ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

25 березня 2026 року м. ТернопільСправа № 921/2/26

Господарський суд Тернопільської області

у складі судді Хоми С.О.

за участі секретаря судового засідання: Дика Л.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Тернопільенерготрейд", вул. 15 квітня, 2М, м. Тернопіль, 46023,

до відповідача: Комунальне некомерційне підприємство "Заліщицький обласний госпіталь інвалідів війни та реабілітованих" ТОР, вул. Шашкевича М., 42, м. Заліщики, Чортківський р-н, Тернопільська обл., 48600,

про: стягнення 64 783,52 грн заборгованості та 3028,00 грн судового збору.

За участю представників:

- позивача: Кваша Ігор Володимирович, адвокат, ордер серія СА №1148735 від 19.01.2026 (в режимі відеоконференції);

- відповідача: не з`явився.

Зміст позовних вимог.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Тернопільенерготрейд" звернулось до Господарського суду Тернопільської області з позовом до Комунального некомерційного підприємства "Заліщицький обласний госпіталь інвалідів війни та реабілітованих" ТОР про стягнення 64 783,52 грн заборгованості за Договором про постачання електричної енергії споживачу №1 від 01.01.2025 та 3028,00 грн судового збору.

Позиція позивача.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 01.01.2025 за результатами проведення конкурентної процедури публічної закупівлі "09310000-5 Електрична енергія (електрична енергія)" відповідно до умов оголошення в електронній системі закупівель ідентифікатор Prozorro UA-2024-12-13-016343-a між Товариством з обмеженою відповідальністю "Тернопільенерготрейд" та Комунальним некомерційним підприємством "Заліщицький обласний госпіталь інвалідів війни та реабілітованих" ТОР укладено Договір про постачання електричної енергії споживачу №1 від 01.01.2025, в результаті невиконання якого у відповідача виникла заборгованість за спожиту електричну енергію за період серпень-вересень 2025 року у сумі 64 783,52 грн.

Позиція відповідача.

До матеріалів справи відповідачем не було подано відзиву на позовну заяву.

Заперечення позивача щодо відзиву відповідача.

Від позивача до матеріалів справи відповідь на відзив не поступала.

Рух справи.

Ухвалою від 05.01.2026 прийнято позовну заяву № 11 від 29.12.2025 (вх. №2 від 01.01.2026) Товариства з обмеженою відповідальністю "Тернопільенерготрейд" до розгляду та відкрито провадження у справі №921/2/26 за правилами загального позовного провадження; призначено у справі підготовче засідання на 04.02.2026.

Ухвалою від 04.02.2026 відкладено підготовче засідання на 23.02.2026.

Ухвалою від 23.02.2026 закрито підготовче провадження та призначено справу №921/2/26 до судового розгляду по суті на 25.03.2026.

Явка сторін.

У судове засідання з`явився представник позивача (в режимі відеоконференції), просив суд позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Ухвала суду від 05.01.2026 про відкриття провадження у справі направлялась відповідачу рекомендованою кореспонденцією з повідомленням про вручення поштового відправлення, та отримана ним 08.01.2026, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення яке знаходиться в матеріалах справи.

Ухвала від 04.02.2026 про відкладення підготовчого провадження у справі направлялась відповідачу рекомендованою кореспонденцією з повідомленням про вручення поштового відправлення, та отримана ним 11.02.2026, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення яке знаходиться в матеріалах справи.

Ухвала від 23.02.2026 про закриття підготовчого провадження та призначення справи №921/2/26 до судового розгляду по суті направлялась відповідачу рекомендованою кореспонденцією з повідомленням про вручення поштового відправлення, та отримана ним 02.03.2026, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення яке знаходиться в матеріалах справи.

Стаття 42 ГПК України передбачає, що прийняття участі у судовому засіданні є правом сторони. При цьому норми вказаної статті зобов`язують сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами.

Частиною 1 статті 202 ГПК України передбачено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

З огляду на викладене, суд прийшов до висновку, що учасникам справи було створено належні умови для підготовки до розгляду справи, надання заяв по суті її розгляду та доказів в обґрунтування своїх вимог або заперечень, тому є підстави для розгляду справи по суті за наявними в справі матеріалами.

Розгляд заяв та клопотань.

Заяви та клопотання від учасників справи до матеріалів справи не поступили.

Технічна підтримка.

Запис розгляду судової справи здійснюється за допомогою технічних засобів, а саме: програми фіксування судового процесу (судового засідання) сервісу відеоконференцзв`язку Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи (ВКЗ).

Господарський процес.

25.03.2026 судом оголошено скорочене (вступна та резолютивна частини) рішення.

Суд, розглянувши наявні матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, встановив наступні фактичні обставини.

Товариство з обмеженою відповідальністю Тернопільенерготрейд (постачальник) здійснює підприємницьку діяльність згідно з ліцензією на право провадження господарської діяльності з постачання електричної енергії споживачу відповідно до Постанови НКРЕКП від 20.09.2022 р. № 1162.

01.01.2025 за результатами проведення конкурентної процедури публічної закупівлі 09310000-5 Електрична енергія (електрична енергія) відповідно до умов оголошення в електронній системі закупівель ідентифікатор Ргоzoгго UА-2024-12-13-016343-а між Товариством з обмеженою відповідальністю Тернопільенерготрейд (Постачальник) та Комунальним некомерційним підприємством "Заліщицький обласний госпіталь інвалідів війни та реабілітованих" ТОР (Споживач) було укладено Договір про постачання електричної енергії споживачу №1 від 01.01.2025 (далі - Договір).

Підпунктом 1 пункту 3 Договору було встановлено початок постачання 01 січня 2025.

Відповідно до п.1.1 Договору, умови цього Договору розроблені відповідно до Закону України "Про ринок електричної енергії", "Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг", від 14.03.2018 № 312 (далі - ПРРЕЕ) та Закону України "Про публічні закупівлі".

Згідно п. 2.1 Договору, за цим Договором, Постачальник постачає електричну енергію Споживачу для забезпечення потреб об`єктів електроспоживання Споживача, а Споживач оплачує Постачальнику вартість за спожиту електричну енергію відповідно до умов договору, в порядку та на умовах, передбачених цим Договором (далі електрична енергія або Товар).

Пунктом 5.2 Договору встановлено, що ціна за одиницю товару включає тариф на послуги з передачі електричної енергії, що затверджується НКРЕКП та всі інші складові вартості за одиницю Товару необхідні для виконання цього Договору та не включає вартість послуг з розподілу електричної енергії. Ціна на одиницю товару з урахуванням всіх її складових встановлюється у Додатку 2 до Договору

Відповідно до п. 5.3 Договору, розрахунковим періодом за цим Договором є календарний місяць.

Підпунктом 5.3.2 Договору передбачено, що оплата вартості електричної енергії за цим Договором здійснюється на підставі підписаного Сторонами Акту приймання-передачі товару (електричної енергії), примірна форма якого визначена в Додатку 4 до цього Договору протягом 30 (тридцяти) календарних днів від дати отримання Акту приймання - передачі товару (електричної енергії).

Згідно п. 5.34 Договору Акт приймання-передачі товару (електричної енергії) складається та підписується Постачальником та надається Споживачу для підписання. Споживач розглядає та підписує Акт протягом 5 (п`яти) робочих днів або в цей же строк направляє Постачальнику мотивовану відмову від його підписання

Датою підписання Акту приймання-передачі товару (електричної енергії) є дата проставлення останнього підпису однією зі сторін Договору (пп.5.3.5 Договору).

На виконання умов договору Постачальник поставив Споживачу за період з серпня 2025 року по вересень 2025 рік електричну енергію в загальному обсязі 9934 кВт/год, на суму 64783,52 грн, що підтверджується Актами постачання електричної енергії споживачу, а саме: Актом №1882 від 31 серпня 2025 року (електрична енергія за серпень 2025) 2940 кВт/год вартістю 21 403,92 грн та Актом №1928 від 30 вересня 2025 року (електрична енергія за вересень 2025) 6994 кВт/год вартістю 43 379,60 грн.

Акти купівлі-продажу електричної енергії підписані сторонами без жодних зауважень.

Відповідач взяті на себе обов`язки по Договору не виконав та не здійснив своєчасного та повного розрахунку за електричну енергію з серпня по вересень 2025 року.

Станом на час звернення з позовною заявою заборгованість споживача за електричну енергію за період серпень-вересень 2025 року склала 64 783,52 грн, яку Постачальник просив стягнути в судовому порядку.

Оцінивши подані позивачем докази на предмет належності, допустимості, достовірності, вірогідності, суд дійшов наступного висновку.

Статтями 15,16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання; кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (ст. 11 ЦК України).

Відповідно до ст. 4 Закону України Про ринок електричної енергії від 13.04.2017 № 2019- VIII (надалі також - Закон) передбачено, що учасники ринку електричної енергії провадять свою діяльність на ринку електричної енергії на договірних засадах.

За умовами ст. 57 Закону електропостачальники мають право, зокрема: на своєчасне та в повному обсязі отримання коштів за продану електричну енергію та послуги з постачання електричної енергії відповідно до укладених договорів; інші права, передбачені нормативно-правовими актами, що регулюють функціонування ринку електричної енергії, та договорами, укладеними ними на ринку електричної енергії.

Відповідно до ч. 1 ст. 58 Закону споживач має право, зокрема: купувати електричну енергію для власного споживання за двосторонніми договорами та на організованих сегментах ринку, за умови укладення ним договору про врегулювання небалансів та договору про надання послуг з передачі електричної енергії з оператором системи передачі, а у разі приєднання до системи розподілу - договору про надання послуг з розподілу електричної енергії з оператором системи розподілу; або купувати електричну енергію на роздрібному ринку у електропостачальників або у виробників, що здійснюють виробництво електричної енергії на об`єктах розподіленої генерації, за правилами роздрібного ринку.

Відповідно до статті 58 Закону споживач зобов`язаний сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів.

Статтею 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

З матеріалів справи вбачається, що між сторонами виникли зобов`язання за договором поставки.

Відповідно до статті 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч. 2 ст. 712 ЦК України).

Приписами ст. 655 ЦК України визначено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Частинами 1, 2 статті 692 ЦК України на покупця покладається обов`язок оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару; при цьому, покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, або, якщо вона не встановлена у договорі і не може бути визначена виходячи з його умов, - за ціною, що визначається відповідно до статті 632 цього Кодексу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу (ч.1 ст. 691 ЦК України).

Згідно ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Нормою ст. 599 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Матеріалами справи підтверджено, що позивач свої зобов`язання за договором виконав в повній мірі та поставив Комунальному некомерційному підприємству "Заліщицький обласний госпіталь інвалідів війни та реабілітованих" ТОР електричну енергію у серпні вересні 2025 року за Договором № 1 на суму 64783,52 грн, а відповідач свої зобов`язання щодо оплати вартості поставленої електричної енергії не виконав у зв`язку з чим у нього виникла заборгованість в сумі 64783,52 грн.

Доказів оплати за поставлену електричну енергію відповідачем до матеріалів справи не подано.

На підставі вищевикладеного, та зважаючи на відсутність доказів оплати відповідачем вартості поставленої (спожитої) електричної енергії у серпні-вересні 2025 року, позовна вимога про стягнення заборгованості у сумі 64 783,52 грн, підлягає задоволенню.

Відповідно до ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Частиною 1 ст.77 ГПК України передбачено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Частинами 2, 3 ст.80 ГПК України передбачено, що позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.

Відповідно до ч.1 ст.79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частинами 1, 2, 3 статті 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Сало проти України" від 06.09.2005р.).

У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Надточий проти України" від 15.05.2008р. зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі.

Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.

Відповідно до частини 1 статті 14 ГПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Європейський суд з прав людини у рішенні в справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод (рішення Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України).

Судовий збір.

Згідно ч.1 ст.123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до статті 4 Закону України "Про судовий збір" ставка судового збору за подання позовної заяви майнового характеру становить 1,5 % ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Таким чином, сума судового збору становить 3028,00 грн (64 783,52 грн * 1,5% = 971,75 грн), оплата якого підтверджується платіжною інструкцією №736 від 17.12.2025.

Відповідно до п.1 ч.4 ст.129 ГПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову на відповідача.

З врахуванням п.1 ч.4 ст.129 ГПК України, задоволення позову, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача понесені витрати, пов`язані зі сплатою судового збору на суму 3028,00 грн на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Тернопільенерготрейд".

Витрати на правову допомогу.

Витрати на правову допомогу сторонами у справі не заявлялися.

Керуючись ст.ст. 42, 46, 73, 74, 76-79, 91, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

1.Позов задовольнити.

2.Стягнути з Комунального некомерційного підприємства "Заліщицький обласний госпіталь інвалідів війни та реабілітованих" ТОР, вул. Шашкевича М., 42, м. Заліщики, Чортківський р-н, Тернопільська обл., 48600, на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Тернопільенерготрейд", вул. 15 квітня, 2М, м. Тернопіль, 46023, :

- 64 783 ( шістдесят чотири тисячі сімсот вісімдесят три) грн 52 коп. - заборгованості;

- 3 028 (три тисячі двадцять вісім) грн 00 коп. - судового збору в повернення сплачених судових витрат.

3.Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

4.Копію рішення надіслати:

- позивачу до Електронного кабінету підсистеми ЄСІТС "Електронний Суд";

-відповідачу Комунальному некомерційному підприємству "Заліщицький обласний госпіталь інвалідів війни та реабілітованих" ТОР (вул. Шашкевича М., 42, м. Заліщики, Чортківський р-н, Тернопільська обл., 48600) - рекомендованою кореспонденцією з повідомленням про вручення поштового відправлення.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Тернопільенерготрейд", вул. 15 квітня, 2М, м. Тернопіль, 46023, .

Відповідач: Комунальне некомерційне підприємство "Заліщицький обласний госпіталь інвалідів війни та реабілітованих" ТОР, вул. Шашкевича М., 42, м. Заліщики, Чортківський р-н, Тернопільська обл., 48600, .

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Згідно ст.257 ГПК України, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Повне рішення складено та підписано: 03 квітня 2026 року.

Суддя С.О. Хома