наданими іншою стороною зауваженнями або доказами та прокоментувати їх, а також представити свою справу в умовах, що не ставлять його в явно гірше становище vis-а-vis його опонента (там само). З точки зору Конвенції заявник не має доводити, що його відсутність у судовому засіданні справді підірвала справедливість провадження або вплинула на його результат, оскільки така вимога позбавила б змісту гарантії статті 6 Конвенції.

В ході розгляду справи судом, відповідно до п. 4 ч. 5ст. 13 ГПК України, створено учасникам справи умови для реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом у межах строків, встановлених ГПК України.

З`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

26.11.2024 між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «НАУКОВО ВИРОБНИЧА ФІРМА «ТЕХНОЛОГІЇ ЕНЕРГОЗБЕРЕЖЕННЯ» (надалі Позивач, Постачальник) та ПРИВАТНИМ ПІДПРИЄМСТВОМ «БУДІВЕЛЬНО-ПРОЕКТНА КОМПАНІЯ «ФОРСАЙТ» (надалі Відповідач, Покупець) було укладено договір поставки №26/11-24 за умовами якого Постачальник зобов`язався передати у визначений термін у власність Покупцеві товар, а Покупець зобов`язався прийняти товар та оплатити його. (п.1.1 Договору).

Відповідно до п. 1.2. Договору найменування, номенклатура, вартість, кількість Товару вказуються Сторонами в Специфікації на Товар (Додаток 1), яка є невід`ємною частиною цього договору.

Згідно п. 1.2. Договору найменування, номенклатура, вартість, кількість товару вказуються сторонами в специфікації на товар.

Покупець оплачує Товар, якщо інше не вказано у відповідній Специфікації, в наступному порядку: - 100% (сто відсотків) від вартості Товару Покупець сплачує протягом 1 (одного) банківського дня з моменту підписання Договору і отримання рахунку від Постачальника. (п.3.2 Договору).

У п.2 Специфікації №1 (Додатку 1 до Договору) сторони передбачили, що загальна вартість Товару за Специфікацією № 1 від 26.11.2024 року становить 1587 000,00 (один мільйон п`ятсот вісімдесят сім тисяч гривень 00 копійок) грн, в тому числі ПДВ 20% 264 500,00 грн.

Крім цього, п.3 Специфікації №1 визначено, що порядок оплати за Специфікацією №1 Сторонами встановлюється наступним чином: - 100% (сто відсотків) від вартості Товару Покупець сплачує протягом 1 (одного) банківського дня з моменту отримання рахунку від Постачальника.

Згідно п. 7.3. Договору у разі несвоєчасної оплати поставленого але не оплаченого Товару Покупець сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення платежу, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Позивач звернувся з цим позовом до суду, в якому зазначає про те, що останній, як Постачальник за вищевказаним договором поставив відповідачу, як Покупцю обумовлений сторонами товар за видатковою накладною № 678 від 26.11.2024р. на загальну суму 1 587 000,00 грн.

Відповідач товар від позивача отримав, втім його вартість на суму 1 587 000,00 грн. не сплатив, у зв`язку із чим, у відповідача перед позивачем утворилася заборгованість, яка за Договором поставки №26/11-24 від 26.11.2024 року складає 1 587 000,00 грн.

Позивачем 12.01.2026 на адресу відповідача направлено письмову вимогу разом з розрахунком пені, у якій останній на підставі ст. 526, 530 Цивільного Кодексу України вимагав сплатити заборгованість за договором поставки №26/11-24 від 26.11.2024 у розмірі 1 587 000,00 грн, а також нараховані штрафні санкції (пеню). Проте вказана вимога відповідачем була залишена без будь-якого реагування, поставлений товар на цей час є несплаченим.

Такі обставини, на думку позивача, свідчать про порушення його прав та охоронюваних законом інтересів і є підставою для їх захисту у судовому порядку.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

У відповідності до п. 1 ч. 2ст. 11 Цивільного кодексу України, договір є підставою виникнення цивільних прав та обов`язків. Цивільні права і обов`язки виникають як з передбачених законом договорів, так і з договорів, не передбачених законом, але таких, що йому не суперечать.

Частинами 1, 3, 5ст. 626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.

Договір, відповідно дост. 629 Цивільного кодексу України, є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст.712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу, одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. ст. 525, 526, 530 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно положень ч. 1 ст. 692 ЦК України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Пунктом 3.2 Договору сторони погодили, що покупець зобов`язаний здійснити оплату товару у розмірі 100% його вартості протягом одного банківського дня з моменту підписання Договору та отримання рахунку від постачальника.

У пункті 3 Специфікації №1 (Додатку №1 до Договору) сторони також визначили порядок оплати наступним чином: - 100% (сто відсотків) від вартості Товару Покупець сплачує протягом 1 (одного) банківського дня з моменту отримання рахунку від Постачальника.

Згідно ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Стаття 599 ЦК України вказує на те, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

В силу ч. 2 ст. 530 ЦК України якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час, крім випадків, установлених законом про банки і банківську діяльність. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Судом встановлено, що позивачем поставка товару відповідачу за Договором поставки №26/11-24 від 26.11.2024 року підтверджується наявною у матеріалах справи копією видаткової накладної №678 від 26.11.2024р., яка підписана уповноваженими представниками покупця та постачальника без будь-яких претензій та зауважень щодо кількості та якості поставленого товару. Загальна вартість поставленого товару за вказаною видатковою накладної складає 1 587 000,00 грн.

Також судом встановлено, що відповідачем разом із поставленим товаром було отримано рахунок на оплату № 670 від 26 листопада 2024 року, що підтверджується наявним у видатковій накладній посиланням на зазначений рахунок.

Отже, відповідач відповідно до п.3.2 Договору та п.3 Специфікації №1 повинен був виконати зобов`язання по оплаті товару не пізніше 27.11.2024.

Оскільки доказів оплати товару у розмір 1 587 000,00 грн. матеріали справи не містять, суд дійшов висновку, що заборгованість відповідача у розмірі 1 587 000,00 грн є обґрунтованою та підлягає стягненню.

Згідно з ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до п. 3) ч. 1 ст. 611 цього ж Кодексу у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки.

Відповідно до ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно п. 7.3. Договору у разі несвоєчасної оплати поставленого але не оплаченого Товару Покупець сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення платежу, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Як встановлено судом, позивачем нараховано до стягнення пеню у розмірі 540 774,02 грн. за період з 27.11.2024 по 12.01.2026.

Враховуючи те, що рахунок на оплату № 670 від 26 листопада 2024 року було отримано відповідачем 26.11.2024 разом із видатковою накладною № 678 від 26 листопада 2024 року, строк виконання грошового зобов`язання відповідно до пункту 3.2 Договору та пункту 3 Специфікації №1 розпочався 27.11.2024, а прострочення виконання грошового зобов`язання настало з 28.11.2024.

Таким чином, перевіривши наданий позивачем розрахунок пені, суд встановив, що останній здійснено за період з 27.11.2024 по 12.01.2026, тобто з урахуванням включення до періоду нарахування дня, у який прострочення ще не настало.

З огляду на викладене, суд вважає, що нарахування пені за 27.11.2024 є безпідставним, у зв`язку з чим правильний її розмір становить 539 646,64 грн, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Відповідно до вимог ч.1 ст.73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч.1 ст.74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до ст.76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Зі змісту ст. 77 ГПК України, вбачається, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Статтею 86 ГПК України, встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

У зв`язку з викладеним, враховуючи вищенаведені положення норм чинного законодавства України, приймаючи до уваги встановлені фактичні обставини справи, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги підлягають до задоволення частково у розмірі 1 587 000,00 грн основного боргу та пені у розмірі 539 646,64 грн.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд керується положеннями статті 129 ГПК України, та враховуючи висновки суду про часткове задоволення позову, витрати зі сплати судового збору покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 509, 525, 526, 530, 610, 612, 655, 712, 714 ЦК України, ст.ст. 12, 3, 73, 74, 76-79, 91, 129, 232, 233, 236 - 241 ГПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ПРИВАТНОГО ПІДПРИЄМСТВА «БУДІВЕЛЬНО-ПРОЕКТНА КОМПАНІЯ «ФОРСАЙТ» (61011, м. Харків, пров. Лосівський, 2-Б, кв. 1-Б; код ЄДРПОУ на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «НАУКОВО ВИРОБНИЧА ФІРМА «ТЕХНОЛОГІЇ ЕНЕРГОЗБЕРЕЖЕННЯ» (61166, м. Харків, пр. Науки, 36, к. 5, ) суму заборгованості у розмірі 1 587 000 грн, суму пені у розмірі 539 646,64 грн та витрати по сплаті судового збору 25 519,76 грн.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга відповідно до ст. 256 Господарського процесуального кодексу України на рішення суду може бути подана учасниками справи до Східного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено "06" квітня 2026 р.

СуддяЮ.Ю. Мужичук