ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"06" квітня 2026 р. м. Київ Справа № 911/874/26

Суддя Сокуренко Л.В., розглянувши

позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Сквираплемрибгосп» (09030, Київська обл., Сквирський р-н, с. Великополовецьке, вул. Жовтнева, буд. 174)

до Фурсівської сільської ради (09150, Київська обл., Білоцерківський р-н, с. Фурси, вул. Ярослава Мудрого, буд. 48)

про визнання права постійного користування

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Сквираплемрибгосп» звернулось до Господарського суду Київської області з позовною заявою до Фурсівської сільської ради, в якій просить суд визнати за Товариством з обмеженою відповідальністю «Сквираплемрибгосп» право постійного користування земельною ділянкою водного фонду площею 208, 4322 га з кадастровим номером :05:012:0001, яка знаходиться в с. Великополовецьке, Сквирського району Київської області.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що ТОВ «Сквираплемрибгосп» є належним правонаступником усіх прав Сквирського сільськогосподарського рибоводного господарства, у тому числі права постійного користування земельною ділянкою площею 222, 59 га для сільськогосподарського виробництва, рибництва та обслуговування населення в межах Великополовецької сільської ради, яка складалась із трьох ділянок площею 208,43 га, 12,15 га та 2,01 га, переданого Сквирському СРГ у постійне користування відповідно до рішення Великополовецької сільської ради народних депутатів Сквирського району Київської області № 38 від 30.01.1998, про що видано державний акт серії ІІ-КВ № 000980 від 16.04.1998 на право постійного користування земельною ділянкою площею 222, 59 га, зареєстрований в книзі записів державних актів на право постійного користування землею за № 52.

Як зазначив позивач, рішенням Господарського суду Київської області від 24.03.2010 у справі № 22/045-10 було визнано за ВАТ «Сквираплемрибгосп» право постійного користування земельними ділянками, які були раніше надані у постійне користування Сквирському СРГ, зокрема тих, які входили до складу земельної ділянки площею 222, 59 га в межах Великополовецької сільської ради, а саме: площею 208, 43 га, кадастровий номер :05:012:0001; площею 12, 15 га, кадастровий номер :01:014:001; площею 2, 01 га, кадастровий номер :01:015:0007, та на підставі вказаного рішення видано ВАТ «Сквирасільрибгосп» державний акт серії ЯЯ № 394789 від 04.06.2010 на право постійного користування земельною ділянкою площею 208, 4322 га з вказанням кадастрового номеру :05:012:0001. При цьому, позивач зауважив, що кадастровий номер земельної ділянки :05:012:0001, який зазначений у рішенні 24.03.2010 у справі № 22/045-10, було взято з довідки Управління Деркомзему у Сквирському районі Київської області Головного управління Держкомзему у Київській області № 04-52-686 від 01.02.2010. Однак, рішенням Господарського суду Київської області від 12.06.2024 у справі № 911/13/24 визнано недійсним вказаний державний акт серії ЯЯ № 394789 від 04.06.2010 та скасовано державну реєстрацію права постійного користування позивачем земельною ділянкою площею 208, 4322 га з кадастровим номером :05:012:0001. Вказане рішення було обґрунтоване тим, що державний акт, на підставі якого праведна реєстрація права позивача, видано на підставі рішення Господарського суду Київської області у справі № 22/045-10, яке було скасовано за апеляційною скаргою прокурора. У той же час, згідно з поясненнями позивача, Велика Палата Верховного Суду переглянула судові рішення у справі № 22/045-10 за виключними обставинами та направила справу до Північного апеляційного господарського суду для вирішення питання про прийняття апеляційної скарги. Позивач вказав, що ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 06.02.2025 у справі № 22/045-10, залишеною без змін постановою Верховного Суду від 16.04.2025, відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою на рішення Господарського суду Київської області від 24.03.2010. Таким чином, позивач вважає, що рішення Господарського суду Київської області від 24.03.2010 у справі № 22/045-10 вважається таким, що набрало законної сили 06.02.2025.

За ствердженнями позивача, з огляду на набрання рішенням Господарського суду Київської області від 24.03.2010 у справі № 22/045-10 законної сили, він спробував зареєструвати своє право постійного користування спірною земельною ділянкою, проте не зміг цього зробити, оскільки у рішенні Господарського суду Київської області від 24.03.2010 у справі № 22/045-10 вказано кадастровий номер земельної ділянки :05:012:0001, відомості про яку відсутні в ДЗК. Позивач з посиланням на лист Головного управління Держгеокадастру м. Києві та Київській області № 28-10-0.223-8165/2-25 від 22.08.2025 зазначив, що невідповідність кадастрового номеру :05:012:0001, вказаного в довідці Управління Деркомзему у Сквирському районі Київської області Головного управління Держкомзему у Київській області № 04-52-686 від 01.02.2010, виникла у зв`язку з внесенням відомостей до державного земельного кадастру та реєстрації земельної ділянки в НКС, а тому згідно з НКС слід вважати вірним кадастровий номер :05:012:0001. Згідно з поясненнями позивача, він звертався до Господарського суду Київської області із заявою про виправлення описки в кадастровому номері земельної ділянки, яку допущено в резолютивній частині рішення від 24.03.2010 у справі № 22/045-10, однак у задоволення зазначеної заяви судом було відмовлено. Таким чином, позивач посилається на те, що зміна кадастрового номеру спірної земельної ділянки у зв`язку із внесенням інформації до неї в НКС призвели до позбавлення позивача документів, що засвідчують приналежність йому права постійного користування нею, що і зумовило звернення до суду.

Як зазначив позивач, оскільки державний акт серії II-КВ № 000980 від 16.04.1998 було видано Сквирському СРГ, а не позивачу, який вважає себе правонаступником, вказаний акт засвідчує право постійного користування земельною ділянкою площею 222, 59 га, а не лише спірною земельною ділянкою, яка входить до її складу разом із двома іншими ділянками, а у рішенні Господарського суду Київської області від 24.03.2010 у справі № 22/045-10 кадастровий номер спірної земельної ділянки вказано хибно, тому таке рішення саме по собі не може бути підтвердним документом на земельну ділянку з вірним номером, станом на даний час у позивача відсутній правовстановлюючий документ, який засвідчує приналежність саме йому права постійного користування земельною ділянкою площею 208,4322 га з кадастровим номером :05:012:0001. При цьому, позивач зауважив, що він позбавлений можливості оформити такий документ, оскільки він не віднесений до суб`єктів, перелік яких наведено у ч. 2 ст. 92 Земельного кодексу України.

Визначаючи належного відповідача у даній справі позивач вказав, що право позивача на постійне користування земельною ділянкою не визнається Фурсівською сільською радою, про що свідчить, зокрема підтримання нею позову прокурора у справі № 911/13/24, де надаючи власні пояснення Фурсівська сільська рада зазначила, що вважає безпідставним використання позивачем земельної ділянки та підтримувала вилучення її із постійного користування у позивача. Таким чином, позивач вважає, що між сторонами існує спір про право, а оскільки, на думку позивача, відповідач заперечує наявність у нього права постійного користування земельною ділянкою площею 208, 4322 га з кадастровим номером :05:012:0001, позивач може захистити своє невизнане право шляхом подачі позову про його визнання в судовому порядку.

З урахуванням усього зазначеного вище, позивач звернувся до суду із даним позовом до Фурсівської сільської ради про визнання за Товариством з обмеженою відповідальністю «Сквираплемрибгосп» права постійного користування земельною ділянкою водного фонду площею 208, 4322 га з кадастровим номером :05:012:0001, яка знаходиться в с. Великополовецьке, Сквирського району Київської області, на підставі ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України та п. «а» ч. 3 ст. 152 Земельного кодексу України.

Відповідно до приписів ст. 176 ГПК України, за відсутності підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви чи відмови у відкритті провадження суд відкриває провадження у справі протягом п`яти днів з дня надходження позовної заяви або заяви про усунення недоліків, поданої в порядку, передбаченому статтею 174 цього Кодексу.

Дослідивши матеріали позовної заяви, суд дійшов висновку про наявність підстав для залишення її без руху, зважаючи на наступне.

Так, згідно з п. 5 ч. 3 ст. 162 ГПК України, позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; правові підстави позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 164 ГПК України, позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Дослідивши позовну заяву з додатками суд встановив, що позивач стверджує про спробу зареєструвати своє право постійного користування спірною земельною ділянкою шляхом звернення до Головного управління Держгеокадастру у м. Києві та Київській області.

Однак, до матеріалів справи не долучено доказів такого звернення, а наявна лише відповідь Головного управління Держгеокадастру у м. Києві та Київській області № 28-10-0.223-8165/2-25 від 22.08.2025 на заяву вх. № 26 від 17.07.2025 (вх. № 22-5580/0/1-25 від 22.07.2025) стосовно надання інформації.

Крім того, позивач стверджує про те, що оскільки державний акт серії II-КВ № 000980 від 16.04.1998 було видано Сквирському СРГ, а не позивачу, вказаний акт засвідчує право постійного користування земельною ділянкою площею 222, 59 га, а не лише спірною земельною ділянкою (площею 208,4322 га), яка входить до її складу разом із двома іншими ділянками, а у рішенні Господарського суду Київської області від 24.03.2010 у справі № 22/045-10 кадастровий номер спірної земельної ділянки вказано хибно, тому таке рішення саме по собі не може бути підтвердним документом на земельну ділянку з вірним номером, станом на даний час у позивача, як зазначено в позовній заяві, відсутній правовстановлюючий документ, який засвідчує приналежність саме йому права постійного користування спірною земельною ділянкою площею 208, 4322 га з кадастровим номером :05:012:0001.

Одночасно, позивач вважає себе належним правонаступником усіх прав Сквирського СРГ, у тому числі права постійного користування земельною ділянкою площею 222, 59 га для сільськогосподарського виробництва, рибництва та обслуговування населення в межах Великополовецької сільської ради, яка складалась із трьох ділянок площею 208,43 га, 12,15 га та 2,01 га, переданої останньому у постійне користування відповідно до рішення Великополовецької сільської ради народних депутатів Сквирського району Київської області № 38 від 30.01.1998, про що Сквирському СРГ було видано державний акт серії ІІ-КВ № 000980 від 16.04.1998 на право постійного користування земельною ділянкою площею 222,59 га.

Однак, матеріали позовної заяви не містять пояснень та відповідних доказів щодо обставин присвоєння спірній земельній ділянці (яка, за доводами позивача, є складовою земельної ділянки площею 222, 59 га для сільськогосподарського виробництва, рибництва та обслуговування населення в межах Великополовецької сільської ради, що була передана Сквирському СРГ у постійне користування відповідно до рішення Великополовецької сільської ради народних депутатів Сквирського району Київської області № 38 від 30.01.1998, про що видано державний акт серії ІІ-КВ № 000980 від 16.04.1998) саме кадастрового номеру :05:012:0001, право на яку позивач просить суд визнати за ним. Про відсутність відповідних документів позивач у позовній заяві не повідомляв суд.

Позивач у позовній заяві не навів обставин, які б підтверджувались відповідними доказами, безпосереднього зв`язку між наданою Сквирському СРГ у постійне користування земельною ділянкою площею 222, 59 га в межах Великополовецької сільської ради (яка складалась із трьох ділянок площею 208,43 га, 12,15 га та 2,01 га) та спірною земельною ділянкою площею 208, 4322 га з кадастровим номером :05:012:0001.

Позивач в позовній заяві також не вказує та не обґрунтовує, яким саме чином станом на дату звернення до суду із даним позовом Фурсівська сільська рада не визнає або оспорює право постійного користування позивача на спірну земельну ділянку (які саме дії (бездіяльність) вчиняє Фурсівська сільська рада), або має до майна власний інтерес (претендує на відповідний титул) та, як наслідок, наявність між позивачем та відповідачем спору щодо права позивача на постійне користування спірною земельною ділянкою.

За таких обставин, позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Сквираплемрибгосп» підлягає залишенню без руху.

Суд звертає увагу позивача на те, що відповідно до ч. 4 ст. 174 ГПК України, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із позовною заявою.

Враховуючи викладене та керуючись ст. 174, ч. 2 ст. 232, ст. 233, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Сквираплемрибгосп» залишити без руху.

2. Встановити Товариству з обмеженою відповідальністю «Сквираплемрибгосп» строк на усунення недоліків позовної заяви не пізніше 10 днів з дня вручення зазначеної ухвали.

3. Встановити Товариству з обмеженою відповідальністю «Сквираплемрибгосп» спосіб усунення недоліків позовної заяви шляхом надання до суду:

- доказів того, що позивач звертався до Головного управління Держгеокадастру у місті Києві та Київській області із спробою зареєструвати право постійного користування на спірну земельну ділянку; докази направлення відповідачу;

- письмових пояснень та відповідних доказів щодо обставин присвоєння спірній земельній ділянці кадастрового номеру :05:012:0001 та безпосередній зв`язок між спірною земельною ділянкою та наданою Сквирському СРГ у постійне користування земельною ділянкою площею 222, 59 га в межах Великополовецької сільської ради (яка складалась із трьох ділянок площею 208,43 га, 12,15 га та 2,01 га); докази направлення відповідачу;

- письмових пояснень та відповідних доказів, в яких зазначити підстави визначення відповідачем саме Фурсівської сільської ради із поясненням того, яким чином відповідач не визнає або оспорює право постійного користування позивача на спірною земельною ділянкою, або має до майна власний інтерес; докази направлення відповідачу.

4. Відповідно до ч. 2 ст. 235 Господарського процесуального кодексу України дана ухвала набирає законної сили з моменту її підписання. Дана ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Л.В. Сокуренко