ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"06" квітня 2026 р. м. Ужгород Справа № 907/360/26

Суддя Господарського суду Закарпатської області Худенко А.А.,

розглянувши матеріали за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю «Одна Система», м. Ужгород Закарпатської області

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Хітпром Системи», м. Біла Церква Білоцерківського району Київської області

про стягнення заборгованості за Договором поставки №3/03-2025 від 03.03.2025 у загальному розмірі 243 389,05 грн, що складається з суми основної заборгованості в розмірі 162 623,98 грн, інфляційних втрат у розмірі 7151,92 грн, трьох процентів річних в розмірі 5590,87 грн та пені у розмірі 68 022,27 грн,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Одна Система» звернулось з позовом до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Хітпром Системи» про стягнення заборгованості за Договором поставки №3/03-2025 від 03.03.2025 у загальному розмірі 243 389,05 грн, що складається з суми основної заборгованості в розмірі 162 623,98 грн, інфляційних втрат у розмірі 7151,92 грн, трьох процентів річних в розмірі 5590,87 грн та пені у розмірі 68 022,27 грн.

Вказаний позов за своїм змістом обґрунтований покликанням на неналежне виконання відповідачем умов Договору поставки №3/03-2025 від 03.03.2025 в частині повної та своєчасної сплати за поставлений товар, внаслідок чого у відповідача виникла заборгованість перед позивачем в розмірі 162 623,98 грн, на що останнім нараховано інфляційні втрати у розмірі 7151,92 грн, три проценти річних в розмірі 5590,87 грн та пеню у розмірі 68 022,27 грн.

Розглянувши матеріали вищенаведеної заяви, суд доходить до висновку, що дана справа не підсудна Господарському суду Закарпатської області з огляду на наступне.

За приписами ч. 1, 2 ст. 27 Господарського процесуального кодексу України, позов пред`являється до господарського суду за місцезнаходженням чи місцем проживання відповідача, якщо інше не встановлено цим Кодексом. Для цілей визначення підсудності відповідно до цього Кодексу місцезнаходження юридичної особи та фізичної особи - підприємця визначається згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Як вбачається із матеріалів позовної заяви та відомостей, наявних у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань місцезнаходженням відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Хітпром Системи» () є: вул. Гоголя, будинок 16, м. Біла Церква, Білоцерківський район, Київська область, 09107.

Приписами ст. 29 Господарського процесуального кодексу України передбачено підсудність справ за вибором позивача.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 29 Господарського процесуального кодексу України, право вибору між господарськими судами, яким відповідно до цієї статті підсудна справа, належить позивачу, за винятком виключної підсудності, встановленої статтею 30 цього Кодексу.

Згідно із ч. 5 ст. 29 Господарського процесуального кодексу України, позови у спорах, що виникають з договорів, в яких визначено місце виконання або виконувати які через їх особливість можна тільки в певному місці, можуть пред`являтися також за місцем виконання цих договорів.

Аналіз ч. 5 ст. 29 Господарського процесуального кодексу України свідчить про те, що законом передбачено дві окремі підстави для застосування правил альтернативної територіальної підсудності, а саме: якщо спір виник з договору, в якому визначено місце виконання, або якщо спір виник з договору, в якому не визначено місце його виконання, проте, з огляду на специфіку регламентованих ним договірних правовідносин, виконувати такий договір можливо лише в певному місці.

Водночас за загальним правилом, місце виконання зобов`язання є договірною умовою та узгоджується сторонами в договорі; сторони можуть передбачити будь-яке місце виконання, зручне для них. Місце виконання договору, у випадку його визначення сторонами в договорі, є однією з умов договору, що зумовлює обов`язок виконання договору саме в погодженому сторонами місці.

Слід зазначити, що виконання договірного зобов`язання це вчинення боржником на користь кредитора або третьої особи певних дій, що становлять предмет виконання договірного зобов`язання. Зобов`язання може бути виконане в іншому місці, якщо це встановлено актами цивільного законодавства або випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Поряд із цим, суд зауважує, що предметом поданої стягувачем заяви виступає матеріально-правова вимога про стягнення з боржника 243 389,05 грн, що складається з суми основної заборгованості в розмірі 162 623,98 грн, інфляційних втрат у розмірі 7151,92 грн, трьох процентів річних в розмірі 5590,87 грн та пені у розмірі 68 022,27 грн.

Тобто даний спір безпосередньо не пов`язаний з місцем виконання договору, оскільки предметом спору не є вимога про фактичне виконання зобов`язань за адресою (місцем) поставки.

Оскільки спір стосується стягнення грошових коштів, а не фактичного виконання зобов`язань за договором, то відсутні підстави вважати, що виконання договору в частині сплати заборгованості можливе лише у Закарпатській області. Зобов`язання, про порушення яких стверджує заявник, не є такими, які через їх особливість належить виконувати тільки в певному місці.

Частиною 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 20.07.2006 у справі «Сокуренко і Стригун проти України» (заяви №29458/04 та №29465/04) зазначено, що відповідно до прецедентної практики цього Суду, термін «встановленим законом» у статті 6 Конвенції спрямований на гарантування того, що судова гілка влади у демократичному суспільстві не залежить від органів виконавчої влади, але керується законом, що приймається парламентом. У країнах з кодифікованим правом організація судової системи також не може бути віддана на розсуд судових органів, хоча це не означає, що суди не мають певної свободи для тлумачення відповідного національного законодавства. Фраза «встановленого законом» поширюється не лише на правову основу самого існування суду, але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. У своїх оцінках ЄСПЛ дійшов висновку, що не може вважатися судом, встановленим законом, національний суд, що не мав юрисдикції судити деяких заявників, керуючись практикою, яка не мала регулювання законом.

Таким чином, можна дійти висновку про те, що розгляд справи судом, яка йому не підсудна, є безумовною підставою для скасування процесуального рішення, ухваленого за результатами вирішення спірних правовідносин, а також може розцінюватись як перевищення судом повноважень, компетенції, прийняття ним завідомо неправосудного рішення тощо.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для застосування в даній справі положень ч. 5 ст. 29 ГПК України та про необхідність визначення підсудності спору за загальними правилами, з урахуванням ст. 27 ГПК України.

За змістом п. 1 ч. 1 ст. 31 Господарського процесуального кодексу України, суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду. Передача справи на розгляд іншого суду за встановленою цим Кодексом підсудністю з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої цієї статті, здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення (ч. 3 ст. 31 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно з ч. 9 статті 176 Господарського процесуального кодексу України, якщо за результатами отриманої судом інформації буде встановлено, що справа не підсудна цьому суду, суд надсилає справу за підсудністю в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу.

З огляду на наведене, беручи до уваги відсутність підстав для застосування при визначенні підсудності даного спору приписів ч. 5 ст. 29 ГПК України, а також враховуючи те, що місцезнаходженням відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Хітпром Системи» () є: вул. Гоголя, будинок 16, м. Біла Церква, Білоцерківський район, Київська область, 09107, суд дійшов висновку, що матеріали позовної заяви (справи №907/360/26) підлягають надісланню до Господарського суду Київської області за підсудністю.

Керуючись ст. 27, 31, 234 Господарського процесуального кодексу України

ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОСТАНОВИВ:

1. Матеріали позовної заяви б/н від 01.04.2026 (справи №907/360/26) Товариства з обмеженою відповідальністю «Одна Система» до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Хітпром Системи» про стягнення заборгованості за Договором поставки №3/03-2025 від 03.03.2025 у загальному розмірі 243 389,05 грн, що складається з суми основної заборгованості в розмірі 162 623,98 грн, інфляційних втрат у розмірі 7151,92 грн, трьох процентів річних в розмірі 5590,87 грн та пені у розмірі 68 022,27 грн. про стягнення 108 963,79 грн із доданими до неї документами надіслати Господарському суду Київської області (вул. Симона Петлюри, 16/108, м. Київ, 01032,) за підсудністю.

2. На підставі ст. 235 Господарського процесуального кодексу України ухвали, постановлені судом поза межами судового засідання, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею. Апеляційна скарга на ухвалу суду згідно ст. 256 Господарського процесуального кодексу України подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі розгляду справи (вирішення питання) без участі учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (ухвали). Ухвала може бути оскаржена до Західного апеляційного господарського суду.

3. Ухвалу надіслати сторонам у справі.

4. Вебадреса сторінки на офіційному вебпорталі судової влади України в Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по даній справі, http://court.gov.ua/fair/sud5008/ або http://www.reyestr.court.gov.ua.

Ухвалу складено та підписано 06.04.2026.

Суддя А.А. Худенко