ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

про забезпечення позову

"06" квітня 2026 р.м. Одеса Справа № 916/1272/26

Господарський суд Одеської області у складі судді Желєзної С.П., розглянувши заяву керівника Київської окружної прокуратури міста Одеса про забезпечення позову (вх. №2-642/26 від 03.04.2026), пред`явленого в інтересах держави в особі Одеської міської ради до товариства з обмеженою відповідальністю «Транском строй»,

ВСТАНОВИВ:

03.04.2026 до Господарського суду Одеської області надійшла позовна заява керівника Київської окружної прокуратури міста Одеса (далі по тексту прокурор), пред`явлена в інтересах держави в особі Одеської міської ради до товариства з обмеженою відповідальністю «Транском строй» (далі по тексту ТОВ «Транском строй») про стягнення заборгованості зі сплати пайової участі замовника для створення і розвитку інфраструктури міста у розмірі 10 118 540,88 грн, 3% річних у розмірі 976 369,90 грн, збитків від інфляції у розмірі 2 955 412,06 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані невиконанням ТОВ «Транском строй» обов`язку зі сплати пайової участі замовника у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури Одеської міської ради під час будівництва житлових будинків з вбудовано-прибудованими приміщеннями громадського призначення та підземним паркінгом (друга черга будівництва) за адресою: м. Одеса, вул. Варненська, 27-А/2, що є порушенням п. 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні» від 20.09.2019 №132-IX.

Разом з позовною заявою прокурором було подано до суду заяву (вх. №2-642/26 від 03.04.2026) про забезпечення позову, відповідно до якої прокурор просить суд:

1) накласти арешт на грошові кошти, які належать відповідачу, як в національній валюті (гривня), так і в іноземній валюті, що містяться на відкритих рахунках у банківських або інших фінансово-кредитних установах, у тому числі інших держав, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення ухвали про забезпечення позову та належать ТОВ «Транском строй» у межах суми позовних вимог на загальну суму 14 050 322,84 грн;

2) накласти арешт на нерухоме майно, яке належить ТОВ «Транском строй, у межах суми позову 14 050 322,84 гривень лише в межах різниці між сумою ціни позову та арештованих грошових коштів у разі їх недостатності.

В обґрунтування поданої заяви прокурор зазначає, що виконання судового рішення у разі задоволення позовних вимог безпосередньо буде залежати від обставин наявності у відповідача необхідної суми грошових коштів. Таким чином, як вважає прокурор, застосування обраних заходів забезпечення позову безпосередньо пов`язано із предметом спору. Одночасно прокурор посилається на систематичне ухилення ТОВ «Транском строй» від виконання своїх зобов`язань, що підтверджується фактами внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна записів про обтяження належного відповідачу на праві власності майна ухвалою Вищого антикорупційного суду, перебування майна відповідача в податковій заставі, а також наявністю невиконаного відповідачем рішення суду від 17.09.2025 у справі №916/1961/25, яке набрало законної сили 21.10.2025. Наведене у своїй сукупності згідно з позицією прокурора є підставою для задоволення позову з метою недопущення порушення права Одеської територіальної громади міста Одеси в особі Одеської міської ради на виконання судового рішення у випадку задоволення позовних вимог.

Розглянувши заяву прокурора про забезпечення позову, господарський суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ст. ст. 136, 137 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду. Позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача з метою реалізації в майбутньому судових рішень і задоволених вимог позивача. Метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача чи інших учасників справи для того, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь особи, яка звернулась з позовом, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Згідно зі ст. 140 ГПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи. Залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову.

Об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у постанові від 17.01.2025 у справі № 903/497/24, здійснивши системне тлумачення статей 136, 137, 138, 145 ГПК України, дійшла висновку, що: законодавець передбачив відповідний процесуальний порядок розгляду заяви про забезпечення позову та вирішення питання про відкриття провадження у справі за поданою позовною заявою у разі подання їх одночасно до суду; для розгляду заяви про забезпечення позову та вирішення питання про відкриття провадження у справі встановлені різні процесуальні строки: два та п`ять днів, відповідно; першочерговим при надходженні на розгляд суду заяви про забезпечення позову є надання оцінки щодо порядку звернення з нею до суду, за умови дотримання якого здійснюється її розгляд по суті; у випадку одночасного подання позовної заяви та заяви про забезпечення позову розгляд заяви про забезпечення позову не залежить від вирішення питання про відкриття провадження у справі, у разі повернення позовної заяви, відмови у відкритті провадження у справі передбачений процесуальний механізм скасування заходів забезпечення позову.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання (постанова Великої Палати Верховного Суду від 15.09.2020р. у справі №753/22860/17).

Отже, умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, що має бути підтверджено доказами щодо наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Під час вирішення питання щодо забезпечення позову обґрунтованість позову не досліджується, оскільки питання щодо обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті та не вирішується ним під час розгляду клопотання про забезпечення позову.

Адекватність (співмірність) заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Обранням належного, відповідно до предмета спору, заходу забезпечення позову дотримується принцип співвіднесення виду заходу забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами, чим врешті досягаються: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову та як наслідок ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників провадження у справі або осіб, що не є учасниками цього судового процесу.

Під час вирішення питання про вжиття заходів забезпечення позову необхідно враховувати, що такими заходами не повинні порушуватися права осіб, які не є учасниками судового процесу, застосовуватися обмеження, не пов`язані з предметом спору.

Предметом заявленого прокурором позову в інтересах держави в особі Одеської міської ради є вимога до ТОВ «Транском строй» про стягнення грошових коштів у розмірі 14 050 322,84 грн.

Враховуючи звернення прокурора до суду з позовними вимогами про стягнення коштів у загальному розмірі 14 050 322,84 грн, суд доходить висновку, що у випадку задоволення заявлених вимог виконання судового рішення буде здійснюватися, в першу чергу, за рахунок грошових коштів, які знаходяться на рахунках відповідача, відкритих у будь-яких банківських установах, процедура стягнення яких є менш довготривалою, ніж примусове виконання рішення у вигляді звернення стягнення на нерухоме майно.

Об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у постанові від 03.03.2023 у справі №905/448/22 звернула увагу на те, що у випадку подання позову про стягнення грошових коштів можливість відповідача в будь-який момент як розпорядитися коштами, які знаходяться на його рахунках, так і відчужити майно, яке знаходиться у його власності, є беззаперечною, що в майбутньому утруднить виконання судового рішення, якщо таке буде ухвалене на користь позивача. За таких умов вимога надання доказів щодо очевидних речей (доведення нічим не обмеженого права відповідача в будь-який момент розпорядитися своїм майном) свідчить про застосування судом завищеного або навіть заздалегідь недосяжного стандарту доказування, що порушує баланс інтересів сторін.

Верховним Судом у постанові від 04.12.2025 у справі № 916/3385/25 було вказано, що висновок об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у справі №905/448/22 свідчить, що вимога про надання доказів витрачання відповідачем коштів не може розглядатися як єдина підстава для застосування заходів забезпечення позову, однак не виключає зобов`язання заявника щодо доведення необхідності такого забезпечення шляхом подання доказів підтверджуючих підставність заявлених вимог та ризик утруднення чи унеможливлення виконання у майбутньому відповідного судового рішення.

Верховний Суд у постанові від 18.06.2025 у справі №918/73/25 зазначив те, що наведений об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду підхід передбачає необхідність доказування наявності обґрунтованої необхідності у застосуванні заходів забезпечення позову шляхом подання доказів до суду щодо наявності фактичних обставин, з якими закон пов`язує застосування такого заходу забезпечення позову, обґрунтування позивачем відомих останньому обставин або тих обставин, про які він об`єктивно може дізнатися, які б свідчили про утруднення чи унеможливлення виконання судового рішення у разі задоволення позову. Крім того, наведений зміст вказаної постанови об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду засвідчує, що у ній взагалі відсутні правові висновки про те, що у питанні застосування заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно та/або грошові кошти, що знаходяться на рахунках відповідача/зацікавленої особи, позивач (заявник) звільняється від доказування наявності обґрунтованої необхідності у застосуванні заходів забезпечення позову шляхом подання доказів до суду щодо наявності фактичних обставин, з якими закон пов`язує застосування такого заходу забезпечення позову (з таких мотивів виходила об`єднана палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, повертаючи справу №917/1610/23 відповідній колегії Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду для розгляду ухвалою від 01.03.2025).

Водночас господарський суд зазначає, що наявність у ТОВ «Транском строй» можливості в будь-який момент розпорядитися грошовими коштами, які знаходяться на його рахунках, є очевидною та не потребує доведення. Проте лише наявність такої можливості не може бути безумовною та єдиною підставою для накладення арешту на грошові кошти відповідача, що, в тому числі, підтверджується висновками Верховного Суду від 04.12.2025 у справі № 916/3385/25.

У ч. 1 ст. 74 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи. Важливим елементом змагальності процесу є стандарти доказування - спеціальні правила, якими суд має керуватися при вирішення справи. Ці правила дозволяють оцінити, наскільки вдало сторони виконали вимоги щодо тягаря доказування і наскільки вони змогли переконати суд у своїй позиції, що робить оцінку доказів більш алгоритмізованою та обґрунтованою (постанова Верховного Суду від 22 квітня 2021 року у справі № 904/1017/20).

Господарським судом на підставі відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань встановлено, що ТОВ «Транском строй» здійснює господарську діяльність з 2012 року; основним видом діяльності відповідача є будівництво житлових і нежитлових будівель; розмір статутного капіталу відповідача складає 36 001 100,00 грн.

Відповідно до інформаційних довідок з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна №471431957 від 06.04.2026, №471430081 від 06.04.2026 відповідачу на праві власності належать чотири об`єкти нерухомого майна у м. Одеса.

Проте на належне відповідачу майно було накладено обтяження згідно з ухвалою Вищого антикорупційного суду від 22.02.2022 у справі №991/1121/22; внесено у 2024 році запис про перебування майна відповідача в податковій заставі. Крім того, державними виконавцями до державного реєстру було внесено записи про накладення арешту на все нерухоме майно відповідача у межах виконавчих проваджень №75545685, №75122830, №80669930.

Крім того, судом було встановлено обставину наявності судового рішення від 17.09.2025 у справі №916/1961/25, яке набрало законної сили 21.10.2025, про стягнення з ТОВ «Транском строй» на користь Одеської міської рали грошових коштів у загальному розмірі 15 783 505,27 грн, докази виконання якого до заяви про забезпечення позову надані не були.

Враховуючи викладене вище господарський суд доходить висновку, що наявність у ТОВ «Транском строй» невиконаних зобов`язань як за судовим рішенням, так і перед державним бюджетом, свідчить про доведеність прокурором наявності достатньо обґрунтованого припущення, що невжиття заходів забезпечення позову матиме наслідком неможливість виконання судового рішення у випадку задоволення заявлених позовних вимог.

Можливість накладення арешту на майно, не обмежуючись грошовими коштами відповідача, в порядку забезпечення позову у спорі про стягнення грошових коштів є для позивача додатковою гарантією того, що рішення суду у разі задоволення позову буде реально виконане та позивач отримає задоволення своїх вимог. Крім того, у разі задоволення позову у справі про стягнення грошових коштів боржник матиме безумовну можливість розрахуватись із позивачем за умови наявності у нього грошових коштів у необхідних для цього розмірах, без застосування процедури звернення стягнення на майно боржника. Така позиція викладена Верховним Судом у постанові від 07.11.2024 у справі №915/538/24

Крім того, висновки про можливість накладення арешту на нерухоме майно у справах, де предметом спору є стягнення грошових коштів, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 у справі № 381/4019/18.

З викладених обставин господарський суд, враховуючи наявність у ТОВ «Транском строй» невиконаних зобов`язань, відсутність доказів достатності у відповідача грошових коштів для виконання судового рішення у випадку задоволення позову, доходить висновку про наявність передбачених законом підстав для задоволення заяви прокурора шляхом накладення арешту на майно та кошти відповідача у межах ціни позову у розмірі 14 050 322,84 грн.

Обраний прокурором вид забезпечення позову у вигляді накладення арешту не належне відповідачу майно не призведе до невиправданого обмеження майнових прав ТОВ «Транском строй», оскільки арештоване майно фактично перебуватиме у володінні власника, обмежується лише можливість розпоряджатися ним. Подібні висновки викладені у постанові Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.03.2023 у справі № 905/448/22 та постановах Верховного Суду від 28.07.2023 у справі № 903/965/22, від 07.04.2023 у справі № 910/8671/22.

Господарський суд з метою недопущення порушення прав осіб, які не виступають учасниками даного судового процесу, вважає за необхідне вказати, що арешт накладається лише на майно, яке перебуває у власності ТОВ «Транском строй».

Положеннями ч. 6 ст. 140 ГПК України визначено, що про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 141 ГПК України суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення). Зустрічне забезпечення, як правило, здійснюється шляхом внесення на депозитний рахунок суду грошових коштів в розмірі, визначеному судом. Якщо позивач з поважних причин не має можливості внести відповідну суму, зустрічне забезпечення також може бути здійснене шляхом: 1) надання гарантії банку, поруки або іншого фінансового забезпечення на визначену судом суму та від погодженої судом особи, щодо фінансової спроможності якої суд не має сумнівів; 2) вчинення інших визначених судом дій для усунення потенційних збитків та інших ризиків відповідача, пов`язаних із забезпеченням позову.

Враховуючи обрання прокурором такого виду заходу забезпечення позову як накладення арешту на кошти та майно відповідача, господарський суд, за результатами надання оцінки доказам, доданим до заяви про вжиття заходів забезпечення позову, дійшов висновку про відсутність правових підстав для вжиття заходів зустрічного забезпечення.

Керуючись ст. ст. 136, 137, 140, 141, 234 Господарського процесуального кодексу України , суд, -

У Х В А Л И В :

1. Заяву керівника Київської окружної прокуратури міста Одеса про забезпечення позову про вжиття заходів забезпечення позову - задовольнити.

2. Накласти арешт на грошові кошти, які належать товариству з обмеженою відповідальністю «Транском строй» /65012, Одеська область, м. Одеса, вул. Одеська область, м. Одеса, вул. Вадима Корженка, 25; ідентифікаційний код 38294900/, як в національній валюті (гривня), так і в іноземній валюті, що містяться на відкритих рахунках у банківських або інших фінансово-кредитних установах, у тому числі інших держав, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення ухвали про забезпечення позову та належать товариству з обмеженою відповідальністю «Транском строй», у межах суми позовних вимог на загальну суму 14 050 322,84 грн /чотирнадцять мільйонів п`ятдесят тисяч триста двадцять дві грн 84 коп./.

3. Накласти арешт на нерухоме майно, власником якого є товариство з обмеженою відповідальністю «Транском строй» /65012, Одеська область, м. Одеса, вул. Одеська область, м. Одеса, вул. Вадима Корженка, 25; ідентифікаційний код 38294900/ у межах суми позову 14 050 322,84 грн /чотирнадцять мільйонів п`ятдесят тисяч триста двадцять дві грн 84 коп./ лише в межах різниці між сумою ціни позову та арештованих грошових коштів у разі їх недостатності.

Стягувачами за ухвалою є Київська окружна прокуратура міста Одеса /65059, Одеська область, м. Одеса, вул. Краснова, 10; ідентифікаційний код 03528552/ та Одеська міська рада /65026, Одеська область, м. Одеса, пл. Біржова, 1; ідентифікаційний код 26597691/.

Боржником за ухвалою є товариство з обмеженою відповідальністю «Транском строй» /65012, Одеська область, м. Одеса, вул. Одеська область, м. Одеса, вул. Вадима Корженка, 25; ідентифікаційний код 38294900/.

Ухвала набрала законної сили 06.04.2026 та підлягає негайному виконанню.

Ухвала дійсна для пред`явлення у строк, передбачений ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції згідно із Законом №1404-VІІІ від 02.06.2016).

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня її підписання.

Суддя Желєзна Світлана Петрівна