ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
09 квітня 2026 року Справа № 902/1291/24
Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії:
Головуючого судді Гудак А.В.
судді Олексюк Г.Є.
судді Петухов М.Г.
у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи заяви представників Малого приватного підприємства - Фірма "МЕД" адвокатів Піпко А.М. та Слободенюка М.В. про винесення додаткового рішення у справі №902/1291/24
за позовом Акціонерного товариства "Вінницяобленерго"
до Малого приватного підприємства - Фірма "МЕД"
про стягнення 468608,44 грн заборгованості за договором постачання електричної енергії
Акціонерне товариство "Вінницяобленерго" звернулась до Господарського суду Вінницької області з позовом до Малого приватного підприємства - Фірми "Мед" про стягнення 468 608,44 грн (з урахуванням заяви б/н від 21.03.2025) заборгованості, що нарахована з посиланням на "...недостовірно проведений розрахунок плати з компенсації перетікань реактивної електричної енергії..." за Договором про постачання електричної енергії №503700 від 17.06.2013, що встановлено Актом комплексної ревізії та аудиту фінансово-господарської діяльності Структурної одиниці "Вінницькі міські ЕМ" від 30.04.2024.
Рішенням Господарського суду Вінницької області від 22.12.2025 у справі №902/1291/24 в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з ухваленим рішенням, Акціонерне товариство "Вінницяобленерго" звернулось до суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду Вінницької області від 22.12.2025 року у справі №902/1291/24 скасувати. Ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги Акціонерного товариства Вінницяобленерго до Малого приватного підприємства Фірми Мед про стягнення вартості наданих послуг із забезпечення перетікань реактивної електричної енергії. Стягнути з Малого приватного підприємства Фірми Мед на користь Акціонерного товариства Вінницяобленерго 8 473,40 грн. сплаченого судового збору за подання апеляційної скарги.

Ухвалою суду апеляційної інстанції від 11.02.2026 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Вінницяобленерго" на рішення Господарського суду Вінницької області від 22.12.2025 у справі № 902/1291/24. Розгляд апеляційної скарги призначено на 04 березня 2026 року.

23 лютого 2026 року представником відповідача адвокатом Піпко А.М. подано відзив на апеляційну скаргу, в якому зокрема зазначив, що попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які відповідач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи складає 30000,00 грн. Поряд з цим, просив стягнути з позивача АТ «Вінницяобленерго» на користь відповідача МПП-Фірма «МЕД» витрати на правничу допомогу адвоката Піпко Андрія Миколайовича, понесені під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції в сумі 21000,00 грн., судові витрати АТ «Вінницяобленерго» залишити за ним. Також в даному відзиві зазначено, що вищевказані витрати на правничу допомогу адвоката в суді апеляційної інстанції є запланованими, надано докази їх документального підтвердження, але оплата проведена лише на суму 10000,00 грн., тоді як за умовам договору про надання правничої допомоги № 1 від 08.08.2025 року залишок 11000,00 грн. підлягає оплаті за наслідком вирішення справи.

В судовому засіданні 25.03.2026 представником відповідача адвокатом Піпко А.М. заявлено, що докази всіх понесених відповідачем витрат на правничу допомогу адвоката в суді апеляційної інстанції будуть подані протягом п`яти днів з моменту винесення судового рішення, як про це повідомлено у відзиві на апеляційну скаргу для їх розподілу додатковим судовим рішенням у справі.

Постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 25.03.2026 апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Вінницяобленерго" залишено без задоволення, а рішення Господарського суду Вінницької області від 22.12.2025 у справі №902/1291/24 без змін.

25 березня 2026 року через систему "Електронний суд" представником Малого приватного підприємства - Фірма "МЕД" адвокатом Піпко А.М. подано заяву про винесення додаткового судового рішення, в якій просить суд винести додаткове судове рішення, яким стягнути з АТ «Вінницяобленерго» на користь Малого приватного підприємства - Фірма «МЕД» витрати на правничу допомогу адвоката Піпко Андрія Миколайовича, понесені під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції в сумі 21000,00 грн. Здійснити розгляд цієї заяви в порядку письмового провадження без участі сторін.

25 березня 2026 року через систему "Електронний суд" представником Малого приватного підприємства - Фірма "МЕД" адвокатом Слободенюком М.В. подано заяву про винесення додаткового рішення, в якій просить суд винести додаткове судове рішення, яким стягнути з АТ «Вінницяобленерго» на користь Малого приватного підприємства - Фірма «МЕД» витрати на правничу допомогу адвоката Слободянюка Миколи Володимировича, понесені під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції в сумі 9000,00 грн. Здійснити розгляд цієї заяви в порядку письмового провадження без участі сторін.

Ухвалою суду апеляційної інстанції від 27.03.2026 прийнято до розгляду заяви представників Малого приватного підприємства - Фірма "МЕД" адвокатів Піпко А.М. та Слободенюка М.В. про винесення додаткового рішення у справі №902/1291/24, та здійснити їх розгляд у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи. Запропоновано Акціонерному товариству "Вінницяобленерго" надати суду заяву про зменшення судових витрат або заперечення на заяви представників Малого приватного підприємства - Фірма "МЕД" адвокатів Піпко А.М. та Слободенюка М.В. про винесення додаткового рішення у справі №902/1291/24 - до 03.04.2026.

02 квітня 2026 року Акціонерним товариством "Вінницяобленерго" подано заперечення щодо розміру витрат на професійну правничу допомогу, в якому просить відмовити у задоволенні заяв адвоката Піпко Андрія Миколайовича та адвоката Слободянюка Миколи Володимировича про стягнення судових витрат, а в разі встановлення доведеності понесених Малим приватним підприємством - Фірмою «Мед» витрат на правничу допомогу зменшити розмір їх відшкодування до 10 000,00 грн. всім представникам відповідача пропорційно до заявлених вимог.

Колегія суддів, розглянувши заяви представників Малого приватного підприємства - Фірма "МЕД" адвокатів Піпко А.М. та Слободенюка М.В. про винесення додаткового рішення у справі №902/1291/24, заперечення Акціонерного товариства "Вінницяобленерго", дослідивши матеріали цієї справи дійшла висновку про наявність правових підстав для їх часткового задоволення, виходячи з наступного.

У силу приписів статей 59, 131 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу для надання якої в Україні діє адвокатура, а стаття 16 ГПК України вказує на те, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

За пунктом 9 частини першої статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" представництво - це вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні. Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").

Відповідно до статті 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що принцип в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи: 1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (стаття 124 ГПК України); 2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 126 ГПК України): подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу; 3) розподіл судових витрат (стаття 129 ГПК України).

Верховний Суд, вирішуючи питання про судові витрати та своєчасність подання доказів понесених витрат на професійну правничу допомогу, зробив такі висновки щодо застосування норм процесуального права, зокрема:

- право сторони, яка має намір отримати за результатами розгляду спору по суті відшкодування витрат на професійну правничу допомогу за рахунок іншої сторони, виходячи з положень статей 124, 129 ГПК України, кореспондується з її обов`язками: по-перше, зазначити попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла або очікує понести у зв`язку із розглядом справи у першій заяві по суті спору; по-друге, заявити про це до закінчення судових дебатів у справі; по-третє, подати до суду докази на підтвердження розміру таких витрат протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду (пункт 1.20. постанови Верховного Суду від 19.07.2021 року у справі №910/16803/19);

- процесуальний закон не визначає конкретних вимог щодо змісту та форми такої заяви, зокрема не вказує на те, що вона повинна бути зроблена лише у письмовій формі, а також, що така заява має бути зроблена на певній процесуальній стадії. Закон лише встановлює граничний строк звернення із заявою - до закінчення судових дебатів (пункт 3.6 постанови Верховного Суду від 27.01.2022 у справі №921/221/21 та пункт 20 постанови Верховного Суду від 31.05.2022 у справі №917/304/21).

У додатковій постанові Верховного Суду від 22.03.2018 у справі №910/9111/17 вказано, що відшкодування судових витрат, у тому числі, на професійну правничу допомогу, здійснюється за наявності відповідної заяви (клопотання) сторони, яку вона зробила до закінчення судових дебатів, а в суді касаційної інстанції - до прийняття постанови у справі.

23 лютого 2026 року представником відповідача адвокатом Піпко А.М. подано відзив на апеляційну скаргу, в якому зокрема зазначив, що попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які відповідач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи складає 30000,00 грн. Поряд з цим, просив стягнути з позивача АТ «Вінницяобленерго» на користь відповідача МПП-Фірма «МЕД» витрати на правничу допомогу адвоката Піпко Андрія Миколайовича, понесені під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції в сумі 21000,00 грн.. Також в даному відзиві зазначено, що вищевказані витрати на правничу допомогу адвоката в суді апеляційної інстанції є запланованими, надано докази їх документального підтвердження, але оплата проведена лише на суму 10000,00 грн., тоді як за умовам договору про надання правничої допомоги №1 від 08.08.2025 року залишок 11000,00 грн. підлягає оплаті за наслідком вирішення справи.

Також, в судовому засіданні 25.03.2026 представником відповідача адвокатом Піпко А.М. заявлено, що докази всіх понесених відповідачем витрат на правничу допомогу адвоката в суді апеляційної інстанції будуть подані протягом п`яти днів з моменту винесення судового рішення, як про це повідомлено у відзиві на апеляційну скаргу для їх розподілу додатковим судовим рішенням у справі.

Представниками Малого приватного підприємства - Фірма "МЕД" адвокатів Піпко А.М. та Слободенюка М.В. у строк протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду (постанови від 25.03.2026), а саме 25.03.2026 подано до суду апеляційної інстанції через "Електронний Суд" дві заяви про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат у справі.

Враховуючи пункт 1.20. постанови Верховного Суду від 19.07.2021 року у справі №910/16803/19, пункт 3.6 постанови Верховного Суду від 27.01.2022 у справі №921/221/21 та пункт 20 постанови Верховного Суду від 31.05.2022 у справі №917/304/21, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що Мале приватне підприємство - Фірма "МЕД" заявило про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у порядку, межах та строк, які визначені чинним законодавством, зокрема, частиною восьмою статті 129 ГПК України, та представники відповідача дотримались вимог, передбачені статтями 124, 126, 129 ГПК України.

Відповідно до пункту 29 Положення про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, затвердженого Рішенням від 17.08.2021 №1845/0/15-21 Вищої ради правосуддя, у разі подання до суду документів в електронній формі учасник зобов`язаний у випадках, визначених процесуальним законодавством, надати доказ надсилання іншим учасникам справи копій поданих до суду документів.

У випадку, коли інший учасник справи відповідно до внесених ідентифікаційних даних про нього має зареєстрований електронний кабінет, функціонал Електронного суду в автоматичному режимі надає суду та учаснику справи доказ надсилання до електронних кабінетів інших учасників справи поданих до суду документів.

За інформацією, що міститься в автоматизованій системі документообігу суду комп`ютерній програмі "Діловодство спеціалізованого суду", відзив на апеляційну скаргу, заяви представників Малого приватного підприємства - Фірма "МЕД" адвокатів Піпко А.М. та Слободенюка М.В. надіслані в електронний кабінет позивача Акціонерного товариства "Вінницяобленерго", що підтверджується квитанціями про доставку документів до зареєстрованого Електронного кабінету користувача ЄСІТС (а.с.53, 70 т.3).

Таким чином, представниками Малого приватного підприємства - Фірма "МЕД" адвокатів Піпко А.М. та Слободенюка М.В. дотримано вимоги частини дев`ятої статті 80 ГПК України.

Як вбачається зі змісту заяв представників Малого приватного підприємства - Фірма "МЕД" адвокатів Піпко А.М. та Слободенюка М.В. відповідач просить стягнути з Акціонерного товариства "Вінницяобленерго" витрати на правничу допомогу адвоката Піпко Андрія Миколайовича, понесені під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції в сумі 21000,00 грн, а також витрати на правничу допомогу адвоката Слободянюка Миколи Володимировича, понесені під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції в сумі 9000,00 грн.

Згідно частин 1, 2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина 3 статті 126 цього Кодексу).

Необхідною умовою для вирішення питання про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу є наявність доказів, які підтверджують фактичне здійснення таких витрат учасником справ, оскільки склад та розмір витрат пов`язаних з оплатою правової допомоги входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу представником Малого приватного підприємства - Фірма "МЕД" адвокатом Піпко А.М. разом з відзивом на апеляційну скаргу подано до суду: рахунок №26/01/26/1 від 26.01.2026 року виставлений Малому приватному підприємству - Фірма «МЕД» адвокатом Піпко А.М. для оплати за договором про надання правової допомоги №1 від 08.08.2024 р гонорару в розмірі 10 000,00 грн; платіжну інструкцію №3976 від 27.01.2026 на суму 10 000,00 грн; детальний опис робіт від 23.02.2026 року; акт №2 приймання - передачі наданих послуг від 23.02.2026 року. До заяви представника Малого приватного підприємства - Фірма "МЕД" адвоката Піпко А.М. про винесення додаткового рішення у справі №902/1291/24 додано: рахунок №25/03/26/1 від 25.03.2026 року виставлений Малому приватному підприємству - Фірма «МЕД» адвокатом Піпко А.М. для оплати за договором про надання правової допомоги №1 від 08 08 2024 р гонорару в розмірі 11 000,00 грн; платіжну інструкцію №4240 від 25.03.2026 на суму 11 000,00 грн.

В матеріалах справи також наявний договір №1 про надання правової допомоги від 08.08.2024 укладений між адвокатом Піпко А.М. (адвокат) та Малим приватним підприємством - Фірма "МЕД" (клієнт) згідно п.1.1 якого, клієнту правову допомогу: професійну правничу допомогу, включаючи представництво й інші види адвокатської діяльності щодо захисту прав, свобод та інтересів клієнта в усіх органах державної влади і місцевого самоврядування, підприємствах, установах у організаціях, перед їх посадовими і службовими особами, перед фізичними особами-підприємцями і громадянами, в судах України усіх рівнів та інстанцій у справі щодо правовідносин з АТ «Вінницяобленерго» і клієнта як споживача електричної енергії і пов`язаних з цим питань (далі-справа), а клієнт зобов`язується сплатити гонорар (винагороду) за надану правову допомогу та інші платежі, визначені договором (а.с.203 на звороті - 206 т.1).

Згідно пунктів 3.1.-3.7. договору, клієнт сплачує адвокату за надання правової допомоги гонорар в розмірі не менше 40 (сорок) відсотків прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року за одну годину участі особи, яка надає правову допомогу у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді. Сплачена клієнтом адвокату вищевказана сума відповідає і складає розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічників адвоката відповідно до обсягу наданих послуг і виконаних робіт.

Максимальна сума гонорару в суді першої інстанції складає не більш ніж за 16 (шістнадцять) годин надання правової допомоги, з яких не менше половини сплачується клієнтом авансом згідно рахунку адвоката, а решта - у разі досягнення узгодженого сторонами результату, в т. ч. винесення судового рішення у справі на користь клієнта (гонорар успіху). В суді апеляційної, касаційної інстанції гонорар сплачується в аналогічному порядку, але в розмірі, що на 50 (п`ятдесят) відсотків менший ніж гонорар в суді першої інстанції.

Для цілей відшкодування судових витрат адвокат складає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, який при потребі подає суду.

Згідно вимог Закону розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих Адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію стороні або публічним інтересом до справи.

В акті приймання - передачі наданих послуг сторони за взаємною домовленістю вправі визначити фіксований розмір гонору, який не обов`язково обраховується відповідно до вищевказаного відсотку прожиткового мінімуму.

В разі винесення судового рішення у справі на користь клієнта весь гонорар сплачується адвокату протягом п`яти днів з дня винесення судового рішення у справі.

В підтвердження того, що адвокат належним чином надав клієнту правову допомогу у справі в цілому чи на окремих стадіях складається акт приймання-передачі наданих послуг.

В матеріалах справи також наявний ордери на надання правничої допомоги серії АВ №1167068 від 21.11.2024, серія АВ №1188878 від 10.03.2025 видані адвокату Піпко А.М. на надання правничої допомоги Малому приватному підприємству - Фірма «МЕД», зокрема в Північно-західному апеляційному господарському суді (а.с. 206 на звороті т.1, а.с. 219 т.2).

23 лютого 2026 року сторонами складений та підписаний акт №2 приймання - передачі наданих послуг, згідно якого клієнт визнає, що договір про надання правової допомоги № 1, укладений між сторонами 08 08.2024 року, далі - договір, станом на дату складання даного акту належним чином виконано адвокатом та клієнт немає до адвоката жодних претензій. За надання правової (правничої) допомоги за договором у Північно-західному апеляційному господарському суді у справі №902/1291/24 клієнт сплачує адвокату гонорар за домовленістю сторін у фіксованому розмірі в сумі 21 000,00 грн (двадцять одна тисяча гривень нуль копійок) згідно рахунків адвоката.

Згідно детального опису робіт (наданих послуг) від 23.02.2026 адвокат Піпко А.М. надав наступні послуги: участь в судових засіданнях (згідно протоколів судових засідань); під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням (згідно справи): 13.02.2026 надання консультацій і роз`яснень клієнту з правових питань; 23.02.2026 підготовка та направлення відзиву на апеляційну скаргу; під час ознайомлення з матеріалами справи (згідно матеріалів справи). Згідно п. 3.2 договору гонорар за домовленістю сторін визначено у фіксованому розмірі 21 000,00 гри (двадцять одна тисяча гривень нуль копійок).

Поряд з цим, в підтвердження оплати наданих послуг адвокатом Піпко А.М. наданий суду рахунок №26/01/26/1 від 26.01.2026 року виставлений Малому приватному підприємству - Фірма «МЕД» адвокатом Піпко А.М. для оплати за договором про надання правової допомоги №1 від 08.08.2024 р гонорару в розмірі 10 000,00 грн; платіжну інструкцію №3976 від 27.01.2026 на суму 10 000,00 грн; рахунок №25/03/26/1 від 25.03.2026 року виставлений Малому приватному підприємству - Фірма «МЕД» адвокатом Піпко А.М. для оплати за договором про надання правової допомоги №1 від 08.08.2024 р гонорару в розмірі 11 000,00 грн; платіжну інструкцію №4240 від 25.03.2026 на суму 11 000,00 грн.

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу представником Малого приватного підприємства - Фірма "МЕД" адвокатом Слободенюком М.В. до заяви останнього додано: акт №2 приймання-передачі наданих послуг від 25.03.2026; детальний опис робіт від 25.03.2026; рахунок №25/03/26/1 від 25.03.2026 року виставлений Малому приватному підприємству - Фірма «МЕД» адвокатом Слободянюком М.В.. для оплати за договором про надання правової допомоги №1 від 08.08.2024 р гонорару в розмірі 9 000,00 грн; платіжна інструкція №4241 від 25.03.2026 на суму 9 000,00 грн.

В матеріалах справи також наявний договір №1 про надання правової допомоги від 08.08.2024 укладений між адвокатом Слободенюком М.В. (адвокат) та Малим приватним підприємством - Фірма "МЕД" (клієнт) згідно п.1.1 якого, клієнту правову допомогу: професійну правничу допомогу, включаючи представництво й інші види адвокатської діяльності щодо захисту прав, свобод та інтересів клієнта в усіх органах державної влади і місцевого самоврядування, підприємствах, установах у організаціях, перед їх посадовими і службовими особами, перед фізичними особами-підприємцями і громадянами, в судах України усіх рівнів та інстанцій у справі щодо правовідносин з АТ «Вінницяобленерго» і клієнта як споживача електричної енергії і пов`язаних з цим питань (далі-справа), а клієнт зобов`язується сплатити гонорар (винагороду) за надану правову допомогу та інші платежі, визначені договором (а.с.72-74 т.1).

Згідно пунктів 3.1.-3.7. договору, клієнт сплачує адвокату за надання правової допомоги гонорар в розмірі не менше 40 (сорок) відсотків прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року за одну годину участі особи, яка надає правову допомогу у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді. Сплачена клієнтом адвокату вищевказана сума відповідає і складає розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічників адвоката відповідно до обсягу наданих послуг і виконаних робіт.

Максимальна сума гонорару в суді першої інстанції складає не більш ніж за 16 (шістнадцять) годин надання правової допомоги, з яких не менше половини сплачується клієнтом авансом згідно рахунку адвоката, а решта - у разі досягнення узгодженого сторонами результату, в т. ч. винесення судового рішення у справі на користь клієнта (гонорар успіху). В суді апеляційної, касаційної інстанції гонорар сплачується в аналогічному порядку, але в розмірі, що на 50 (п`ятдесят) відсотків менший ніж гонорар в суді першої інстанції.

Для цілей відшкодування судових витрат адвокат складає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, який при потребі подає суду.

Згідно вимог Закону розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих Адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію стороні або публічним інтересом до справи.

В акті приймання - передачі наданих послуг сторони за взаємною домовленістю вправі визначити фіксований розмір гонору, який не обов`язково обраховується відповідно до вищевказаного відсотку прожиткового мінімуму.

В разі винесення судового рішення у справі на користь клієнта весь гонорар сплачується адвокату протягом п`яти днів з дня винесення судового рішення у справі.

В підтвердження того, що адвокат належним чином надав клієнту правову допомогу у справі в цілому чи на окремих стадіях складається акт приймання-передачі наданих послуг.

В матеріалах справи також наявний ордер на надання правничої допомоги серія АВ №1146712 від 08.08.2024 виданий адвокату Слободянюку М.В. на надання правничої допомоги Малому приватному підприємству - Фірма «МЕД», зокрема в Північно-західному апеляційному господарському суді (а.с. 84 т.1).

25 березня 2026 року сторонами складений та підписаний акт №2 приймання - передачі наданих послуг, згідно якого клієнт визнає, що договір про надання правової допомоги № 1, укладений між сторонами 08 08.2024 року, далі - договір, станом на дату складання даного акту належним чином виконано адвокатом та клієнт немає до адвоката жодних претензій. За надання правової (правничої) допомоги за договором у Північно-західному апеляційному господарському суді у справі №902/1291/24 клієнт сплачує адвокату гонорар за домовленістю сторін у фіксованому розмірі в сумі 9 000,00 грн (дев`ять тисяч гривень нуль копійок) згідно рахунку адвоката.

Згідно детального опису робіт (наданих послуг) від 25.03.2026 адвокат Слободенюк М.В. надав наступні послуги: участь в судових засіданнях (згідно протоколів судових засідань) 04.03.2026, 25.03.2026; під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням (згідно справи): 11.02.2026 надання консультацій і роз`яснень клієнту з правових питань; під час ознайомлення з матеріалами справи (згідно матеріалів справи). Згідно п. 3.2 договору гонорар за домовленістю сторін визначено у фіксованому розмірі 9 000,00 гри (дев`ять тисяч гривень нуль копійок).

Поряд з цим, в підтвердження оплати наданих послуг адвокатом Слободенюком М.В. надано суду рахунок №25/03/26/1 від 25.03.2026 року виставлений Малому приватному підприємству - Фірма «МЕД» адвокатом Слободенюком М.В. для оплати за договором про надання правової допомоги №1 від 08.08.2024 р гонорару в розмірі 9 000,00 грн; платіжну інструкцію №4241 від 25.03.2026 на суму 9 000,00 грн.

Колегія суддів зазначає, що вищевказані докази на підтвердження понесених витрат Малим приватним підприємством - Фірма «МЕД» на професійну правничу допомогу надану адвокатами Піпко А.М. та Слободенюком М.В. відповідають вимогам статей 73, 75 - 78 ГПК України.

Разом з тим, існують випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого частиною четвертою статті 129 ГПК України, також визначені положеннями частин шостої, сьомої та дев`ятої статті 129 цього Кодексу. Зокрема, під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами п`ятою - сьомою статті 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу. У такому випадку суд, керуючись частинами п`ятою - сьомою статті 129 ГПК України, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи (подібні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19 та постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі №922/164/21).

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова ухвала Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.12.2021 у справі №927/237/20, постанова Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі №826/1216/16 та додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №775/9215/15ц).

У розумінні приписів частин 5 та 6 статті 126 ГПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Суд апеляційної інстанції, у контексті оцінки доказів, поданих представниками Малого приватного підприємства - Фірма "МЕД" адвокатами Піпко А.М. та Слободенюком М.В. на обґрунтування заяв та погодження сторонами у договорах фіксованого гонорару звертається до правових висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у постанові від 16.11.2022 у справі №922/1964/21, зокрема:

"127. Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини (пункт 28 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц; пункт 19 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 у справі №910/12876/19).

133. Фіксований розмір гонорару у цьому контексті означає, що у разі настання визначених таким договором умов платежу - конкретний склад дій адвоката, що були вчинені на виконання цього договору й призвели до настання цих умов, не має жодного значення для визначення розміру адвокатського гонорару в конкретному випадку.

135. Велика Палата Верховного Суду зауважує, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Подібний висновок викладений у пункті 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі №904/4507/18.».

Колегія суддів відзначає, що Об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у постанові від 03.10.2019 у справі №922/445/19 сформувала правовий висновок щодо визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат та зазначила, що загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині четвертій статті 129 ГПК України. Разом із тим, у частині п`ятій наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Зокрема, відповідно до частини п`ятої статті 129 ГПК України, під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі, чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Водночас, під час вирішення питання про розподіл судових витрат, господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами п`ятою - сьомою, дев`ятою статті 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

У такому випадку суд, керуючись частинами п`ятою - сьомою, дев`ятою статті 129 зазначеного Кодексу, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу витрат повністю або частково, та, відповідно, не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому, в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Отже, під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами п`ятою-сьомою, дев`ятою статті 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правничу допомогу.

Поряд з цим, Верховний Суд неодноразово вказував на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц).

Такі критерії оцінки поданих заявником доказів суд застосовує з урахуванням особливостей кожної справи та виходячи з принципів верховенства права та пропорційності, приписів статей 123-130 ГПК України та з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, що суди застосовують як джерело права згідно зі статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини".

Отже, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та критерію розумності їхнього розміру, з урахуванням конкретних обставин справи та доводів сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, у рішеннях від 12.10.2006 у справі "Двойних проти України" (пункт 80), від 10.12.2009 у справі "Гімайдуліна і інших проти України" (пункти 34-36), від 23.01.2014 у справі "East/West Alliance Limited" проти України", від 26.02.2015 у справі "Баришевський проти України" (пункт 95) зазначається, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими (необхідними), а їхній розмір - обґрунтованим.

Як вбачається з матеріалів справи, 02 квітня 2026 року Акціонерним товариством "Вінницяобленерго" подано заперечення щодо розміру витрат на професійну правничу допомогу, в якому просить відмовити у задоволенні заяв адвоката Піпко Андрія Миколайовича та адвоката Слободянюка Миколи Володимировича про стягнення судових витрат, а в разі встановлення доведеності понесених Малим приватним підприємством - Фірмою «Мед» витрат на правничу допомогу зменшити розмір їх відшкодування до 10 000,00 грн. всім представникам відповідача пропорційно до заявлених вимог.

В обґрунтування вказаного заперечення/клопотання про зменшення щодо розміру витрат на професійну правничу допомогу, позивач посилається на те, що загальна сума заявлених судових витрат у розмірі 30 000,00 грн є необґрунтованою, неспівмірною зі складністю розгляду справи та часом, що був затрачений на надання правової допомоги. Позивач зазначає, що зі змісту поданого детального опису робіт (наданих послуг) вбачається, що 13.02.2026 року адвокат надавав консультації і роз`яснення Клієнту з правових питань та 23.02.2026 займався підготовкою та направленням відзиву на апеляційну скаргу. При цьому, зі змісту даного опису не можливо встановити скільки часу було витрачено адвокатом для надання консультацій та підготовки відзиву, що унеможливлює надання оцінки щодо співрозмірності заявлених витрат в сумі 21000,00 грн виконаним роботам. Поряд з цим, представником Відповідача адвокатом Слободянюком М.В. разом із відповідною заявою було подано до суду в якості доказів понесених витрат рахунок, детальний опис робіт (наданих) послуг та акт приймання-передачі наданих послуг. Зі змісту детального опису робіт випливає, що адвокатом Слободянюком М.В. 11.02.2026 надавались консультації і роз`яснення Клієнту з правових питань, а також факт участі у судових засіданнях 04.03.2026 року та 25.03.2026 року. При цьому, як і у випадку з іншим представником Відповідача, зі змісту такого документу неможливо встановити розмір часу, який був витрачений адвокатом для надання консультації, що ставить під сумнів співрозмірність заявленої суми в розмірі 9000,00 грн виконаним роботам (наданим послугам). Також позивач зазначає, що відповідно до матеріалів справи та протоколів судових засідань, заявники взяли участь лише в 2 судових засіданнях, двічі надавали консультації клієнту та адвокатом Піпко А.М. було підготовлено відзив на апеляційну скаргу, а також звертає увагу суду, що зі змісту наданих доказів на понесення судових витрат не можливо встановити розмір витраченого часу для надання адвокатами консультацій та підготовки відзиву на апеляційну скаргу.

Таким чином, позивач вважає, що відповідачем не було доведено обґрунтованості суми заявлених витрат на професійну правничу допомогу та співмірності заявлених сум об`єму послуг, що були отримані тому в задоволенні поданих заяв слід відмовити, а в разі встановлення доведеності понесених витрат на правничу допомогу зменшити розмір їх відшкодування до 10 000,00 грн всім представникам відповідача пропорційно до заявлених вимог.

Разом з цим, колегія суддів зазначає, що сторона, яка заявляє клопотання про зменшення витрат, повинна довести їх неспівмірність, надавши аргументоване порівняння обсягу виконаних адвокатом робіт, витраченого часу, складності спору та ринкової вартості аналогічних послуг. У поданому позивачем запереченні/клопотанні про зменшення щодо розміру витрат на професійну правничу допомогу відсутній будь-який детальний аналіз: не зазначено, які саме дії адвоката є надмірними, а які на думку заявника, обґрунтованими, та яким чином визначено суму саме у 10 000,00 грн. Такий розмір фактично встановлено довільно.

Твердження позивача про неможливість оцінки співмірності витрат через відсутність деталізації часу є формальним та не враховує встановленого фіксованого розміру гонорару адвокатів узгодженого між Малим приватного підприємства - Фірма "МЕД" та представниками останнього - адвокатами Піпко А.М. та Слободенюком М.В.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що посилання на принципи розумності, справедливості та пропорційності не можуть підміняти конкретного правового аналізу. Зменшення витрат є виключенням із загального правила їх повного відшкодування стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, і застосовується лише за наявності доведених ознак явної невідповідності між заявленою сумою та фактичним обсягом наданих послуг.

Консультації, підготовка процесуальних документів, правовий аналіз матеріалів справи, формування правової позиції та участь у судових засіданнях є складовими єдиного процесу надання правничої допомоги, які не завжди підлягають точному погодинному обліку, однак мають оцінюватися судом з урахуванням складності справи, обсягу виконаної роботи та значення справи для сторони.

Поряд цим, колегія суддів враховує те, що надані адвокатами відповідача роботи (послуги) з консультування і роз`яснення з правових питань, підготовка та направлення відзиву на апеляційну скаргу адвокатом Піпко А.М. є єдиним комплексом юридичних послуг, за наслідком яких досягається єдина мета представництва - формування правової позиції клієнта, що знаходить своє вираження у відзиві на апеляційну скаргу, а тому такі послуги охоплюються послугою зі здійснення адвокатом відповідача Піпко А.М. підготовки та направлення відзиву на апеляційну скаргу.

У розгляді заяв представників відповідача суд апеляційної інстанції, зокрема, враховує: чи змінювалася правова позиція сторін у справі в судах першої, апеляційної; чи потрібно було адвокатам вивчати додаткові джерела права, законодавство, що регулює спірні правовідносини у справі, документи та доводи, якими протилежна сторона у справі обґрунтувала свої вимоги, та інші обставини (подібна за змістом правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 01.12.2021 у справі №910/20852/20, додатковій постанові Верховного Суду від 16.03.2023 у справі №927/153/22).

Матеріали справи свідчать про те, що правова позиція Малого приватного підприємства - Фірма "МЕД" була сталою, нормативно-правове регулювання спірних правовідносин не змінювалося, адвокати Піпко А.М. та Слободенюк М.В. були представниками відповідача в суді першої інстанції та обізнані з усіма обставинами та доказами у справі №902/1291/24.

З урахуванням вищевикладеного, враховуючи результат розгляду апеляційної скарги позивача у даній справі, через призму критеріїв, встановлених частиною п`ятою статті 129 ГПК України, керуючись статтями 2, 80, 123, 126, 129 ГПК України, враховуючи обсяг виконаних робіт, з урахуванням положень наведених норм та зазначених фактичних обставин справи, беручи до уваги заперечення відповідача, суд апеляційної інстанції дійшов висновку дійшов висновку про те, що на користь Малого приватного підприємства - Фірма "МЕД" слід стягнути з АТ «Вінницяобленерго» витрати відповідача на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції інстанції у загальному розмірі 20 000 грн (15 000 грн - витрат відповідача на професійну правничу допомогу надану адвокатом Піпко А.М. в суді апеляційної інстанції та 5 000 грн - витрат відповідача на професійну правничу допомогу надану адвокатом Слободенюком М.В. в суді апеляційної інстанції) що відповідає критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), критеріям пропорційності, справедливості, необхідності та розумності їхнього розміру і ці витрати є співрозмірними з виконаною роботою адвокатами відповідача у суді апеляційної інстанції.

В задоволені решти заяв представників Малого приватного підприємства - Фірма "МЕД" адвокатів Піпко А.М. та Слободенюка М.В. про стягнення з АТ «Вінницяобленерго» на користь Малого приватного підприємства - Фірма «МЕД» витрат на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції в загальному розмірі 10 000,00 грн (6 000 грн - витрат відповідача на професійну правничу допомогу надану адвокатом Піпко А.М. в суді апеляційної інстанції та 4 000 грн - витрат відповідача на професійну правничу допомогу надану адвокатом Слободенюком М.В. в суді апеляційної інстанції) слід відмовити.

Поряд з цим, в контексті викладеного, судова колегія відзначає, що Верховний Суд неодноразово звертав увагу на те, що втручання суду у договірні відносини між адвокатом та його клієнтом у частині визначення розміру гонорару або зменшення розміру стягнення такого гонорару можливе лише за умови обґрунтованості та наявності доказів на підтвердження невідповідності таких витрат фактично наданим послугам. В іншому випадку, таке втручання суперечитиме принципу свободи договору, закріпленому в положеннях статті 627 ЦК України, принципу pacta sunt servanda та принципу захисту права працівника або іншої особи на оплату та своєчасність оплати за виконану працю, закріпленому у статті 43 Конституції України.

Втручання суду у договірні відносини між адвокатом та його клієнтом у частині визначення розміру гонорару або зменшення розміру стягнення такого гонорару з відповідної сторони на підставі положень ч. 4 ст. 126 ГПК можливе лише за умови обґрунтованості та наявності доказів на підтвердження невідповідності таких витрат фактично наданим послугам, в іншому випадку, таке втручання суперечитиме принципу свободи договору. Такого висновку дійшов Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду при розгляді справи №910/13071/19.

Разом з тим, при вирішенні питання розподілу витрат на професійну правничу допомогу у суді апеляційної інстанції колегією суддів у даній справі були враховані висновки, викладені саме у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі №904/4507/18 та постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 15.06.2021 у справі №912/1025/20, згідно з яким для суду не є обов`язковими зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом на підставі укладеного ними договору у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат і вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, враховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і їх необхідність.

Суд апеляційної інстанції, дійшовши висновку про часткове задоволення заяви представників Малого приватного підприємства - Фірма "МЕД" адвокатів Піпко А.М. та Слободенюка М.В. при винесенні додаткового рішення у справі №902/1291/24 про стягнення з позивача витрат на правничу допомогу в розмірі 20 000,00 грн (15 000 грн - витрат відповідача на професійну правничу допомогу надану адвокатом Піпко А.М. в суді апеляційної інстанції та 5 000 грн - витрат відповідача на професійну правничу допомогу надану адвокатом Слободенюком М.В. в суді апеляційної інстанції), встановив, що решта витрат на правничу допомогу в розмірі 10 000,00 грн (6 000 грн - витрат відповідача на професійну правничу допомогу надану адвокатом Піпко А.М. в суді апеляційної інстанції та 4 000 грн - витрат відповідача на професійну правничу допомогу надану адвокатом Слободенюком М.В. в суді апеляційної інстанції) є неспіврозмірними з критеріями розумності і обґрунтованості таких витрат, та скористався, з посиланням на частину п`яту статті 129 ГПК України, правом суду не присуджувати (не розподіляти) стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу, врахувавши при цьому недоведення доказами їх фактичності, неминучості, необхідності саме в тому розмірі, який відповідач та його представники адвокати Піпко А.М. та Слободенюк М.В. обумовили.

Разом з тим, колегія суддів зазначає про відсутність втручання суду в договірні відносини між відповідачем та адвокатами Піпко А.М. та Слободенюком М.В. за укладеними договорами про надання правової допомоги, позаяк обов`язок виконання прав і обов`язків за цим договором не змінюється і не припиняється у зв`язку з покладенням судом судових витрат на правничу допомогу на відповідача не в повній сумі, про яку домовились позивач та адвокат (постанови Верховного Суду від 08.02.2022 у справі №910/20792/20, від 14.06.2022 у справі №904/4876/21, від 22.06.2022 у справі №904/7334/21, від 30.05.2022 у справі №904/7347/21).

Керуючись статтями 2, 123, 126, 129, 221, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Заяви представників Малого приватного підприємства - Фірма "МЕД" адвокатів Піпко А.М. та Слободенюка М.В. про винесення додаткового рішення у справі №902/1291/24 задовольнити частково.

2. Стягнути Акціонерного товариства "Вінницяобленерго" (21050, Вінницький р-н, Вінницька обл., м.Вінниця, вул. Магістратська, 2, ) на користь Малого приватного підприємства - Фірма "МЕД" ( 21034, м. Вінниця, вул.Немирівське шосе, буд.201А, ) - 20 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції.

В задоволенні заяв представників Малого приватного підприємства - Фірма "МЕД" адвокатів Піпко А.М. та Слободенюка М.В. про стягнення з АТ "Вінницяобленерго" на користь Малого приватного підприємства - Фірма "МЕД" витрат на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції в розмірі 10 000,00 грн відмовити.

3. Доручити Господарському суду Вінницької області видати наказ на виконання додаткової постанови.

4. Додаткова постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з моменту складення повного тексту в порядку, передбаченому главою 2 розділу IV Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя Гудак А.В.

Суддя Олексюк Г.Є.

Суддя Петухов М.Г.