ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"18" березня 2026 р. Cправа № 902/1732/25

Господарський суд Вінницької області у складі судді Маслія І.В., при секретарі судового засідання Андрущенко Г.В.,

за участю представників

позивача - Сіріньок Оксана Миколаївна (поза межами суду )

відповідач - не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду матеріали справи

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "ГРУПА АГРОПРОДІНВЕСТ" (вул. Електриків, буд. 29-А, каб. 309, м. Київ, 04176)

до: Фізичної особи-підприємця Чубатюка Романа Захаровича ( АДРЕСА_1 )

про стягнення 580 664,25 грн

В С Т А Н О В И В :

До Господарського суду Вінницької області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "ГРУПА АГРОПРОДІНВЕСТ" до Фізичної особи-підприємця Чубатюка Романа Захаровича про стягнення 580 664,25 грн.

Ухвалою суду від 22.12.2026 відкрито провадження у справі №902/1732/25 за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання на 19.01.2026.

13.01.2026 до суд від представника позивача надійшло клопотання (б/н від 13.01.2026) про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції.

14.02.2026 від представника позивача до суду надійшло клопотання (б/н від 13.01.2026) про долучення до матеріалів справи доказів.

Ухвалою суду від 15.01.2026 забезпечено участь представника позивача Сіріньок О.М. в судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суд з використанням власних технічних засобів.

В судовому засіданні 19.01.2026 судом постановлено ухвалу про відкладення підготовчого судового засідання на 09.02.2026.

Ухвалою суду від 19.01.2026 відкладено підготовче судове засідання на 09.02.2026.

В судовому засіданні 09.02.2026 судом постановлено протокольну ухвалу про закриття підготовчого судового провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 11.03.2026.

Ухвалою суду від 10.02.2026 повідомлено відповідача про закриття підготовчого судового провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 11.03.2026.

В судовому засіданні 11.03.2026 судом постановлено протокольну ухвалу про відкладення розгляду справи на 18.03.2026.

Ухвалою суду від 11.03.2026 повідомлено відповідача про відкладення розгляду справи на 18.03.2026.

18.03.2026 до суд від представника відповідача надійшло вступне слово (б/н від 18.03.2026).

В судовому засіданні 18.03.2026 прийняв участь представник позивача. Представник відповідача правом участі в судовому засіданні не скористався.

Щодо повідомлення відповідача суд зазначає наступне.

Примірник ухвали суду від 11.03.2026 направлено відповідачу до електронного кабінету у системі ЄСІТС.

Згідно довідок про доставку електронного листа, що оформлена відповідальним працівником Господарського суду Вінницької області, ухвалу суду від 11.03.2026 надіслано представнику відповідача Щавінськом К.С. та доставлено до його електронного кабінету.

В силу п. 2 ч. 6 ст. 242 ГПК України, днем вручення судового рішення є: день отримання судом повідомлення про доставляння копії судового рішення до електронного кабінету особи.

Статтею 42 Господарського процесуального кодексу України визначено права та обов`язки учасників судового процесу, зокрема учасники справи зобов`язані: виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу; сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази тощо.

Розглядаючи дану справу, суд, з урахуванням ч. 2 ст. 11 ГПК України та ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" приймає до уваги припис ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою закріплене право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено таке.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 01.03.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю "ГРУПА АГРОПРОДІНВЕСТ" (Покупець) та Фізичною особою-підприємцем Чубатюком Романом Захаровичем (Постачальник) укладено договір поставки №А1.2.3.4.0006.

Відповідно п. 1.1 Договору Постачальник зобов`язаний передати у власність Покупця, а Покупець - оплатити й прийняти цукор-пісок, жом сирий, мелясу (Товар).

Найменування, кількість Товару, що поставляється, вказуються у Специфікаціях, що є невід`ємними частинами цього Договору (п. 1.2 Договору).

Постачальник зобов`язаний поставити (передати), а Покупець прийняти весь об`єм (кількість) готової продукції (цукру-піску, жому сирого, меляси), виробленої після переробки цукрового буряку, згідно Договору переробки на давальницьких умовах цукрових буряків для виробництва цукру № Г1.2.3.2.00035 від 14,11,2022 р. (Договір переробки), за мінусом 73 (Сімдесят три кілограма) кг цукру-піску з кожної 1 (однієї) тони переробленого цукрового буряку при базисній цукристості 16% (п. 1.3 Договору).

Ціна Товару зазначається в Специфікаціях до цього Договору (п. 2.1 Договору).

Згідно п. 2.2 Договору загальна вартість Товару за цим Договором становить сукупність вартості всіх поставлених партій Товару, що підтверджується Специфікаціями та видатковими накладними до цього Договору за весь період дії цього Договору.

Строк поставки Товару визначається в Специфікаціях. У разі ухилення Постачальником від підписання Специфікації(ій) до цього Договору строк поставки становить - 15 календарних днів з дати підписання кожного окремого Акту здачі-приймання робіт (надання послуг) за Договором переробки (п. 3.1 Договору).

Строк оплати за Товар визначається в Специфікаціях (п. 3.2 Договору).

Оплата Товару здійснюється Покупцем в національній валюті України шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок Постачальника. Датою оплати Товару вважається дата списання грошових коштів з банківського рахунку Покупця (п. 3.3 Договору).

Місце поставки визначається в Специфікаціях (п. 3.4 Договору).

За змістом п. 3.5 Договору дата підписання Покупцем видаткової накладної є датою відвантаження та переходом права власності на Товар до Покупця.

Відповідно п. 4.6 Договору сторони погоджуються з тим, що невиконання однією з Сторін вимог Податкового кодексу України та підзаконних актів стосовно складання та реєстрації податкових накладних та розрахунків коригування до податкових накладних (далі - ПН/РК) у зв`язку із здійсненням операцій за цим договором або невчинення Стороною належних дій після зупинення контролюючим органом реєстрації ПН/РК, призводить до виникнення збитків у іншої Сторони в розмірі нестриманого права на податковий кредит або на зменшення податкового зобов`язання з ПДВ (далі - податкові збитки).

Договір набуває чинності з дати підписання й діє до повного виконання Сторонами взятих на себе зобов`язань за цим Договором (п. 7.1 Договору).

23.09.2024 між сторонами погоджено Специфікацію від 23.09.2024, відповідно до якої відповідач зобов`язався поставити позивачу мелясу бурякову, жом свіжий та цукор білий кристалічний з цукрових буряків загальною вартістю 3 483 985,50 грн, в т.ч. ПДВ 580 664,25 грн.

Товар, зазначений в Специфікації від 23.09.2024, поставлено повному обсязі, що підтверджується видатковою накладною №11 від 23.09.2024.

В свою чергу, позивач сплатив вартість поставленого товару, що підтверджується платіжними інструкціями №502700011 від 10.02.2025, №505600003 від 26.02.2025, №510800015 від 18.04.2025, №514000007 від 20.05.2025, №514600004 від 26.05.2025, які наявні в матеріалах справи.

За фактом поставки товару, що підтверджується видатковою накладною №11 від 23.09.2024, відповідачем подано на реєстрацію в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну № 7 від 23.09.2024, у реєстрації якої відмовлено.

За твердженнями позивача, відповідач отримавши кошти у повному обсязі, не зареєстрував у порядку, передбаченому чинним в Україні законодавством податкову накладну, що спричинило виникнення збитків для позивача, як покупця в сумі 580 664,25 грн.

У вступному слові відповідач просить суд відмовити в задоволенні позову в повному обсязі зазначаючи про наступне.

Відповідач стверджує, що виконав передбачений законодавством обов`язок щодо складання та подання податкової накладної на реєстрацію. Податкову накладну №7 від 23.09.2024 було сформовано та подано на реєстрацію до Єдиного реєстру податкових накладних.

Разом з тим реєстрацію зазначеної податкової накладної було зупинено контролюючим органом відповідно до пункту 201.16 статті 201 ПК України.

Після зупинення реєстрації податкової накладної відповідач подав до контролюючого органу пояснення та документи щодо підтвердження реальності господарської операції.

Незважаючи на це, комісією Головного управління ДПС у Вінницькій області прийнято рішення №11963443/АА085922 від 28.10.2024 про відмову в реєстрації податкової накладної №7 від 23.09.2024.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням контролюючого органу, відповідач реалізував передбачене законом право на судовий захист та звернувся до адміністративного суду з позовом про визнання протиправним та скасування відповідного рішення податкового органу.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 07.08.2025 у справі №120/15834/24 у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 07.10.2025 зазначене рішення залишено без змін.

Таким чином, судами адміністративної юрисдикції встановлено правомірність рішення контролюючого органу про відмову в реєстрації податкової накладної.

Отже, відсутність реєстрації податкової накладної зумовлена рішенням контролюючого органу, прийнятим у межах його владних повноважень, а не протиправною поведінкою відповідача.

Рішення про зупинення та відмову в реєстрації податкової накладної приймається контролюючим органом за результатами автоматизованого моніторингу та оцінки ризиків, що є реалізацією його владних повноважень.

Саме це рішення контролюючого органу стало підставою для відсутності реєстрації податкової накладної.

Позивач фактично ототожнює суму податку на додану вартість із збитками, зазначений підхід суперечить правовій природі податкового кредиту.

За твердженнями відповідача позивачем не доведено наявності реальних збитків у розумінні статті 22 Цивільного кодексу України.

За таких обставин позивач не довів наявності протиправної поведінки відповідача, реальних збитків та причинного зв`язку між діями відповідача і заявленими вимогами.

Надаючи юридичну оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Статтею 16 Цивільного кодексу України передбачено право особи звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Одним із способів захисту порушених або оспорюваних прав та охоронюваних законом інтересів, згідно ст. 16 Цивільного кодексу України, є відшкодування збитків.

Згідно ст. 611 Цивільного кодексу, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків.

За загальними положеннями ст. 22 Цивільного кодексу України збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Для застосування такої міри відповідальності як стягнення збитків необхідною є наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника і збитками, вини.

Згідно із ч.ч. 1, 3 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

При заявлені вимог про стягнення збитків позивачем повинно бути доведено факт порушення відповідачем зобов`язань перед позивачем, наявність та розмір збитків, а також наявність причинного зв`язку між ними.

Стаття 14 Податкового кодексу України визначає, що податок на додану вартість це непрямий податок, який нараховується та сплачується відповідно до норм розділу V цього Кодексу (п.п. 14.1.178.); податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу (п.п.14.1.181).

У статті 198 Податкового кодексу України встановлено підстави, за яких у платника ПДВ виникає право на податковий кредит; визначено умови, дату, час та порядок його формування; права й обов`язки платників податку в сфері податкових правовідносин; підстави, що унеможливлюють віднесення сплаченого (нарахованого) податку до податкового кредиту.

Згідно з пунктами 198.1, 198.2 цієї статті право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає, зокрема, у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів та послуг. Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.

Відповідно до пункту 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Відповідно до положень пункту 201.1 ст. 201 Податкового кодексу України платник податку зобов`язаний надати покупцю (отримувачу) податкову накладну, складену в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи, та зареєстровану в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Згідно пункту 187.1 ст. 187 Податкового кодексу України датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/ послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку; дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Відповідно до пункту 201.7 ст. 201 Податкового кодексу України податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс).

Відповідно до п. 201.10 ст.201 Податкового кодексу України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою. Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Відсутність факту реєстрації платником податку - продавцем товарів/послуг податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних не дає права покупцю на включення сум податку на додану вартість до податкового кредиту.

Отже, згідно з пунктом 201.10 статті 201 ПК України на продавця товарів/послуг покладено обов`язок в установлені терміни скласти податкову накладну та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних, чим зумовлено обґрунтоване сподівання позивача на те, що це зобов`язання буде виконано, оскільки тільки підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних суми податку можуть бути віднесені до складу податкового кредиту.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач в порушення вимог п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України не зареєстрував в Єдиному реєстрі податкових накладних податкові накладні за фактом отримання позивачем товару за договір поставки №А1.2.3.4.0006 від 01.03.2023 згідно видаткової накладної №11 від 23.09.2024.

Відповідачем подана на реєстрацію в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну № 7 від 23.09.2024, однак реєстрацію податкової накладної було зупинено.

Відповідно до п.201.16 ст.201 ПК реєстрація податкової накладної/розрахунку коригування в ЄРПН може бути зупинена в порядку та на підставах, визначених Кабінетом Міністрів України.

Відповідно 3 Порядку зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 №117, який був чинний станом на момент ухвалення ДФС відповідних рішень про зупинення (далі - Порядок про зупинення), податкові накладні / розрахунки коригування (крім розрахунків коригування, складених у разі зменшення суми компенсації вартості товарів/послуг їх постачальнику), що подаються на реєстрацію в Реєстрі до проведення моніторингу, за результатами якого можливе зупинення їх реєстрації, перевіряються відповідно до таких ознак:

1) податкова накладна, яка не підлягає наданню отримувачу (покупцю) та/або складена за операцією, що є звільненою від оподаткування;

2) обсяг постачання, зазначений платником податку в податкових накладних / розрахунках коригування (крім розрахунків коригування, поданих на реєстрацію у місяці, іншому ніж місяць, в якому вони складені), зареєстрованих у Реєстрі в поточному місяці, з урахуванням поданої на реєстрацію в Реєстрі податкової накладної / розрахунку коригування, становить менше 500 тис. гривень за умови, що обсяг постачання товарів/послуг, зазначений в них у поточному місяці за операціями з одним отримувачем - платником податку, не перевищує 50 тис. гривень, та керівник - посадова особа такого платника податку є особою, яка займає аналогічну посаду не більше ніж у трьох (включно) платників податку;

3) одночасно значення показників D та P, розрахованих у наведеному у цьому підпункті, мають такі розміри: D > 0,05, Р

У разі коли за результатами моніторингу платник податку, яким складено податкову накладну/розрахунок коригування, відповідає критеріям ризиковості платника податку, реєстрація таких податкової накладної/розрахунку коригування зупиняється (п.6 Порядку про зупинення).

У разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в ЄРПН контролюючий орган протягом операційного дня надсилає (в електронній формі у текстовому форматі) в автоматичному режимі платнику податку квитанцію про зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування. Така квитанція є підтвердженням зупинення такої реєстрації та містить в тому числі пропозицію щодо надання платником податку пояснень та копій документів, необхідних для прийняття контролюючим органом рішення про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в ЄРПН відповідно до переліку, визначеного п.14 Порядку про зупинення (пункти 12-14 зазначеного Порядку).

Відповідно до п.21 Порядку про зупинення підставами для прийняття комісіями контролюючих органів рішення про відмову в реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування є: (і) ненадання платником податку письмових пояснень стосовно підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній / розрахунку коригування, реєстрацію яких зупинено; (іі) ненадання платником податку копій документів відповідно до пп.4 п.13 цього Порядку; (ііі) надання платником податку копій документів, які складені з порушенням законодавства.

Пунктом 27 Порядку про зупинення передбачено, що рішення про відмову у реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в ЄРПН може бути оскаржено в адміністративному або судовому порядку.

В подальшому, рішенням комісії Головного управління ДПС у Вінницькій області з питань зупинення реєстрації податкової накладної /розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних № 11963443/АА085922 від 28.10.2024 в реєстрації податкової накладної № 7 від 23.09.2024 відмовлено.

Зазначене рішення оскаржено відповідачем до Вінницького окружного адміністративного суду.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 07.08.2025 у справі №120/15834/24, залишеним без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 07.10.2025 відповідачу у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Отже, зупинення органами ДФС реєстрації податкової накладної та наступне подання пояснень і відповідних документів є частиною процедури реєстрації, яка надає можливість органами ДФС упевнитись в законності господарської операції, на підставі якої платник податків отримує право на податковий кредит. Тому той факт, що відповідач не подав копій документів та пояснень фактично призвело до відмови органами ДФС у реєстрації податкової накладної. Це унеможливило отримання позивачем податкового кредиту відповідно до п.198.6 ст.198 ПК.

Відповідно до частин 1, 2 ст.22 ЦК особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) витрати, яких особа зазнала у зв`язку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відповідно до ч.1 ст.225 ГК до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Тобто, збитки - це об`єктивне зменшення будь-яких майнових благ сторони, що обмежує його інтереси як учасника певних господарських відносин і проявляється у витратах, зроблених кредитором, втраті або пошкодженні майна, а також у не одержаних кредитором доходах, які б він одержав, якби зобов`язання було виконано боржником (п.6.14 постанови Великої Палати Верховного Суду від 14.04.2020 у справі №925/1196/18).

Підставою для відшкодування збитків відповідно до п.1 ст.611 ЦК та ст.224 ГК є порушення зобов`язання.

Доведення факту наявності таких збитків та їх розміру, а також причинно-наслідкового зв`язку між правопорушенням і збитками покладено на позивача. Причинний зв`язок як обов`язковий елемент відповідальності за заподіяні збитки полягає в тому, що шкода повинна бути об`єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди, отже, доведенню підлягає факт того, що протиправні дії заподіювача є причиною, а збитки є наслідком такої протиправної поведінки (пункти 6.15 та 6.16 постанови Великої Палати Верховного Суду від 14.04.2020 у справі №925/1196/18).

Зважаючи на зазначені норми, для застосування такого заходу відповідальності як стягнення збитків необхідна наявність усіх елементів складу господарського правопорушення: 1) протиправної поведінки (дії чи бездіяльності) особи (порушення зобов`язання); 2) шкідливого результату такої поведінки - збитків; 3) причинного зв`язку між протиправною поведінкою та збитками; 4) вини особи, яка заподіяла шкоду. У разі відсутності хоча б одного із цих елементів відповідальність у вигляді відшкодування збитків не настає (п.14 постанови Верховного Суду від 03.08.2018 у справі №917/877/17, на яку посилається скаржник як на підставу касаційного оскарження).

Відповідач не виконав вимог ст.201 ПК та Порядку про зупинення, що призвело до відмови у реєстрації податкових накладних. У зв`язку з цим позивач був позбавлений права включити суми ПДВ до складу податкового кредиту та, відповідно, скористатись правом на зменшення податкового зобов`язання.

При цьому хоча обов`язок продавця зареєструвати податкову накладну є обов`язком платника податку у публічно-правових відносинах, а не обов`язком перед покупцем, невиконання такого обов`язку фактично завдало позивачу збитків (постанова Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2019 у справі №908/1568/18).

Тому має місце прямий причинно-наслідковий зв`язок між бездіяльністю відповідача щодо виконання визначеного законом обов`язку зареєструвати податкові накладні та неможливістю включення сум ПДВ до податкового кредиту позивача та, відповідно, зменшення податкового зобов`язання на зазначену суму, яка фактично є збитками цієї особи.

Таким чином, оцінивши досліджені докази в їх сукупності та взаємозв`язку, встановивши наявність усіх елементів складу господарського правопорушення, суд дійшов висновку про обґрунтованість і правомірність позовних вимог та задовольняє їх у повному обсязі.

Судові витрати зі сплати судового збору, відповідно до ст. 129 ГПК України, з урахуванням пониженої ставки, покладаються на відповідача в сумі 6 967,97 грн.

Керуючись ст. ст. 4, 12, 13 73-92, 129, 238-240 ГПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця Чубатюка Романа Захаровича ( АДРЕСА_1 , РНОКПП (Паспорт) НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ГРУПА АГРОПРОДІНВЕСТ" (вул. Електриків, буд. 29-А, каб. 309, м. Київ, 04176, код - 31953813) 580 664,25 грн збитків та 6 967,97 грн витрат зі сплати судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням суду законної сили.

Примірник повного судового рішення направити сторонам в зареєстровані електронні кабінети в підсистемі ЄСІТС Електронний суд.

Апеляційна скарга на рішення подається протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення (ч.1 ст.256 ГПК України).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано (ч.1 ст.241 ГПК України).

Апеляційна скарга подається у порядку, визначеному ст. 256, 257 ГПК України.

Повне рішення складено 30 березня 2026 р.

Суддя Маслій І.В.

віддрук. прим.:

1 - до справи