ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про забезпечення позову

10.04.2026м. ДніпроСправа № 904/1724/26

за заявою Керівника Західної окружної прокуратури міста Дніпра

про забезпечення позову у справі

за позовом Керівника Західної окружної прокуратури міста Дніпра, м. Дніпро в інтересах держави в особі: Дніпровської міської ради, м. Дніпро

до Товариства з обмеженою відповідальністю "МОНОЛІТ-ФОРМ", м. Дніпро

про стягнення 1 109 940,57 грн., -

Суддя Бажанова Ю.А.

ВСТАНОВИВ:

Керівник Західної окружної прокуратури міста Дніпра звернувся до Господарського суду Дніпропетровської області із позовом в інтересах держави в особі Дніпровської міської ради в якому просить стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "МОНОЛІТ-ФОРМ" на користь Дніпровської міської ради безпідставно збережені кошти за використання земельної ділянки на вул. Орловська, 21а у м. Дніпро, за період з 01.01.2022 по 11.07.2024 у розмірі 1 109 940, 57 грн.

Судові витрати просить покласти на відповідача.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Товариство з обмеженою відповідальністю "МОНОЛІТ-ФОРМ", маючи у спільній власності об`єкти нерухомого майна, які знаходяться за адресою м. Дніпро, вулиця. Орловська, 21а, використовувало у період з 01.01.2022 по 11.07.2024 земельну ділянку за кадастровими номером :07:424:0014, площею 0,9961 га без укладеного договору оренди, за відсутності державної реєстрації речового права на земельну ділянку, та зберігає кошти, не сплативши орендну плату за користування земельними ділянками.

10.04.2026 від Керівника Західної окружної прокуратури міста Дніпра до Господарського суду Дніпропетровської області надійшла заява про забезпечення позову, в якій просить суд:

- з метою забезпечення позову накласти арешт на грошові кошти, що належать відповідачу Товариству з обмеженою відповідальністю "Моноліт-Форм" () та знаходяться на всіх відкритих рахунках у всіх банківських та інших кредитно-фінансових установах, у межах ціни позову 1 109 940, 57 грн.

Заявник зазначає, що предметом позову є стягнення на користь територіальної громади міста Дніпра в особі Дніпровської міської ради коштів у розмірі 1 109 940,57 грн., які безпідставно збережені Товариством з обмеженою відповідальністю "Моноліт-Форм" в результаті використання земельної ділянки без договору оренди землі.

Ціна позову, про забезпечення якого просить заявник становить 1 109 940, 57 грн.

В обґрунтування поданої заяви зазначає, що протягом тривалого часу, власником частини нерухомості у розмірі 55/100 було Товариство з обмеженою відповідальністю "МОНОЛІТ-ФОРМ", а саме в період з 01.09.2017 до дати його продажу 12.07.2024 і незважаючи на викладене підприємство майже 7 років ухилялось від оформлення договору оренди землі та не сплачувало кошти до місцевого бюджету. Про факт ухилення від сплати коштів до місцевого бюджету також свідчить продаж Товариством з обмеженою відповідальністю "МОНОЛІТ-ФОРМ" зазначеного нерухомого майна. Враховуючи викладене, існують реальні ризики стосовно невиконання судового рішення у разі його задоволення. Відповідно до наявної інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Товариство з обмеженою відповідальністю "МОНОЛІТ-ФОРМ" не має у власності нерухомого майна, на яке можна було б накласти арешт, щоб у майбутньому у разі задоволення позовних вимог звернути стягнення. Таким чином, застосування заходу забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти Товариства з обмеженою відповідальністю "МОНОЛІТ-ФОРМ", які містяться на рахунках підприємства є виключною мірою, оскільки у товариства відсутнє майно, на яке може бути накладено заборону або арешт.

Не накладення арешту на банківські рахунки відповідача у подальшому унеможливить виконання судового рішення, що, у свою чергу, призведе до порушення принципу обов`язковості судових рішень, гарантованого статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод та пунктом 9 частини другої статті 129 Конституції України.

У заявника відсутні пропозиції щодо зустрічного забезпечення позову.

Дослідивши заяву про забезпечення позову та додані матеріали, суд дійшов висновку про її задоволення з таких підстав.

Забезпечення позову це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача проти несумлінних дій відповідача (який може сховати майно, продати, знищити або знецінити його), що гарантує реальне виконання позитивно прийнятого рішення.

Загальною підставою для вжиття заходів забезпечення позову є наявність обставин, які свідчать або дозволяють достовірно припустити, що невжиття цих заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання майбутнього рішення суду.

Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки у відповідності до заявлених позовних вимог. Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

Відповідно до статті 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Заходи до забезпечення позову застосовуються господарським судом як засіб запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів особи та гарантія реального виконання рішення суду; забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача чи інших учасників справи для того, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь особи, яка звернулась з позовом, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Відповідно до частини першої статті 137 Господарського процесуального кодексу України и позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; 6) зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Забезпечення позову є засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, що полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судових актів. При цьому сторона, яка звертається з заявою про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення з такою заявою.

Метою вжиття заходів забезпечення позову є уникнення можливого порушення у майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання (постанова Великої Палати Верховного Суду від 15.09.2020 у справі №753/22860/17).

Умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, що має бути підтверджено доказами наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову.

Аналогічний висновок викладений в постановах Верховного Суду від 21.02.2020 у справі №910/9498/19, від 17.09.2020 у справі №910/72/20, від 15.01.2021 у справі №914/1939/20, від 16.02.2021 у справі №910/16866/20, від 15.04.2021 у справі №910/16370/20, від 24.06.2022 у справі №904/3783/21, від 26.09.2022 у справі №911/3208/21).

Умовою застосування заходів забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

У п.п. 47-48 постанови від 24.04.2024 у справі № 754/5683/22 Велика Палата Верховного Суду вказала, що при розгляді заяви про забезпечення позову ключовим є встановлення судом: 1) наявності спору між сторонами; 2) ризику незабезпечення ефективного захисту порушених прав позивача, який може проявлятися як через вплив на виконуваність рішення суду у конкретній справі, так і шляхом перешкоджання поновленню порушених чи оспорюваних прав позивача, за захистом яких він звернувся до суду; 3) співмірності обраного позивачем виду забезпечення позову з пред`явленими позовними вимогами та 4) дійсної мети звернення особи до суду з заявою про забезпечення позову, зокрема, чи не є таке звернення спрямованим на зловживання учасником справи своїми правами.

Наявність або відсутність підстав для забезпечення позову суд вирішує в кожній конкретній справі з урахуванням установлених фактичних обставин такої справи та загальних передумов для вчинення відповідної процесуальної дії.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання (пункт 35 постанови Великої Палати Верховного Суду від 15.09.2020 у справі №753/22860/17).

Отже, умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, що має бути підтверджено доказами наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Аналогічний правовий висновок викладено в постановах Верховного Суду від 16.02.2021 у справі № 910/16866/20, від 15.04.2021 у справі № 910/16370/20.

В обґрунтування поданої заяви зазначає, що протягом тривалого часу, власником частини нерухомості у розмірі 55/100 було Товариство з обмеженою відповідальністю "МОНОЛІТ-ФОРМ", а саме в період з 01.09.2017 до дати його продажу 12.07.2024 і незважаючи на викладене підприємство майже 7 років ухилялось від оформлення договору оренди землі та не сплачувало кошти до місцевого бюджету. Про факт ухилення від сплати коштів до місцевого бюджету також свідчить продаж Товариством з обмеженою відповідальністю "МОНОЛІТ-ФОРМ" зазначеного нерухомого майна. Враховуючи викладене, існують реальні ризики стосовно невиконання судового рішення у разі його задоволення. Відповідно до наявної інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Товариство з обмеженою відповідальністю "МОНОЛІТ-ФОРМ" не має у власності нерухомого майна, на яке можна було б накласти арешт, щоб у майбутньому у разі задоволення позовних вимог звернути стягнення. Таким чином, застосування заходу забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти Товариства з обмеженою відповідальністю "МОНОЛІТ-ФОРМ", які містяться на рахунках підприємства є виключною мірою, оскільки у товариства відсутнє майно, на яке може бути накладено заборону або арешт.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з сумою коштів, на які просить накласти арешт.

Предметом позову є стягнення з відповідача суми 1 109 940,57 грн.

Заявник вважає, що накладення арешту на банківські рахунки буде співмірним заходом забезпечення позову про стягнення з нього коштів.

Прокурор вважає, що ним підтверджено існування реальної загрози ефективному захисту порушених інтересів держави у випадку не застосування заходів забезпечення позову. Такі заходи є достатніми та співмірними у співвідношенні до заявлених позовних вимог.

Крім того, такий захід забезпечення, як арешт рахунків не блокує господарську діяльність та іншим чином негативно на роботу підприємства не вплине, оскільки, відповідно до п 10.2 Розділу XIII Прикінцевих та Перехідних положень Закону України "Про виконавче провадження", тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні"» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX: 2) юридичні особи - боржники, самозайняті особи (які використовують найману працю фізичних осіб), на кошти яких накладено арешт органами державної виконавчої служби, приватними виконавцями, можуть здійснювати видаткові операції з поточних рахунків виключно для виплати заробітної плати в розмірі не більше п`яти розмірів мінімальної заробітної плати на місяць на одного працівника такої юридичної особи чи самозайнятої особи, а також для сплати податків, зборів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. Контроль за дотриманням встановлених законом вимог під час здійснення виплат покладається на службових осіб юридичної особи - боржника, самозайняту особу відповідно.

Тобто, робота підприємства не зупиниться, однак можливість розпорядження коштами буде обмежена в силу положень законодавства для забезпечення справедливої сатисфакції позивачу у майбутньому у разі задоволення позовної заяви прокуратури.

Прокурор звертається з заявою про забезпечення позову шляхом накладення арешту на банківські рахунки ТОВ "Моноліт-Форм" у банківських та інших - фінансово-кредитних установах.

Вжиття наведеного заходу забезпечення позову сприятиме запобіганню порушення прав позивача на час вирішення спору та в разі задоволення позову забезпечить можливість виконання рішення суду.

Так, у випадку задоволення позовних вимог позивач (кредитор) матиме змогу отримати виконання рішення суду за рахунок грошових коштів, які перебувають на банківських рахунках Відповідача.

Подібний за змістом правовий висновок викладено в постановах Верховного Суду від 11.11.2020 у справі № 490/6312/19, від 21.12.2020 у справі № 487/5726/19.

Крім того, у разі задоволення позову у справі про стягнення грошових коштів боржник матиме безумовну можливість розрахуватись із позивачем, за умови наявності у нього грошових коштів у необхідних для цього розмірах, без застосування процедури звернення стягнення на майно боржника.

Також, суд бере до уваги, що заходи забезпечення позову є тимчасовими на період вирішення спору по суті, з метою зупинення можливого вчинення під час розгляду справи дій, які матимуть відповідні юридичні наслідки, що можуть призвести до ускладнення чи унеможливлення виконання судового рішення у випадку задоволення позову.

Згідно зі статтею 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною четвертою статті 137 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

У вирішенні питання про вжиття заходів забезпечення позову господарським судам необхідно дотримуватися принципу їх співмірності із заявленими позивачем вимогами.

Заходи щодо забезпечення позову можуть бути вжиті судом лише в межах предмета позову (аналогічний правовий висновок міститься в постанові Верховного Суду від 18.02.2022 у справі №910/12404/21).

Верховний Суд неодноразово наголошував (у т.ч. в постановах від 09.12.2020 у справі №910/9400/20, від 21.12.2020 у справі №910/9627/20) на необхідності конкретизації заходів забезпечення позову в аспекті співмірності заходів забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами.

Окремо суд звертає увагу учасників справи на те, що в частиною 6 статті 140 Господарського процесуального кодексу України передбачена можливість вирішення судом питання щодо зустрічного забезпечення.

Частинами 1 та 4 статті 141 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення). Питання застосування зустрічного забезпечення вирішується судом в ухвалі про забезпечення позову або в ухвалі про зустрічне забезпечення позову. Якщо клопотання про зустрічне забезпечення подане після застосування судом заходів забезпечення позову, питання зустрічного забезпечення вирішується судом протягом десяти днів після подання такого клопотання.

Оскільки на теперішній час у суду відсутня інформація з приводу можливих збитків відповідача та їх розміру, правові передумови для зустрічного забезпечення наразі не вбачаються. Разом з тим, Товариство з обмеженою відповідальністю "МОНОЛІТ-ФОРМ" не позбавлено права подати до суду відповідне клопотання, яке підлягає розгляду протягом строків, встановлених статті 141 Господарського процесуального кодексу України.

Таким чином, заява про вжиття забезпечення позову підлягає задоволенню шляхом накладення арешту на грошові кошти відповідача у межах суми позову 1 109 940,57 грн.

Керуючись статтями 2, 13, 74, 136-140, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву Керівника Західної окружної прокуратури міста Дніпра про забезпечення позову задовольнити.

Накласти арешт на грошові кошти Товариства з обмеженою відповідальністю "МОНОЛІТ-ФОРМ" (49020, Дніпропетровська область, місто Дніпро, вул. Орловська, будинок 21А, ідентифікаційний код 41511615) та знаходяться на всіх відкритих рахунках у всіх банківських та інших кредитно-фінансових установах, у межах ціни позову 1 109 940, 57 грн. (один мільйон сто дев`ять тисяч дев`ятсот сорок гривень 57 коп), до набрання рішенням по справі законної сили.

Стягувач: Західна окружна прокуратура міста Дніпра (49006, місто Дніпро, вул. Робоча, будинок 24А, код ЄДРПОУ/умовний код ) в інтересах держави в особі Дніпровської міської ради (49000, місто Дніпро, просп. Дмитра Яворницького, будинок 75, ).

Боржник: Товариство з обмеженою відповідальністю "МОНОЛІТ-ФОРМ" (49020, Дніпропетровська область, місто Дніпро, вул. Орловська, будинок 21А, ідентифікаційний код 41511615).

Ухвала про забезпечення позову є виконавчим документом, набирає законної сили 10.04.2026 та підлягає негайному виконанню в порядку, встановленому Закону України "Про виконавче провадження".

Ухвала, як виконавчий документ, може бути пред`явлена до примусового виконання протягом трьох років до 10.04.2029.

Ухвала може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені статтями 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Учасники судового процесу мають право звернутися до суду з клопотанням про скасування заходів забезпечення позову повністю чи частково.

Оскарження ухвали в частині забезпечення позову не зупиняє її виконання.

Суддя Ю.А. Бажанова