ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" лютого 2026 р. Справа № 911/372/25

Господарський суд Київської області у складі судді Яреми В.А., за участю секретаря судового засідання Рженецької М.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ДЕ-ЛЮКС"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ВІННЕР АВТОМОТІВ"

про стягнення 308 058,03 гривень

за участю представника позивача Коковіна Д.І. (ордер серії АА №1505437 від 27.01.2025) та представника відповідача Цесельського Д.С. (ордер серії АР №1228158 від 05.03.2025)

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Через канцелярію Господарського суду Київської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "ДЕ-ЛЮКС" (далі - ТОВ "ДЕ-ЛЮКС"/позивач) до Товариства з обмеженою відповідальністю "ВІННЕР АВТОМОТІВ" (далі - ТОВ "ВІННЕР АВТОМОТІВ"/відповідач) про стягнення грошових коштів у розмірі 308 058,03 гривень.

Також у змісті вказаної позовної заяви позивач просив суд залучити до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору на стороні відповідача, Філію «ВІННЕР ПЦКА» Товариства з обмеженою відповідальністю "ВІННЕР АВТОМОТІВ" (ідентифікаційний код відокремленого підрозділу 43096293).

Господарський суд Київської області ухвалою від 10.02.2025 у справі №911/372/25 залишив позовну заяву ТОВ "ДЕ-ЛЮКС" без руху та постановив виявлені недоліки усунути протягом десяти днів з дня вручення зазначеної ухвали шляхом подання:

1) письмових пояснень з відповідним викладом обставин в розрізі заявленої вимоги про стягнення 308 058,03 грн збитків, зокрема стосовно наявності правопорушення, що включає в себе відповідні елементи у сукупності: збитки, протиправність поведінки особи, яка заподіяла збитки та причинний зв`язок між ними, а також вина, окремо як щодо сум прямих збитків, так і щодо моральної шкоди;

2) пояснень стосовно доказів, із відповідним їх наданням, на підтвердження обставин в розрізі наявності усіх елементів, сукупність яких є підставою для настання господарсько-правової відповідальності у вигляді сплати збитків, окремо як щодо сум прямих збитків, так і щодо моральної шкоди;

3) письмових пояснень щодо правових підстав позову окремо як щодо сум прямих збитків, так і щодо моральної шкоди.

20.02.2025 до Господарського суду Київської області з використанням підсистеми Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи "Електронний суд" (далі - підсистема "Електронний суд") ТОВ "ДЕ-ЛЮКС" подано заяву, у змісті якої позивач виклав свої міркування щодо виявлених судом недоліків, а також зазначив обставини стосовно наявності правопорушення, що включає в себе відповідні елементи у сукупності щодо суми витрат на "доведення гарантійного випадку" - 209 862,00 грн, та, зокрема, вказав, що надання правового обґрунтування - таке міститься у позовній заяві.

Господарський суд Київської області ухвалою від 03.03.2025 у справі №911/372/25 прийняв позовну заяву ТОВ "ДЕ-ЛЮКС" до розгляду та відкрив провадження у справі, постановив розгляд справи здійснювати у порядку загального позовного провадження та призначив підготовче судове засідання на 31.03.2025, а також, зокрема:

- у задоволенні клопотання позивача про залучення до участі у справі Філії «ВІННЕР ПЦКА» Товариства з обмеженою відповідальністю "ВІННЕР АВТОМОТІВ" (ідентифікаційний код відокремленого підрозділу 43096293) у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, відмовив;

- зобов`язав позивача у строк до 31.03.2025 виконати вимоги ухвали Господарського суду Київської області від 10.02.2025 у справі №911/372/25 в частині необхідності надання письмових пояснень щодо правових підстав позову окремо як щодо сум прямих збитків, так і щодо моральної шкоди.

13.03.2025 через канцелярію Господарського суду Київської області з використанням підсистеми "Електронний суд" ТОВ "ВІННЕР АВТОМОТІВ" подано відзив на позовну заяву.

20.03.2025 через канцелярію Господарського суду Київської області від ТОВ "ДЕ-ЛЮКС" надійшли додаткові пояснення разом з доданими до них: копією звіту механіка до наряду-замовлення №639678, паперовою копією електронного листа з поштового інтернет-ресурсу «Gmail», флеш-носієм з відеозаписами відбору проб та огляду від 15.10.2024 та 18.10.2024.

У підготовчому засіданні вказані вище відзив та додаткові пояснення разом з доданими до них доказами судом прийнято до розгляду як такі, що подані з дотриманням встановлених судом строків.

Господарський суд Київської області ухвалою від 31.03.2025 у справі №911/372/25 відклав на 19.05.2025 підготовче засідання, яке у зв`язку із неможливістю його проведення у відповідну дату ухвалою від 15.05.2025 суд призначив на 23.06.2025.

Поряд з тим 21.04.2025, 14.05.2025 та 02.06.2025 через канцелярію Господарського суду Київської області з використанням підсистеми "Електронний суд" сторонами подано заяви по суті, відповідно:

- ТОВ "ВІННЕР АВТОМОТІВ" - заперечення на додаткові пояснення/відповідь на відзив;

- ТОВ "ДЕ-ЛЮКС" - додаткові пояснення у справі;

- ТОВ "ВІННЕР АВТОМОТІВ" - додаткові пояснення у справі у відповідь на вказані вище пояснення позивача.

У підготовчому засіданні 23.06.2025 вказані вище додаткові пояснення сторін судом прийнято до розгляду як такі, що подано з дотриманням порядку їх подання - на стадії підготовчого провадження, та з урахуванням відсутності встановлених судом строків для подання таких заяв.

Господарський суд Київської області занесеною до протоколу судового засідання ухвалою від 23.06.2025 у цій справі відклав підготовче засідання на 21.07.2025.

Господарський суд Київської області занесеною до протоколу судового засідання ухвалою від 21.07.2025 у цій справі закрив підготовче провадження та призначив її до судового розгляду по суті на 19.08.2025.

Господарський суд Київської області занесеними до протоколів судового засідання ухвалами від 19.08.2025, 16.09.2025, 21.10.2025, 25.11.2025 та 13.01.2026 у цій справі оголошував перерву у судовому засіданні до 16.09.2025, 21.10.2025, 25.11.2025, 13.01.2026 та 24.02.2026 відповідно.

Водночас у судових засіданнях 16.09.2025 та 25.11.2025 судом постановлено занесені до протоколів судових засідань ухвали про залишення без розгляду:

- поданих позивачем 04.09.2025 через канцелярію Господарського суду Київської області з використанням підсистеми "Електронний суд" додаткових пояснень;

- поданих позивачем 20.11.2025 через канцелярію Господарського суду Київської області з використанням підсистеми "Електронний суд" додаткових пояснень разом з долученими до них копією укладеного між ТОВ "ДЕ-ЛЮКС" та ТОВ «Київ Інвест Груп» договору оренди транспортного засобу №01/01/2024 від 01.01.2024, а також копіями взаємно адресованих ТОВ "ДЕ-ЛЮКС" і ТОВ «Київ Інвест Груп» листів (лист від 16.10.2024 та лист без номера і дати).

Вказані рішення судом прийнято з огляду на таке.

Приписами статті 207 ГПК України унормовано, що головуючий з`ясовує, чи мають учасники справи заяви чи клопотання, пов`язані з розглядом справи, які не були заявлені з поважних причин в підготовчому провадженні або в інший строк, визначений судом, та вирішує їх після заслуховування думки інших присутніх у судовому засіданні учасників справи.

Суд залишає без розгляду заяви та клопотання, які без поважних причин не були заявлені в підготовчому провадженні або в інший строк, визначений судом.

Згідно з ч.ч. 2, 4, 8 ст. 80 ГПК України, зокрема, позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви.

Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.

Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Розгляд справи по суті суд розпочав у засідання 19.08.2025, про що повідомив представників обох сторін.

Втім вказані вище додаткові пояснення та долучені до них копії документів позивачем подано не на стадії підготовчого провадження та не разом з позовом, тобто з порушенням встановлених законом строків - після початку розгляду справи по суті, що процесуальним законом не допускається.

Висновуючи вказане судом враховано, що приписами ГПК України не передбачено обов`язку суду встановлювати мотиви пропуску процесуального строку та поважність причин такого пропуску самостійно, без порушення особою відповідного питання та наведення відповідних доводів у формі явно змістовних та логічно побудованих аргументів.

Висновуючи вказане вище, судом враховано, що:

- усі необхідні докази сторони мають збирати та готувати для подання до суду на етапі підготовки заяв по суті, тоді як сама по собі необхідність сторін віднайти нові докази носить суб`єктивний характер;

- підготовка та розробка стратегії захисту, у тому числі шляхом зібрання необхідних доказів перебуває виключно в межах контролю сторони;

- долучені до пояснень від 20.11.2025 копії документів датовано 2024 роком, тоді як позивач на надав жодних обґрунтованих пояснень щодо поважності причин неподання таких документів, що перебували у його розпорядженні, разом з позовом або під час розгляду цієї справи у підготовчому засіданні;

- наявність у особи певних прав та можливостей їх захисту та, відповідно, процесуального права не звільняє заявника від обов`язку дотримання унормованих процесуальними приписами правил стосовно доказування.

Попри зроблені вище висновки суд ураховує, що наведені усно під час розгляду справи по суті пояснення сторін, зокрема щодо складу правопорушення, яке підставою для настання відповідальності у вигляді сплати збитків, не можуть бути відхилені під час ухвалення рішення у вказаній справі, з метою повного та всебічного з`ясування усіх обставин справи, які входять в предмет доказування, як наслідок справедливого та неупередженого розгляду справи, маючи на меті забезпечення дійсного вирішення правового спору між сторонами.

Вказане узгоджується з приписами пунктів 1-2 частини 1 ст. 237 ГПК України, згідно якої при ухваленні рішення суд вирішує питання:

- чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються;

- чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження.

У судовому засіданні 24.02.2026 після закінчення з`ясування обставин та перевірки їх доказами суд оголосив про перехід до судових дебатів, по завершенні яких перейшов до стадії ухвалення судового рішення та проголосив вступну і резолютивну частини рішення, яким

УСТАНОВИВ:

14.07.2023 між Філією «ВІННЕР ПЦКА» від імені та в інтересах ТОВ "ВІННЕР АВТОМОТІВ" як продавцем/дилером і ТОВ «ДЕ-ЛЮКС» як покупцем укладено договір купівлі-продажу автомобіля №РСКА-1198, копію якого разом з додатком №1 до нього додано до позовної заяви.

Вступною частиною договору «Терміни та визначення», а також пунктами 7.1., 7.6., 7.10., 7.11, 7.12. сторони погодили, зокрема, що:

- автомобіль та/або товар - новий транспортний засіб PORSCHE (ПОРШЕ) з визначеним обладнанням, комплектуючими та аксесуарами до нього згідно узгодженої сторонами специфікації, що придбавається покупцем відповідно до умов цього договору;

- продавець гарантує, що автомобіль відповідає вимогам якості заводу-виробника, що визначені в експлуатаційних документах, гарантійних політиках заводу-виробника, чинним в Україні нормам і стандартам, про що продавець має сертифікат відповідності, а також умовам цього договору;

- протягом дії гарантії заводу-виробника безкоштовно для покупця здійснюється гарантійний ремонт автомобіля - усунення недоліків автомобіля, що означає ремонт та/або заміну комплектуючих виробів та їх складових частин, що вийшли з ладу з вини заводу-виробника по причині дефекту матеріалу або виготовлення;

- продавець/дилер усуває наявний на автомобілі недолік в порядку гарантійного ремонту протягом 14 календарних днів з дати пред`явлення (надання) автомобіля та у разі наявності на його складі необхідного комплектуючого виробу/складової частини, якщо сторони не домовились про інше;

- датою пред`явлення (надання) автомобіля є дата підписання продавцем/дилером та покупцем наряду-замовлення та/або акта приймання-передання автомобіля;

- сторони домовились, якщо на складі продавця/дилера відсутній необхідний комплектуючий виріб та/або його складова частина, то усунення недоліку здійснюється у строк, що не перевищує 60 робочих днів з дати пред`явлення (надання) автомобіля для виконання відповідних ремонтних робіт. Виконання ремонтних робіт у вказаний строк не вважається затримкою усунення недоліку та не є підставою для стягнення з продавця/дилера неустойки та/або збитків;

- не підлягають компенсації витрати, пов`язані із перебуванням та обслуговуванням покупця або його представника у місці проведення гарантійного ремонту, інші втрати часу, незручності або інші випадкові чи непрямі збитки, яких покупець (або інші особи) може зазнати внаслідок виникнення дефекту, на який поширюється гарантія.

07.10.2024 Філією «ВІННЕР ПЦКА» ТОВ "ВІННЕР АВТОМОТІВ" проведено технічний огляд належного позивачу та придбаного ним 28.11.2023 на підставі договору автомобіля - PORSCHE CAYENNE, д.н.з. НОМЕР_1 (далі також - авто/транспортний засіб), за наслідками чого сторонами підписано акти виконаних робіт за №№65044919, 65044920 від 07.10.2024, відповідно, на суми 36 317,00 грн та 4 200,00 грн.

Копії означених актів разом з квитанціями про оплату вартості вказаних у актах робіт додано до позовної заяви.

Мотивуючи звернення до суду із позовом у цій справі, ТОВ «ДЕ-ЛЮКС» зауважило, що за результатами вказаного вище планового технічного огляду авто виявлено загоряння на панелі приладів індикатора помилки по каталізаторам (Check Engine), відтак за допомогою ендоскопа встановлено наплавлення та забитість каталітичних нейтралізаторів та рекомендовано їх замінити.

Як зауважив позивач, означену вище помилку відповідач кваліфікував як таку, що виникла внаслідок використання власником авто неякісного пального, та виключив інші можливі підстави помилки.

Про вказане, за доводами позивача, його повідомлено усно, відтак згідно зі змістом акта №65044920 від 07.10.2024 відповідач надав дозвіл на подальшу експлуатацію транспортного засобу без будь-яких зауважень.

Втім, згідно викладених у позові доводів позивача, 09.10.2024 у зв`язку з черговою появою на панелі приладів авто помилки Check Engine власник викликав Porsche Assistence, який доставив транспортний засіб до дилера на евакуаторі.

На підтвердження вказаних обставин до позовної заяви долучено лист ТОВ «СОС Сервіс Україна» за вих. №1090 від 23.01.2025, у змісті якого вказане товариство, як Porsche Assistence, повідомило про те, що PORSCHE CAYENNE, д.н.з. НОМЕР_1 евакуйовано 10.10.2024 до офіційного дилерського центру «Віннер ПЦКА».

З огляду на вказане та позицію відповідача стосовно спрацювання помилки Check Engine, зокрема його повідомлення про можливість ремонту автомобіля за рахунок позивача, останній вказав, що 11.10.2024 направив дилеру запрошення на проведення 15.10.2024 відбору проб бензину як з баку авто, так і з постійного місця його заправки - АЗК «UPG» по проспекту Визволителів у м. Київ.

До позовної заяви додано копію адресованого Філії «ВІННЕР ПЦКА» ТОВ "ВІННЕР АВТОМОТІВ" запрошення (листа) позивача, а також паперову копію (роздруківку) з поштового інтернет-ресурсу «Gmail», зокрема про направлення 11.10.2024 на адреси «ІНФОРМАЦІЯ_2» та «ІНФОРМАЦІЯ_1» електронного листа із вкладними до нього файлами pdf «лист-запрошення на відбір проб».

Позивач зазначив, що 15.10.2024 він був вимушений сплатити відповідачу 4 662,00 грн за роботу механіка для надання можливості відібрати проби палива з баку авто і вказані обставини підтверджуються нарядом-замовленням №639600 та актом виконаних робіт №65045136 від 15.10.2024.

До позовної заяви долучено копію підписаного сторонами акта виконаних робіт №65045136 від 15.10.2024 на суму 4 662,00 грн, а також копію підписаного відповідачем наряду-замовлення №639600 та підписаного відповідачем акта приймання-передачі авто для надання послуг з технічного обслуговування і ремонту від 15.10.2024.

За доводами позивача, оплативши 4 662,00 грн, він відібрав проби палива з баку авто за участі представника дилера та очікував рішення про направлення відповідного представника на АЗС.

Водночас, як зазначив позивач, листами №221541/2 від 15.10.2024 та №221510/1 від 15.10.2024 дилер повідомив, відповідно, про:

- неможливість направлення свого представника для відбору проб палива на АЗС;

- заплановані на 18.10.2024 о 14:00 огляд (діагностику) автомобіля на сервісному пості Філії з метою визначення причин виникнення поломки (попередньо - використання неякісного палива). Копії означених листів №221541/2 від 15.10.2024 та №221510/1 від 15.10.2024 додано до позовної заяви.

Стверджуючи ж про здійснення 15.10.2024 відбору проб палива як з баку авто, так і з постійного місця його заправки, ТОВ «ДЕ-ЛЮКС» додало до позовної заяви копії: актів відбирання проб нафти та нафтопродуктів за №№15-10-24/1, 15-10-24/2 від 15.10.2024 та фіскальних чеків з АЗК від 15.10.2024.

Крім того до позовної заяви додано:

- копію адресованого Філії «ВІННЕР ПЦКА» ТОВ "ВІННЕР АВТОМОТІВ" запиту позивача про надання інформації;

- паперову копію (роздруківку) електронних листів з поштового інтернет-ресурсу «Gmail», зокрема про направлення 14.10.2024 на адреси «», «», «ІНФОРМАЦІЯ_2» та «ІНФОРМАЦІЯ_1» електронного листа із вкладними до нього файлами pdf «запит ПОРШЕ»;

- копії складених на бланках Філії «ВІННЕР ПЦКА» ТОВ "ВІННЕР АВТОМОТІВ" рахунка №1109844 від 15.10.2024 на оплату 941 702,82 грн та рахунка №1109820 від 15.10.2024 на оплату 471 926,00 грн.

З огляду на вказане позивач зауважив, що у листах та рахунках від 15.10.2024 відображено послідовну позицію відповідача, яка виявилась у відмові розглядати можливість гарантійного ремонту авто.

Покликаючись на такі обставини, позивач зазначив, що 16.10.2024 він звернувся до відповідача з претензією та вимогою здійснити гарантійний ремонт автомобіля, надати офіційну відповідь про причини виникнення несправності, а також підмінний автомобіль у випадку неможливості здійснення означеного ремонту в межах 14-ти календарних днів.

До позову додано копії адресованої Філії «ВІННЕР ПЦКА» ТОВ "ВІННЕР АВТОМОТІВ" претензії позивача №16-10/24 від 16.10.2024 (далі - також претензія від 16.10.2024) та описів вкладення у цінний лист разом з накладними і фіскальними чеками АТ «Укрпошта».

Надалі ж, за доводами позивача, 18.10.2024 він направив дилеру повідомлення про результати дослідження відібраних проб пального, згідно з якими означені проби виповідають вимогами ДСТУ.

На підтвердження вказаного до позовної заяви додано:

1) копії адресованого Філії «ВІННЕР ПЦКА» ТОВ "ВІННЕР АВТОМОТІВ" повідомлення про результати проведених досліджень, а також вказаних у такому повідомленні додатків:

- адресованого ТОВ «ДЕ-ЛЮКС» листа ТОВ «Центр якості продукції «Карат» за вих.. №09-10-24 від 17.10.2024;

- протоколів випробувань №№1450/24КР, 1451/24КР від 17.10.2024;

- актів відбирання проб нафти та нафтопродуктів за №№15-10-24/1, 15-10-24/2 від 15.10.2024;

- акта приймання-передачі проб зразків від 15.10.2024;

- атестатів про акредитацію ТОВ «Інспекторат Україна» та ТОВ «Центр якості продукції «Карат» разом з додатками до таких атестатів, зокрема: переліком підрозділів випробувального центру, сертифікатом компетентності фахівця, посвідчень та відомостей про перевірку знань фахівців та ін.;

2) паперову копію (роздруківку) з поштового інтернет-ресурсу «Gmail» про направлення 18.10.2024 на адреси «», «», «ІНФОРМАЦІЯ_2» та «ІНФОРМАЦІЯ_1» електронного листа із вкладними до нього файлами pdf «повідомлення про результати випробувань»;

3) копії: паспорта якості №309/947/2024 від 19.09.2024; виданої 25.08.2022 ПП «Укрпалетсистем» декларації про відповідність Технічному регламенту щодо вимог до автомобільних бензинів, дизельного, суднових та котельних палив; виданого ДП «Орган з сертифікації нафтопродуктів та систем якості «Масма-Сепро» рішення №020-20/ТР-1 від 17.07.2020;

4) два аркуші, найменовані як «перша та 362 сторінки інструкції з експлуатації щодо вимог пального».

Поряд з тим, як зауважив позивач, листом №24710/1 від 17.10.2024 відповідач повідомив про необхідність підписання ТОВ «ДЕ-ЛЮКС» наряду-замовлення №639678 від 17.10.2024 та акта приймання-передачі авто для надання послуг з технічного обслуговування і ремонту, які власне були і додані до означеного листа та за змістом яких діагностика автомобіля мала бути проведена за умови оплати її вартості у сумі 4200,00 грн.

До того ж, за доводам позивача, листом №24810/1 від 18.10.2024 відповідач повідомив про необхідність надання сервісної книжки та документа, який засвідчує купівлю авто, хоча такі документи були наявні у відповідача, зокрема книжка знаходилась у речовому ящику («бардачку») автомобіля, а договір перебував у розпорядженні відповідача як підписанта такого правочину.

До позовної заяви додано копії надісланих позиву Філією «ВІННЕР ПЦКА» ТОВ "ВІННЕР АВТОМОТІВ":

- повідомлення про необхідність підписати документи за вих. №241710/1 від 17.10.2024 та вказаних у такому повідомленні додатків: примірників наряду-замовлення №639678 від 17.10.2024 та акта приймання-передачі авто для надання послуг з технічного обслуговування і ремонту від 17.10.2024;

- датованої 18.10.2024 за №241810/1 відповіді на претензію №16-10/24 від 16.10.2024.

Водночас до позовної заяви ТОВ «ДЕ-ЛЮКС» додано копії: підписаного сторонами 18.10.2024 наряду-замовлення №639678 на суму 4 200,00 грн; першої сторінки акта приймання-передачі авто для надання послуг з технічного обслуговування і ремонту від 18.10.2024 (без підписів сторін); підписаного сторонами розширення наряду-замовлення №639678 на суму 19 702,32 грн, а також копію адресованого КНДІСЕ листа позивача із проханням залучити експерта для огляду 18.10.2024 автомобіля та проведення незалежної експертизи з наданням висновку за результатами вказаного огляду.

Надалі ж у змісті позовної заяви позивачем вказано про те, що:

- 18.10.2024 його представника - адвоката Коковіна Д.І., та експертів КНДІСЕ не допускали до огляду автомобіля спершу, під час зняття каталізаторів, а після їх демонтажу заборонили експертам проводити фото-, відеофіксацію;

- 22.10.2024 представником ТОВ «ДЕ-ЛЮКС» доставлено (довезено особисто) до дилера документ, який засвідчує купівлю авто, та ще одну претензію;

- листом №242410/1 від 24.10.2024 відповідач повідомив, що строк на гарантійне обслуговування почався з 18.10.2024 - з дати підписання представником позивача адвокатом Коковіним Д.І. наряду-замовлення та акта передачі авто, а також визнав результати випробувань відібраного палива та запросив позивача для складання рекламаційного акта.

До позовної заяви додано копію означеної вище претензії позивача, прийнятої відповідачем 22.10.2024, а також копію датованої 24.10.2024 за вих. №242410/1 відповіді Філії «ВІННЕР ПЦКА» ТОВ "ВІННЕР АВТОМОТІВ" на претензію б/н без дати.

Покликаючись на означені вище документи та надаючи їм оцінку, позивач зазначив, що всупереч листу відповідача №221510/1 від 15.10.2024 та запрошення на проведення 18.10.2024 огляду авто з визначенням причин поломки у відповідну дату такі причини не встановлено, а тому відповідач порушив пункт 29 Порядку, а саме не розглянув претензію за участю споживача та не склав рекламаційний акт протягом 3 діб.

Так, у розрізі вказаного, позивач звернув увагу на те, що на його вимогу відповідач експертизу не провів та постійно відкладав і перешкоджав її проведенню, тобто не мав наміру встановлювати дійсні причини виходу із ладу каталізаторів, що підтверджується і змістом листа «пропонуємо відкласти питання щодо проведення експертизи до складання та підписання рекламаційного акту, бо може сенсу в такому експертному дослідженні нема».

Тобто, на переконання позивача, лише завдяки активній поведінці його представників по відбору проб палива та залучення експертів, недопущених до огляду авто, відповідач змушений був визнати, що причиною виходу з ладу каталізаторів є не використання неякісного палива, а заводський брак.

Зокрема, за доводами позивача, у рекламаційному акті від 25.10.2024 відповідач визнав заводський брак каталізаторів та зазначив про замовлення нових для заміни, а листом №240411/1 від 04.11.2024 повідомив про можливість отримати 06.11.2024 підмінний автомобіль, який ТОВ «ДЕ-ЛЮКС» використовувало до моменту отримання власного авто після гарантійного ремонту - 13.12.2024.

До позовної заяви додано копії:

- підписаного 25.10.2024 членами комісії відповідача та представником позивача рекламаційного акта;

- датованої 04.11.2024 за вих. №240411/1 відповіді Філії «ВІННЕР ПЦКА» ТОВ "ВІННЕР АВТОМОТІВ" на лист б/н без дати щодо надання підмінного автомобіля;

- укладеного між сторонами 06.11.2024 договору №061124/TEST-DRIVE та додаткової угоди №1 до нього від 20.11.2024;

- актів приймання-передачі підмінного авто від 06.11.2024 та 13.12.2024;

- примірника (без підписів сторін) акта виконаних робіт №65046708 від 13.12.2024 на суму 424 198,40 грн;

- підписаного сторонами акта виконаних робіт №65046708 від 13.12.2024 на суму 0,00 грн.

З огляду на вказані вище обставин та документи позивач зазначив, що після отримання авто з гарантійного ремонту з метою відшкодування 209 862,00 грн витрат, понесених на відновлення порушених прав неякісним товаром, він звернувся до відповідача з претензією, у відповідь на яку відповідач листом №240412/1 від 24.12.2024 відмовив у компенсації таких витрат.

На підтвердження вказаного позивачем надано:

- копію адресованої Філії «ВІННЕР ПЦКА» ТОВ "ВІННЕР АВТОМОТІВ" претензії №20/12-24 від 20.12.2024 разом з доданими до такої претензії копіями: договору про надання правової допомоги від 07.03.2023, акта приймання-передачі наданих послуг від 16.12.2024 на суму 96 000,00 грн та акта надання послуг №189 від 17.10.2024 на суму 105 000,00 грн;

- копії описів вкладення у цінний лист з квитанціями та накладними АТ «Укрпошта» від 20.12.2024;

- копію датованої 24.12.2024 за вих. №240412/1 відповіді Філії «ВІННЕР ПЦКА» ТОВ "ВІННЕР АВТОМОТІВ" на претензію №80/12-24 від 20.12.2024;

- паперову копію (роздруківку) з поштового інтернет-ресурсу «Gmail» як про направлення 20.12.2024 на адреси «», «ІНФОРМАЦІЯ_2» та «ІНФОРМАЦІЯ_1» електронного листа під назвою «Претензія ТОВ «ДЕ-ЛЮКС» щодо відшкодування витрат від 20.12.2024», так і про отримання позивачем на власну поштову скриньку відповіді на претензію.

Крім того до позовної заяви додано копії листів, надісланих позивачем на електронну адресу виробника товару, та отриманих від такого виробника електронних листів.

Аналізуючи зміст наданої відповідачем відповіді на претензію про відшкодування витрат на доведення гарантійного випадку, позивач вказав на ряд суперечностей між зазначеними в такій відповіді обставинами та оцінив таку невідповідність як намагання відповідача виправдати свою бездіяльність.

В основу обґрунтування вимог про відшкодування витрат, понесених на доведення гарантійного випадку, позивачем покладено відмову відповідача у здійсненні гарантійного ремонту та встановлення причин поломки, яка підтверджується виставленням рахунків на ремонт.

Зокрема у позовній заяві ТОВ «ДЕ-ЛЮКС» наведено порівняльну таблицю між вказаними вище рахунками №1109844 від 15.10.2024 на суму 941 702,82 грн, №1109820 від 15.10.2024 на суму 471 926,00 грн та №65046708 від 13.12.2024. Посилаючись на таку таблицю, позивач вважає, що відповідач безпідставно завищив ціни.

Ураховуючи неналежне виконання відповідачем гарантійних зобов`язань, позивач вважає, що саме на першого, як дилера та продавця товару, покладається обов`язок компенсувати витрати на доведення гарантійного випадку у загальній сумі 209 862,00 грн.

У розрізі наявності усіх елементів складу правопорушення, як підстави для відшкодування збитків, позивач зауважив, що протиправною поведінкою відповідача є відмова від здійснення гарантійного ремонту та виявлення причин поломки, всупереч наполягань ТОВ «ДЕ-ЛЮКС» на гарантійному випадку.

Вина ж відповідача, на переконання позивача, полягає у продажі неякісного автомобіля та у відмові відповідача визнавати випадок гарантійним, а доказами означених поведінки і вини є:

- виставлені відповідачем рахунки від 15.10.2024 на суми 941702,82 грн та 471926,00 грн, які підтверджують відсутність намірів здійснювати процедуру гарантійного ремонту;

- рекламаційний акт від 25.10.2024, відповідно до якого, тільки після проведеної експертизи пального та прибуття експертів з КНДІСЕ для огляду автомобіля відповідач вимушений був визнати вказаний випадок гарантійним.

Стосовно суми збитків позивач зазначив, що 209 862, 00 грн складаються з:

- 4 200,00 грн витрат та підтверджуються квитанцією №2684 від 07.10.2024 на підставі акта виконаних робіт №65044920 від 07.10.2024, копії яких наявні в матеріалах справи;

- 4 662,00 грн витрат та підтверджуються нарядом-замовленням №639600, актом виконаних робіт №65045136 від 15.10.2024, копії яких наявні в матеріалах справи;

- 105 000,00 грн витрат на відбір проб та проведення випробувань бензину на відповідність ДСТУ і підтверджуються протоколами випробувань №№1450/24КР, 1451/24КР від 17.10.2024, укладеним позивачем та ТОВ «Центр якості продукції «Карат» договором №01-10-2024 від 11.10.2024, актом наданих послуг №189 від 17.10.2024, копії яких наявні в матеріалах справи;

- 96 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу адвоката Коковіна Д.І., надану позивачу в ході досудового врегулювання спору, і підтверджуються укладеним позивачем та адвокатом Коковіним Д.І. договором правничої допомоги від 07.03.2024, актом приймання-передачі наданих послуг від 16.12.2024 до договору правничої допомоги від 07.03.2024, копії яких наявні в матеріалах справи.

За доводами позивача, причинний зв`язок між наведеними вище збитками та протиправною поведінкою полягає у невиконанні гарантійних зобов`язань відповідачем, відсутності реагування та встановлення причин поломки.

Крім того, посилаючись на вказані вище обставини надання відповідачем підмінного автомобіля лише 06.11.2024, тобто через 29 днів після того, як 09.10.2024 належне ТОВ «ДЕ-ЛЮКС» авто доставлено на евакуаторі до дилера, позивач також вказав про понесення моральної шкоди у сумі 98 196,03 грн, розрахованої таким чином: 29 днів * 3 386,07 грн (вартість одного дня користування підмінним автомобілем).

Так, за доводами позивача, у акті виконаних робіт №65046708 від 13.12.2024 відповідачем самостійно розраховано вартість послуг з надання підмінного автомобіля на 36 днів у розмірі 121 898,85 грн (121 898,85 грн/36 днів = 3 386,07 грн).

Водночас позивач звернув увагу на те, що він не міг користуватись 29 днів належним йому автомобілем, який мав заводський дефект, тоді як підмінне авто не було доставлене на визначену адресу і його слід було забирати на дилерському центрі та туди ж повертати, що створило додаткові незручності.

Згідно доводів позивача саме внаслідок протиправних дій відповідача не можливо було користуватись транспортним засобом, який більше 2 місяців перебував на сервісному обслуговуванні.

Звідси 98 196,03 грн моральної шкоди позивач оцінив із розрахунку вартості одного дня користування підмінним автомобілем, помноженої на кількість днів, протягом яких ТОВ «ДЕ-ЛЮКС» не могло користуватись своїм автомобілем.

Посилаючись на вказане та те, що підмінний автомобіль у 2,76 разів дешевший за належне позивачу авто, останній вважає, що моральна шкода є більш ніж обґрунтованою.

Отже, позивач стверджує, що загальна сума, яку він просить компенсувати складає 209 862, 00 грн витрат на "доведення гарантійного випадку" та 98 196, 03 грн моральної шкоди, що разом складає 308 058,03 гривень.

З огляду на все зазначене позивач просить суд стягнути з відповідача грошові кошти у розмірі 308 058,03 гривень.

Своєю чергою відповідач у відзиві на позов із наведеними вище доводами позивача та заявленими вимогами не погодився з огляду на те, що їх мотивовано припущеннями у необхідності доводити гарантійність недоліку.

У розрізі вказаного відповідач зазначив, що під час проведення ним 07.10.2024 планового технічного обслуговування причини виникнення наплавлення та забитості каталізаторів не встановлювались, як і не надавались жодні висновки.

Водночас, як зауважив відповідач, у підписаних сторонами 07.10.2024 актах виконаних робіт по технічному обслуговуванню позивачу було надано рекомендацію - замінити каталізатори, тоді як в усному порядку на відповідне запитання про причини наплавлення та забитості каталізаторів представник відповідача пояснив, що однією з поширених причин може бути використання неякісного пального.

Відтак, за доводами відповідача, за результатами планового технічного обслуговування позивач прийняв рішення забрати авто і не залишати його на території сервісного центру.

Надалі ж, згідно аргументів відповідача, після доставки авто 09.10.2024 та під час його передачі для проведення подальшої діагностики/обслуговування оформлення документів для відповідної передачі представник позивача не дочекався та поїхав, а тому позивача неодноразово засобами телефонного зв`язку повідомляли про необхідність підписання наряду-замовлення та акта передачі авто на обслуговування.

Так, відповідач звернув увагу не те, що невизначеність у строках огляду авто було обумовлено саме відсутністю підписаних зі сторони позивача означених вище наряду-замовлення та акта, тоді як про попередньо узгоджену дату огляду - 26.10.2024, позивачу було відомо, що підтверджується змістом його запиту від 14.10.2024.

На означений запит від 14.10.2024, за доводами відповідача, він надав відповідь листом від 15.10.2024 та повідомив про проведення огляду авто 18.10.2024 у зв`язку з появою вільного часу та, власне, більш ранньої дати для такого огляду.

З-поміж обставин по суті спірних правовідносин сторін, тотожних вказаним позивачем та зазначеним вище, у відзиві на позов відповідачем викладено і такі обставини, зокрема:

- 18.10.2024, прибувши разом з експертами КНДІСЕ, представник позивача Коковін Д.І. підписав акт передання-прийняття ДТЗ та наряд-замовлення №639678 на передачу авто для обслуговування;

- відтак під час огляду у присутності вказаного представника та експертів проведено роботи зі зняття каталізаторів, а також фото- і відеофіксація їх стану, направлено технічний запит виробнику;

- за рекомендацією технічної підтримки також було виконано забір з бака автомобіля палива для його перевірки спеціальними інструментами з направленням відповідних результатів виробнику;

- з огляду направлення позивачем у передбаченому законом порядку претензії від 22.10.2024 визначено дату складання рекламаційного акта - 25.10.2024, про що позивача повідомлено листом від 24.10.2024, та яку надалі, за проханням самого ж позивача, перенесено на 28.10.2025;

- згідно складеного 28.10.2024 рекламаційного акта відповідачем підтверджено заявлений недолік та його усунення за процедурою гарантійного ремонту;

- попри зазначення у рекламаційному акті дати його складення - 25.10.2024, фактично такий документ підписано 28.10.2024, що є несуттєвим недоліком та не може свідчити про протиправність дій відповідача, оскільки таким актом недолік визначено гарантійним та вимоги претензії позивача задоволено.

Покликаючись на відповідні обставини, пункти 20, 24, 25 Порядку та пункт 7.10. договору, відповідач зазначив, що для усунення недоліку у порядку гарантійного обслуговування першочергово до сервісного центру подається письмова заява із викладеним у ній описом недоліку та, надалі, передається ДТЗ з оформленням акта і наряду-замовлення.

У розрізі вказаного відповідач зауважив, що 09.10.2024 позивач звернувся до відповідача з усною заявою, тоді як оформлення вказаних акта і наряду-замовлення відбулось лише 18.10.2024.

Водночас, за доводами відповідача:

- докази його незгоди стосовно причин виникнення недоліку автомобіля відсутні, зокрема жодних висновків про такі недоліки позивачу не було надано аж до складення рекламаційного акта;

- у листі від 15.10.2024 позивача повідомлено про те, що використання неякісного пального є лише попередньою причиною;

- договір з метою відібрання та експертизи проб пального за баку авто і АЗС позивач уклав з ТОВ «Центр якості продукції «Карат» до подання письмової вимоги та підписання акта і наряду-замовлення;

- на дату проведення дослідження пального позивач не дотримався визначеного законом та договором порядку передання авто на гарантійне обслуговування, незгода стосовно причин виникнення недоліку між сторонами була відсутня.

З огляду на вказане дії позивача по проведенню дослідження пального з бака авто та із АЗС відповідач вважає передчасними та зайвими, вказуючи, що наявність якісного пального в баку автомобіля та на АЗС може свідчити лише про таку якість станом на момент відбору проб.

До того ж відповідач звернув увагу, що у разі незгоди сторін стосовно виявленого недоліку на експертизу направляється транспортний засіб, а не окремо пальне, відібране з баку авто і АЗС.

Стосовно ж доводів позивача про виставлення 15.10.2024 рахунків на суми 941 702,82 грн та 471 926,00 грн, відповідач зазначив, що їх було виставлено на запит представника позивача з інформаційною метою визначити орієнтовну вартість можливого ремонту, оскільки без процедури огляду авто не можливо визначити ступінь пошкодження каталізаторів.

Покликаючись на вказане, відповідач зазначив, що він не відмовляв позивачу у проведенні гарантійного ремонту станом на день проведення випробувань пального, а тому позивачем не доведено протиправну поведінку та вину дилера як необхідні елементи складу правопорушення для відшкодування збитків - витрат на відбір проб та проведення випробувань бензину.

Такими ж недоведеними щодо наявності протиправної поведінки і вини відповідача, останній вважає також заявлені до стягнення витрати у сумах 4 200,00 грн та 4 662,00 грн, оскільки ці суми складають вартість робіт і послуг щодо пошуку несправності двигуна на панелі приладів (07.10.2024) та залучення механіка відповідача до відбору проб пального з баку авто за ініціативною позивача (15.10.2024).

У розрізі вказаного відповідач зауважив, що на такі послуги позивач погодився, підписавши відповідні акти без зауважень, тоді як у позові не зазначено, у чому полягає протиправність дій відповідача з виконання додаткових робіт та проведених за запитом позивача робіт, які не передбачені гарантійною процедурою.

Стосовно обставин дотримання строків розгляду претензій позивача та строків проведення гарантійного ремонту відповідач зазначив, що позивач подавав претензії двічі:

- 16.10.2024 позивач подав претензію без дотримання законодавчих вимог стосовно необхідних для її розгляду документів, зокрема сервісної книжки, розшукувати яку в салоні автомобіля відповідач не уповноважений;

- 22.10.2024 позивач подав претензію з дотриманням законодавчих вимог і саме з цієї дати обраховано строк для складення рекламаційного акта.

Посилаючись на пункт 25 Порядку та пункт 7.10. договору, а також визначений нарядом-замовленням очікуваний термін виконання робіт - 17.01.2025, відповідач зазначив, що недолік автомобіля усунуто у порядку гарантійного ремонту у визначений договором строк, оскільки підписанням акта від 13.12.2024 гарантійний ремонт завершено.

Проти витрат на професійну правничу допомогу адвоката Коковіна Д.І. в ході досудового врегулювання спору, заявлених до стягнення у складі 209 862, 00 грн, відповідач заперечив з підстав невідповідності таких витрат вимогам Господарського процесуального кодексу України стосовно розподілу судових витрат.

До того ж відповідач вказав, що станом на момент вчинення адвокатом позивача вказаним ним у акті дій у проведенні гарантійного ремонту не було відмовлено, а замовлення послуг адвоката було передчасним та надмірним і такі витрати не можуть вважатися неминучими.

Стосовно вимоги позивача про стягнення моральної шкоди відповідач заперечив з огляду на те, що наявність усіх елементів складу правопорушення, яке є підставою для настання відповідальності у вигляді сплати відповідної шкоди не доведено, тоді як застосований підхід у нарахуванні цієї шкоди не є належним, адже позивач не пояснив, яким чином впливає на його репутацію такий показник як вартість одного дня користування підмінним автомобілем.

З огляду на все зазначене відповідач просить відмовити у задоволенні позовних ТОВ «ДЕ-ЛЮКС» вимог у повному обсязі.

Із вказаними вище запереченнями та аргументами позивач у поданих ним додаткових поясненнях не погодився, вказавши на те, що відповідач визнав обставини визначення відповідачем в усній бесіді причини виходу із ладу каталізаторів - використання неякісного пального, вказане відображено і в листі від 15.10.2024, що спростовує тезу відповідача про відсутність будь-яких зроблених ним висновків у відповідному питанні.

Стосовно ж обставин оформлення документів на передачу авто на обслуговування, то позивач звернув увагу на те, що під таким обслуговуванням відповідач мав на увазі платні послуги, що відображено у рахунках від 15.10.2024 на суми 941 702,80 грн або 471 926,00 грн, відтак означене обслуговування, зроблене на замовлення позивача, повністю виключало б гарантійні зобов`язання відповідача.

Так, за доводами позивача, всупереч умовам договору відповідач продав авто, яке не відповідало вимогам якості заводу-виробника, а всупереч пункту 7.6. договору відповідач наполягав на платному ремонті за рахунок ТОВ «ДЕ-ЛЮКС», про що свідчить виставлення рахунків на оплату при відборі проб пального та під час огляду автомобіля.

Як зауважив позивач, рахунки на оплату відповідач виставляв за будь-яку виконувану механіками роботу, з огляду на що доводи відповідача про інформативність сформованих ним рахунків є хибною.

Посилаючись на те, що результати досліджень проб зразків відповідач отримав 18.10.2024 об 11:30, тобто до початку огляду авто, позивач вважає, що офіційна позиція відповідача - гарантійний ремонт є неможливим з підстав використання неякісного пального, змінилась саме після отримання висновків про відповідність такого пального вимогам ДСТУ.

Попри зазначення у звіті механіка, підписаному разом з рекламаційним актом, про здійснення відбору проб палива, позивач вказав на те, що відповідач такі зразки 18.10.2024 не відбирав.

Копію означеного звіту механіка позивачем надано разом з додатковими поясненнями.

Крім того, з огляду на зміст рахунку від 13.12.2024 на сторінці 153 позовної заяви, позивач вважає дії відповідача такими, що спрямовані на отримання прибутку, оскільки реальна вартість ремонту склала 231 599,82 грн у порівнянні з виставленими відповідачем 15.10.2024 сумами.

Отже, як стверджує позивач, саме такі дії відповідача змусили звернутись за правовою допомогою до адвоката і замовити експертизу пального, тобто витрати на відповідні послуги були необхідними і неминучими.

На підтвердження викладених у позові обставин вини відповідача до вказаних додаткових пояснень позивач додав флеш-носій з відеозаписами відбору проб та огляду від 15.10.2024 та 18.10.2024.

Коментуючи певні часові проміжки таких відеозаписів та відтворені на них дії/поведінку представника відповідача, позивач зауважив, що такі докази підтверджують необхідність у доведенні гарантійного випадку, зокрема:

- огляд було призначено на 14-ту годину, тоді як допустили до огляду лише о 15:13 і така поведінка свідчить не на користь того, що відповідач сприяв та реально намагався виявити причину поломки;

- представник відповідача забороняв експертам здійснювати фото-, відеофіксацію, забороняв фотофіксацію вже знятих каталізаторів, а також відмовлявся давати коментарі та пояснення під відеозапис;

- представник відповідача зазначив, що процедура огляду не є експертизою.

Щодо моральної шкоди позивач у додаткових поясненнях вказав про те, що ця шкода виникла внаслідок неможливості використання протягом значного проміжку часу автомобіля, який було придбано для використання у господарській діяльності з метою підвищення фінансового результату, як наслідок вказана неможливість призвела додаткові незручності, необхідність пошуку альтернативних способів пересування.

Розрахунок же моральної шкоди, згідно аргументів позивача, ним зроблено на підставі розрахунку відповідача, який, очевидно, компенсує за рахунок імпортера.

Викладені вище у додаткових поясненнях аргументи позивача ТОВ "ВІННЕР АВТОМОТІВ" оцінило як необґрунтовані, безпідставні і такі, що не відповідають дійсності та непідтверджені належними та допустимими доказами.

Так, за доводами відповідача, висновок - це остаточна думка з певного питання, відтак остаточна думка щодо причин виникнення несправностей автомобіля та, як наслідок, підтвердження або спростування можливості їх усунення в межах гарантійного ремонту, оформлюється рекламаційним актом за результатами проведення огляду (діагностики) автомобіля.

У розрізі вказаного відповідач стверджує, що єдину позицію щодо можливості або неможливості виконання гарантійного ремонту викладено у складеному 28.10.2025 рекламаційному акті.

Як повторно зауважив відповідач, послуги з відбору та аналізу палива позивач замовив у ТОВ «Центр якості продукції «Карат» не лише до складання рекламаційного акта, а й до належним чином оформленої передачі автомобіля відповідачу, без якої останній не мав правових підстав для виконання будь-яких робіт щодо такого авто.

За доводами відповідача, належних і допустимих доказів, що підтверджували б порушення зобов`язання, зокрема відмову ТОВ "ВІННЕР АВТОМОТІВ" у виконанні гарантійного ремонту позивачем не надано.

Водночас відповідач зазначив, що ним здійснено гарантійний ремонт автомобіля, а отже зобов`язання за відповідним договором не було порушено, відтак відсутність порушення зобов`язання виключає наявність обов`язку доводити відсутність і вини.

З огляду на вказане та доводи позивача про зафіксовані долученими відеозаписами події відповідач звернув увагу на те, що протиправність утворює.порушення встановленого законом або договором стандарту поведінки, тоді як позивач не вказав жодної норми закону та договору, які б зобов`язували відповідача під час здійснення огляду автомобіля на власній території із використанням власного обладнання забезпечувати відеозйомку робіт або допускати сторонніх осіб.

До того ж, посилаючись на статтю 32 Конституції України та ч. 1 ст. 307 Цивільного кодексу України, відповідач звернув увагу на те, що наданий позивачем відеозапис містить зображення номерів транспортних засобів інших клієнтів, тоді як позивач згоди на збирання, зберігання та поширення конфіденційної інформації про таких клієнтів не отримав та всупереч проханням працівників відповідача не здійснювати зйомку щодо них подав до суду відеозапис, на якому не були видалені кадри з участю цих осіб.

Покликаючись на приписи статті 77 ГПК України, відповідач вважає долучений позивачем відеозапис таким, що не відповідає вимогам належності та допустимості доказів, оскільки:

- відмова у проведенні гарантійного ремонту має підтверджуватись рекламаційним актом, а не відеозаписом;

- відеозапис зроблено без згоди його учасників.

З-поміж іншого відповідач вказав і на те, що у поданому позивачем звіті механіка не зазначено, що дія з відбору палива було вчинена саме 18.10.2024, тоді як тест палива представниками відповідача проведено 23.10.2024, після отримання від позивача претензії від 22.10.2024 з проханням, зокрема, надати офіційну відповідь щодо результатів проведеного 18.10.2024 огляду автомобіля.

Крім того відповідач не погодився і з аргументами позивача стосовно продажу неякісного автомобіля, оскільки одним із можливих наслідків, передбачених ч. 1 ст. 678 ЦК України та п. 7.6 договору, у разі виникнення недоліків є безоплатне їх усунення, що відповідачем і було зроблено.

Твердження ж позивача щодо очевидності або неочевидності компенсації вартості підмінного автомобіля відповідач відхилив з огляду на те, що такі доводи жодним чином не обґрунтовують розрахунок моральної шкоди та не відповідають нормам законодавства щодо визначення моральної шкоди юридичної особи.

Своєю чергою позивач у відповідь на такі заперечення відповідача зазначив про те, що автомобіль придбано на підставі договору за 6 985 275,00 грн та власні зобов`язання зі сплати коштів ТОВ «ДЕ-ЛЮКС» виконало у повному обсязі, тоді як відповідач передав товар, якість якого не відповідає умовам договору, що підтверджується рекламаційним актом від 25.10.2024, у якому визнано заводський дефект (брак товару).

Також позивач вказав на те, що несправність виявлено у вигляді забитості каталітичних нейтралізаторів ще 07.10.2024, після проведення технічного обслуговування, тоді як у тексті акта виконаних робіт №65044919 від 07.10.2024 зазначено, що вказаний документ є актом передання-прийняття ДТЗ.

Тобто, на переконання позивача, матеріалами справи підтверджується як дата виявлення відповідачем недоліку автомобіля, так і обов`язок відповідача усунути недоліки протягом 14 календарних днів відповідно до п. 7.10. договору, а також фактичне невиконання своїх гарантійних обов`язків, про що свідчить постійне ухилення та непослідовна поведінка відповідача.

У розрізі вказаного позивач зазначив, що лише 25.10.2025 відповідач склав рекламаційний акт та визнав заводський брак, а тому повністю визнав свою протиправну поведінку та повну бездіяльність, яка полягала у нездійсненні гарантійного ремонту в передбачений договором строк, що потягло за собою збитки ТОВ «ДЕ ЛЮКС» у вигляді:

- відбору зразків палива, їх випробувань, залучення адвоката для захисту своїх прав;

- виставлення рахунків на виявлення та усунення заводського браку за рахунок ТОВ «ДЕ-ЛЮКС», як покупця, який згідно умов договору мав право на безкоштовне усунення недоліків за рахунок продавця.

Стосовно ж правових підстав позову окремо як щодо сум прямих збитків, так і щодо моральної шкоди позивач у відповідних поясненнях загалом виклав зміст статей 22, 23, 386, 611, 623, 655, 1166 ЦК України та 193 ГК України, а також навів зміст окремих абзаців як постанов Великої Палати Верховного Суду, так і постанов Верховного Суду, зокрема:

- у постанові Великої Палати Верховного Суду від 01.09.2020 у справі №216/3521/16-ц вказано, що компенсація моральної шкоди повинна відбуватися у будь-якому випадку її спричинення - право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди виникає внаслідок порушення права особи незалежно від наявності спеціальних норм цивільного законодавства;

- за правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду від 25.05.2022 у справі №487/6970/20, позивач повинен довести наявність моральної шкоди та причинний зв`язок, тоді як відповідач доводить відсутність протиправності та вини;

- у постанові Верховного Суду від 05.06.2024 у справі №906/1228/22 вказано, що відповідно до сталої та послідовної позиції Верховного Суду (щодо застосування положень частини другої статті 679 ЦК України) у випадку встановлення недоліків товару, на який надана гарантія щодо якості (встановлено гарантійний строк експлуатації), існує презумпція вини постачальника (виробника);

- у пункті 6.22 постанови Великої Палати Верховного Суду від 14.04.2020 у справі №925/1196/18 зазначено, що порушення особою зобов`язання призводить до приниження її ділової репутації;

- у постанові Великої Палати Верховного Суду від 22.11.2023 у справі №712/4126/22 (провадження №14-123цс23) вказано, що відшкодування витрат за проведення експертизи не обмежується випадком її призначення та проведення після відкриття провадження у справі.

Відповідач заперечив вказані вище твердження позивача, оскільки згідно акта виконаних робіт від 07.10.2024 автомобіль та виконані роботи без зауважень прийняв не відповідач, а позивач, як наслідок такий акт не може вважатися документом, що підтверджує передання автомобіля для усунення недоліку.

Посилання ж позивача на постанови суду касаційної інстанції, на переконання відповідача, є вибірковими і такими, що не можуть бути застосовані до спірних правовідносин у цій справі.

За доводами відповідача, позиції суду касаційної інстанції позивач навів фрагментарно, без урахування інших обставин справи в сукупності, зокрема висновок про приниження ділової репутації застосовується саме до особи, яка порушила зобов`язання.

Також відповідач звернув увагу на те, що у справі, що наразі розглядається судом, позивачем подано не висновок експерта, а лист щодо результатів випробування пального та протоколи випробувань пального.

Також відповідачем наголошено на різниці між поняттями «висновок Верховного Суду щодо застосування норми права» та «висновок Верховного Суду в обґрунтування мотивувальної частини постанови», відтак безумовному застосуванню підлягає судами лише перше з вказаних понять.

Під час розгляду цієї справи по суті, з метою з`ясування обставин та перевірки їх доказами, судом заслухано пояснення представників сторін стосовно наявності усіх елементів (збитки, протиправність поведінки особи, яка заподіяла збитки та причинний зв`язок між ними, а також вина), сукупність яких є підставою для настання відповідальності у вигляді сплати збитків, окремо як щодо сум прямих збитків по кожному виду витрат, так і щодо моральної шкоди.

Зокрема у судовому засіданні 16.09.2025 щодо 105 000,00 грн витрат на відбір проб та проведення випробувань бензину на відповідність ДСТУ представником позивача зазначено таке:

- протиправна поведінка полягає у передачі неякісного автомобіля та відмові відповідача здійснити гарантійний ремонт в порушення статей 673, 675 ЦК України, ст. 268, ч. 6 ст. 269 ГК України, а також розділу 4 «Якість та гарантії» укладеного між сторонами договору;

- збитками є вартість замовлених позивачем у сторонньої організації послуг з відбору проб (9 600,00 грн) та проведення експертного дослідження бензину (95 400,00 грн);

- безпосередність причинного зв`язку між вказаними протиправною поведінкою та збитками полягає у виставленні рахунків на оплату сум 941 702,80 грн (встановлення нових каталізаторів) та 471 926,00 грн (встановлення нових каталізаторів взамін на старі) та бездіяльності відповідача щодо безоплатного усунення недоліків у порядку гарантійного ремонту згідно з пунктом 7.6. договору;

- вина полягає у порушенні зобов`язань, передбачених договором.

Поряд з тим представник позивача зауважив, що з огляду на приписи статей ЦК України, зокрема статтю 679 цього кодексу позивач як покупець вживав дії з метою довести, що причини поломки виникли не з його вини, оскільки відповідач відмовлявся визнавати випадок гарантійним саме до моменту отримання результатів дослідження палива, а відповідна відмова полягала у виставленні двох рахунків на оплату вартості заміни каталізаторів та повідомленні листом від 15.10.2024 про причини поломки - неякісне пальне.

Стосовно 96 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу адвоката Коковіна Д.І., надану позивачу в ході досудового врегулювання спору, представник позивача у судовому засіданні 16.09.2025 зазначив, що:

- протиправна поведінка полягає у повній бездіяльності дилера та відсутність будь-яких дій щодо встановлення гарантійного випадку;

- збитками є витрати на професійну правничу допомогу, вартість яких зафіксовано підписаним позивачем та адвокатом актом виконаних робіт;

- безпосередність причинного зв`язку між вказаними протиправною поведінкою та збитками полягає у реалізації неякісного товару та поведінці відповідача (на відеозаписі видно, що до огляду не допускаються представники та повністю забороняється відеозйомка), яка спонукала залучати до спірних відносин адвоката.

Стосовно ж решти сум прямих збитків представник позивача у судовому засіданні 16.09.2025 зазначив, що:

1) в частині 4 200,00 грн витрат на проведення діагностики авто склад правопорушення формують:

- протиправна поведінка полягає у виставленні рахунку на діагностику всупереч ч. 6 ст. 269 ГК України;

- збитками є вказана вартість означеної діагностики;

- безпосередність причинного зв`язку між вказаними протиправною поведінкою та збитками полягає в оплаті виставленого відповідачем рахунку;

2) в частині 4 662,00 грн витрат на відбір проб з автомобіля (надання дилером можливості взяти проби з баку) склад правопорушення формують:

- протиправна поведінка полягає у тому, що відповідач відмовив у наданні доступу до авто для взяття проб палива з баку та виставив рахунок за надання позивачу можливості здійснити такий відбір, чим і вказав на використання неякісного палива як причину поломки;

- збитками є вказана вартість означеної послуги з надання дилером можливості взяти проби з баку;

- вина полягає у продажі відповідачем неякісного автомобіля.

Щодо 98 196,03 грн моральної шкоди у судових засіданнях 16.09.2025, 21.10.2025 та 25.11.2025 представником позивача зазначено таке:

- протиправна поведінка полягає у реалізації неякісного автомобіля, який надалі перебував на сервісі відповідача, та відмова у здійсненні гарантійного ремонту, що підтверджується рекламаційним актом, у якому зазначено про заводський дефект;

- наслідком такої поведінки стала неможливість використання позивачем автомобіля тривалий час - 29 днів (з 07.10.2024 по 06.11.2024), що спричинило виставлення дилером на імпортера вартості надання позивачу з 06.11.2024 по 13.12.2024 підмінного авто та, власне, отримання від імпортера прибутку на вказану вартість;

- така вартість вбачається з рахунка, який дозволили сфотографувати адвокату після отримання належного позивачу автомобіля з ремонту, і такий рахунок наявний у матеріалах позовної заяви на сторінці 153;

- основною діяльністю позивача є надання в оренду інших машин, устаткування та товарів (код 77.39), відтак придбаний у відповідача автомобіль також передавався в оренду, зокрема вартістю користування 96 000,00 грн щомісячно;

- репутації ТОВ «ДЕ-ЛЮКС» перед його клієнтами завдано певної шкоди, останні звинувачують позивача у наданні в користування авто з дефектом, що підтверджується наданим позивачем договором та листами, які судом залишено без розгляду;

- моральну шкоду оцінено позивачем як власну відповідальність перед його контрагентами та розраховано як неможливість користування автомобілем за кожен день (вартість надання підмінного авто за один день помножено на ту кількість днів, протягом якої позивач не мав змоги користуватись своїм автомобілем);

- безпосередній причинний зв`язок між вказаними протиправною поведінкою та моральною шкодою полягає у тому, що усі збитки випливають безпосередньо з продажу неякісного автомобіля, який не міг використовуватись внаслідок виявленого дефекту каталізаторів та втрачав у своїй вартості кожен день, який перебував на сервісі;

- такий безпосередній причинний зв`язок підтверджується листом відповідача від 15.10.2024, у якому останній звинуватив ТОВ «ДЕ-ЛЮКС» у використанні неякісного пального;

- вина підтверджується рекламаційним актом, у якому визнано заводський дефект, а також листами відповідача від 15.10.2024, у яких позивача звинувачено у використанні неякісного пального, та виставленими відповідачем 15.10.2024 рахунками на різну вартість послуг по заміні каталізаторів.

Водночас у судових засіданнях представник позивача зауважив, що упущену вигоду до стягнення не заявлено та суд має визначити справедливу суму збитків, а також вказав на постанови суду касаційної інстанції, які на його переконання підтверджують обґрунтованість вимоги про стягнення моральної шкоди, зокрема вказано постанови у справах, наведених у додаткових поясненнях та вказаних вище, а також постанови у справах №569/20510/19, №912/2404/23, №910/8593/20, №903/5/22.

Своєю чергою представник відповідача у вказаних вище судових засіданнях заперечив проти вимога позивача та зазначив таке:

1) стосовно 105 000,00 грн витрат на відбір проб та проведення випробувань бензину на відповідність ДСТУ склад правопорушення не доведено, оскільки:

- позивач замовив відбір та дослідження пального і написав претензію передчасно - до того як передати авто на гарантійний ремонт згідно визначеного законом порядку;

- відмови у гарантійному ремонті не було, рахунки на суми 941 702,82 грн та 471 926,00 грн виставлено станом на дату, коли ще не було встановлено причини поломки каталізаторів, для ознайомлення та попередження клієнта про можливі витрати;

- недолік усунуто в порядку гарантійного ремонту у передбачений договором строк;

- оскільки не було відмови у проведенні гарантійного ремонту були і підстави для проведення експертизи пального;

- безпосередній причинний зв`язок та вина відсутні;

2) стосовно 96 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу адвоката підстав для стягнення таких коштів нема, оскільки відповідач не порушив норми закону або умови договору

3) стосовно 4 200,00 грн витрат на проведення діагностики авто протиправна поведінка відсутня, оскільки:

- діагностика не мала бути безкоштовною та 07.10.2024 клієнта було попереджено про можливу відсутність оплати за таку діагностику у разі залишення автомобіля на подальшу перевірку та визнання випадку гарантійним;

- 07.10.2024 клієнт прийняв рішення забрати автомобіль і в цей день гарантійний випадок не було встановлено, а лише виявлено причину спрацювання індикатора Check Engine на панелі управління - некоректна робота каталізатора;

- проведена 07.10.2024 діагностика не привела до виявлення причин поломки каталізаторів і, власне, гарантійного випадку;

4) стосовно 4 662,00 грн витрат на відбір проб пального - такі послуги виконано на замовлення позивача до передання автомобіля, тоді як означені кошти сплачено, щоб відповідач надав доступ експерту ТОВ «Центр якості продукції «Карат» до авто для відбору проб;

5) стосовно 98 196,03 грн моральної шкоди вина відповідача відсутня, оскільки:

- під час реалізації автомобіля та його передачі позивачу зауважень по якості останнім не висловлено, тоді як інститут гарантійного ремонту існує саме для випадків усунення недоліків, які виникли пізніше;

- відповідач у рекламаційному акті визнав вину виробника щодо недоліку запчастини та здійснив гарантійний ремонт у передбачені договором строки;

- позивачем не доведено наслідків у вигляді понесення моральної шкоди, жодних доказів виставлення імпортеру до оплати акта від 13.12.2024 позивачем не надано;

- відсутній будь-який зв`язок між сумою моральної шкоди та діями відповідача з визнання гарантійного випадку та проведення відповідного ремонту.

Окрім того у судовому засіданні 13.01.2026 представник позивача зауважив на тому, що обставини невзяття відповідачем 18.10.2024 проб бензину з баку, а також зображені на відео події наведено загалом для характеристики поведінки відповідача.

Своєю чергою представник відповідача у судовому засіданні 13.01.2026 наголосив на тому, що неякісне пальне як причина поломки є виключно припущеннями позивача, тоді як немає у відповідача обов`язку допускати інших експертів до огляду автомобіля.

На питання ж суду представник відповідача також вказав, що результати проведених на замовлення позивача досліджень проб палива не використовувались, оскільки у відповідача є власний пристрій для перевірки палива, яким він і скористався вже після проведеного 18.10.2024 огляду.

На вказане представник позивача зауважив, що відповідно до діючого в Україні 927-го Технічного регламенту неможливо встановити якість палива тільки на підставі визначення конкретного виду палива та без проведення відповідного експертного дослідження.

Також на питання суду стосовно дійсної необхідності проведення проб пального з АЗС з урахуванням того, що поставки пального постійно змінюються і заправку автомобіля було здійснено не один раз, представник позивача зазначив, що такі дії вчинено виключно з метою доведення власної невинуватості у використанні неякісного пального.

З`ясувавши обставини справи та дослідивши подані докази, заслухавши заключне слово представників сторін, суд дійшов таких висновків.

Приписами частин 1, 2 статті 11 та частини 1 статті 611 Цивільного кодексу України унормовано, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є:

- договори та інші правочини;

- завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків та моральної шкоди.

Частинами 1, 2 статті 22, частинами 1, 2 статті 1166 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Згідно з ч. 1 ст. 611 та ч.ч. 1, 2 ст. 623 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків та моральної шкоди.

Боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки.

Розмір збитків, завданих порушенням зобов`язання, доказується кредитором.

Із вказаними вище приписами кореспондують приписи статей 224, 225 Господарського кодексу України, який був чинний станом на момент виникнення спірних правовідносин та втратив чинність станом на момент вирішення спору у цій справі по суті і ухвалення відповідного рішення.

З урахуванням вказаних норм права слід зазначити, що для стягнення реальних збитків (шкоди), як об`єктивного зменшення будь-яких майнових благ особи, пов`язаного з утиском її правових інтересів і вираженого, зокрема, у витратах, які особа зробила для відновлення свого порушеного права, необхідна наявність усіх складових такого делікту, зокрема:

- вини, наявність якої презюмується та підлягає спростованню боржником як заподіювачем шкоди;

- протиправної поведінки - дії чи бездіяльності боржника;

- шкідливого результату - майнові втрати/витрати кредитора;

- причинного зв`язку між означеним шкідливими результатом та конкретно визначеними протиправною поведінкою, діями та/або бездіяльністю, обов`язок по доведенню наявності яких (останніх трьох складових) покладається саме на позивача, як особу, яка стверджує про завдання її збитків.

Відсутність хоча б одного елемента складу правопорушення, за загальним правилом, виключає можливість застосування делікту та відшкодування збитків.

Так, звертаючись до суду із відповідним позовом, ТОВ "ДЕ-ЛЮКС" прагне відшкодувати за рахунок відповідача, зокрема, 209 862, 00 грн реальних збитків, як витрат на "доведення гарантійного випадку", до складу яких, згідно доводів та пояснень позивача, включено:

- 4 200,00 грн, сплачених позивачем на підставі виставленого відповідачем всупереч ч. 6 ст. 269 ГК України рахунка за проведення 07.10.2024 робіт по самодіагностиці, зняттю та встановленню датчиків каталізатора, огляду ендоскопом каталізаторів;

- 4 662,00 грн, сплачених позивачем на підставі виставленого відповідачем рахунка за надання можливості 15.10.2024 відібрати проби пального з баку автомобіля;

- 105 000,00 грн за відбір проб та проведення ТОВ «Центр якості продукції «Карат» випробувань пального на відповідність ДСТУ внаслідок як реалізації відповідачем неякісного товару (виробничий брак встановлених у автомобілі каталізаторів), так і відмови здійснити гарантійний ремонт, що виявилось у бездіяльності відповідача щодо безоплатного усунення недоліків у порядку гарантійного ремонту згідно з пунктом 7.6. договору;

- 96 000,00 грн за надання адвокатом професійної правничої допомоги внаслідок реалізації відповідачем неякісного товару (виробничий брак встановлених у автомобілі каталізаторів), повної бездіяльності та відсутність будь-яких дій щодо встановлення гарантійного випадку, що виявилось у тому числі і в поведінці відповідача під час відбору проб 15.10.2024 та під час огляду автомобіля 18.10.2024.

Приписами частини 1 статті 673, статті 675 та частини 1 статті 678 ЦК України унормовано, що продавець повинен передати покупцеві товар, якість якого відповідає умовам договору купівлі-продажу.

Товар, який продавець передає або зобов`язаний передати покупцеві, має відповідати вимогам щодо його якості в момент його передання покупцеві, якщо інший момент визначення відповідності товару цим вимогам не встановлено договором купівлі-продажу.

Договором або законом може бути встановлений строк, протягом якого продавець гарантує якість товару (гарантійний строк).

Гарантія якості товару поширюється на всі комплектуючі вироби, якщо інше не встановлено договором.

Покупець, якому переданий товар неналежної якості, має право, незалежно від можливості використання товару за призначенням, вимагати від продавця за своїм вибором:

1) пропорційного зменшення ціни;

2) безоплатного усунення недоліків товару в розумний строк;

3) відшкодування витрат на усунення недоліків товару.

Частина 2 статті 679 ЦК України презюмує, що якщо продавцем надані гарантії щодо якості товару, продавець відповідає за його недоліки, якщо він не доведе, що вони виникли після його передання покупцеві внаслідок порушення покупцем правил користування чи зберігання товару, дій третіх осіб, випадку або непереборної сили.

Із вказаними вище нормами права кореспондують приписи частин 5, 6 статті 269 Господарського кодексу України, чинного станом на момент виникнення спірних правовідносин, якими, зокрема, передбачено, що:

- постачальник (виробник) гарантує якість товарів у цілому. Гарантійний строк на комплектуючі вироби і складові частини вважається рівним гарантійному строку на основний виріб, якщо інше не передбачено договором або стандартами, технічними умовами (у разі наявності) на основний виріб;

- постачальник (виробник) зобов`язаний за свій рахунок усунути дефекти виробу, виявлені протягом гарантійного строку, або замінити товари, якщо не доведе, що дефекти виникли внаслідок порушення покупцем (споживачем) правил експлуатації або зберігання виробу.

З огляду наведених норм закону суд висновує, що підписання відповідачем, як продавцем та дилером, договору без будь-яких зауважень стосовно положень та умов такого правочину, у тому числі і щодо надання гарантій якості проданого позивачу автомобіля за своїм правовим наслідком породжує для ТОВ "ВІННЕР АВТОМОТІВ" обов`язок по здійсненню протягом дії гарантії безоплатного гарантійного ремонту та/або заміні комплектуючих виробів і їх складових частин, що вийшли з ладу з вини заводу-виробника по причині дефекту матеріалу або виготовлення.

Наказом Міністерства промислової політики України від 29.12.2004 №721 затверджено Порядок гарантійного ремонту (обслуговування) або гарантійної заміни дорожніх транспортних засобів (далі - Порядок), пунктом 1 якого визначено, що такий Порядок визначає відносини між власниками (далі - Споживач) дорожніх транспортних засобів (далі - ДТЗ) та суб`єктами господарювання, в тому числі тими, що здійснюють роздрібну торгівлю ДТЗ (далі - Продавець), підприємствами-виробниками ДТЗ (далі - Виробник) та виконавцями робіт із технічного обслуговування і гарантійного ремонту ДТЗ (далі - Виконавець).

Пунктами 18 та 20 Порядку передбачено, що технічне обслуговування протягом гарантійного терміну експлуатації ДТЗ виконується для Споживача за плату, якщо інше не передбачено Виробником (Продавцем) чи умовами договору купівлі-продажу.

Виявлені при цьому недоліки ДТЗ усуваються безоплатно у порядку, вказаному в розділі "Процедура гарантійного ремонту ДТЗ".

У разі виявлення у процесі експлуатації ДТЗ недоліку або істотного недоліку Споживач має право звернутися до Виконавця на один з пунктів сервісної мережі, зазначених у Сервісній книжці, за власним вибором.

Підставою для розгляду вимоги Споживача щодо виконання гарантійного ремонту ДТЗ є письмова заява Споживача, що складається у довільній формі та має містити опис недоліку, з приводу якого звертається Споживач, а також вимоги Споживача.

Відповідно до пунктів 22, 23, 25, 27 розділу "Процедура гарантійного ремонту ДТЗ" Порядку недоліки усуваються шляхом ремонту комплектувального виробу, окремої складової частини або, в разі недоцільності такого ремонту, їх заміною, а також виконанням регулювальних робіт відповідно до вимог експлуатаційної документації та нормативних документів.

Граничний термін виконання гарантійного ремонту ДТЗ - чотирнадцять днів. Інший термін має бути узгоджений сторонами.

Документом, який підтверджує передавання ДТЗ на гарантійний ремонт, є наряд-замовлення.

Споживач підписом у наряді-замовленні погоджує обсяги та терміни виконання гарантійного ремонту.

Гарантійний ремонт виконується для Споживача безоплатно.

Згідно з приписами ч. 1 ст. 73, ч. 1 ст. 74 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Приписи ж статей 76, 78, 86 ГПК України презюмують, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

З огляду на вказані процесуальні приписи суд вважає за необхідне зазначити, що:

- належність доказів - спроможність фактичних даних містити інформацію щодо обставин, які входять до предмета доказування, слугувати аргументами (посилками) у процесі встановлення об`єктивної істини;

- під належністю доказу розуміється наявність об`єктивного зв`язку між змістом судових доказів (відомості, що містяться в засобах доказування) і самими фактами, що є об`єктом судового пізнання;

- достовірність - властивість інформації бути правильно сприйнятою, ймовірність відсутності помилок, безсумнівна вірність наведених відомостей, які сприймає людина.

Сторонами цієї справи визнано і підтверджено те, що під час строку дії гарантії у належному позивачу автомобілі, щодо якості якого відповідачем надано гарантії, на панелі приладів виявлено загоряння індикатора помилки по каталізаторам.

Зокрема з наведених в описовій частині цього рішення обставин слідує, що відповідно до підписаного сторонами без зауважень акта виконаних робіт №65044920 від 07.10.2024 відповідачем надано/повернуто, а позивачем прийнято/отримано як роботи по самодіагностиці, зняттю та встановленню датчиків каталізатора, огляду ендоскопом загалом на суму 4 200,00 грн, так і автомобіль з обслуговування.

За змістом означеного акта відповідач вказав «Рекомендовані роботи: Присутній код помилок по каталізаторам, при огляді ендоскопом виявлено наплавлення та забитість каталітичних нейтралізаторів. Замінити каталізатори».

Відповідно ж до змісту наявної в матеріалах справи копії листа ТОВ «СОС Сервіс Україна» за вих. №1090 від 23.01.2025 належний позивачу автомобіль евакуйовано 10.10.2024 до офіційного дилерського центру «Віннер ПЦКА».

Надалі, як слідує з наявних в матеріалах справи копій підписаних обома сторонами наряду-замовлення №639678 та розширення наряду-замовлення №639678:

- автомобіль позивача прийнято 18.10.2024 за зверненням про пошук несправності (на панелі приладів висвічується повідомлення про несправність двигуна) з таким переліком заявлених/ймовірних робіт: діагностика та ремонт за необхідністю на суму 4 200,00 грн;

- автомобіль позивача прийнято 25.10.2024 за зверненням про пошук несправності (на панелі приладів висвічується повідомлення про несправність двигуна) з таким переліком заявлених/ймовірних робіт і замовлених запчастин: самодіагностика, зняття та встановлення пускових каталізаторів, лівий і правий каталізатори, прокладки каталізатора та турбіни, хомут, гайки на каталізатор на загальну суму 19 702,32 грн.

Також у вказаних вище наряді замовленні та його розширенні сторонами погоджено єдиний очікуваний термін виконання робіт - 17.01.2025.

Водночас як слідує зі змісту копії підписаного 25.10.2024 членами комісії відповідача та представником позивача рекламаційного акта, після демонтажу каталізаторів виявлено руйнування каталізатора ряд 2 та деформацію каталізатора ряду 1.

Відповідно ж до висновку такого рекламаційного акта необхідна заміна каталізаторів ряду 1 та ряду 2, а заявлений недолік підтверджується і підлягає усуненню у порядку, викладеному у відповідності до процедури гарантійного ремонту; відповідно до наряду-замовлення №639678.

З наявної в матеріалах справи копії підписаного обома сторонами без зауважень акта виконаних робіт №65046708 від 13.12.2024 слідує, що:

- відповідачем надано, а позивачем прийнято роботи/послуги та запчастини, а саме: зняття та встановлення пускових каталізаторів, лівий і правий каталізатори, прокладки каталізатора та турбіни, хомут, гайки на каталізатор, а також надання підмінного автомобіля на 36 днів загалом на суму 0,00 грн;

- відповідачем повернуто, а позивачем отримано автомобіль з обслуговування.

Отже, зі змісту наведених вище доказово підтверджених обставин вбачається, що виявлений у належному позивачу автомобілі недолік - руйнування/деформація каталізаторів, відповідач усунув у порядку гарантійного ремонту, зокрема шляхом заміни обох каталізаторів разом із розхідними деталями (прокладки, гайки, хомут) за їх нульовою вартістю для позивача.

Вказаного під час розгляду цієї справи сторони не заперечили, як і не спростували того, що за нульовою вартістю для позивача також оцінено і самі роботи/послуги по відповідній заміні каталізаторів, а також вказані у наряді-замовленні №639678 та його розширенні послуги по діагностиці та самодіагностиці.

Так, під час розгляду цієї справи представник позивача на запитання суду вказав, що 4 200,00 грн відповідно до наряду-замовлення №639678 не оплачувались відповідачу.

Тобто пов`язані з несправними каталізаторами роботи/послуги та запчастини відповідачем віднесено до безоплатних у порядку гарантійного ремонту.

Водночас обома сторонами підтверджено, що за надані відповідно до акта №65044920 від 07.10.2024 роботи по самодіагностиці, зняттю та встановленню датчиків каталізатора, огляду ендоскопом каталізаторів позивачем сплачено на рахунок відповідача 4 200,00 грн згідно з квитанцією №2684 від 07.10.2024.

Відповідач же не заперечив, що означені вище послуги стосувались як огляду ендоскопом каталізаторів, так і перевірки коректності роботи датчиків, які разом із вказаними каталізаторами складають одну систему контролю в автомобілі.

Зокрема відповідач жодним чином не спростував того, що спрацювання датчиків каталізаторів на панелі управління у вигляд помилки Check Engine та, власне, і надання послуг з діагностики цієї помилки обумовлено виходом із ладу каталізаторів та/або їх некоректною роботою.

За таких обставин, оскільки згідно з наведеними вище нормами закону, зокрема ч. 2 ст. 679 ЦК України та умовами договору, надавши гарантії якості автомобіля, відповідач відповідає за його недоліки в цілому - разом з його обладнанням та комплектуючими, суд висновує, що віднесення до оплатних за рахунок позивача, як покупця автомобіля, послуг з діагностики помилки датчиків каталізаторів та огляду каталізаторів ендоскопом не відповідає нормативним приписам та договірним положенням щодо безоплатного усунення недоліків автомобіля.

Вказані вище нормативні приписи та умови договору не передбачають, що безоплатним має бути виключно лише те усунення недоліків в порядку гарантійного ремонту, яке здійснено в один етап, позаяк недолік товару полягає не тільки в некоректній роботі дефектної деталі, але інших складових елементів, функціонування яких залежить від означеної деталі.

Звідси суд відхиляє посилання відповідача на те, що визначені актом №65044920 від 07.10.2024 роботи могли бути віднесені до безоплатних лише у разі, якби позивач залишив автомобіль на сервісі в той же день, коли ці роботи проводились, для подальшого обслуговування.

До того ж суд звертає увагу на те, що відсутність рішення відповідача про причини поломки каталізаторів станом на дату проведення робіт по самодіагностиці, зняттю та встановленню датчиків каталізатора, огляду ендоскопом жодним чином не спростовує того, що такі роботи і послуги мали б бути віднесені відповідачем до безоплатних пізніше, зокрема разом з прийняттям рішення про встановлення гарантійного випадку згідно рекламаційного акта від 25.10.2024 та/або станом на дату підписання акта виконаних робіт №65046708 від 13.12.2024 за нульовою вартістю робіт по заміні каталізаторів.

Висновуючи вказане, судом враховано, що означена вище сума збитків не підпадає під витрати у розумінні пункту 7.12. договору.

З огляду на вказане суд висновує про наявність доказово підтверджених обставин неналежного виконання відповідачем вимог закону та умов договору щодо безоплатного проведення робіт з метою усунення недоліку автомобіля - самодіагностики, зняття та встановлення датчиків каталізатора, огляду ендоскопом каталізаторів, та доведеність протиправної поведінки відповідача шляхом віднесення таких робіт до оплатних за рахунок позивача.

Оскільки ж вартість таких робіт у сумі 4 200,00 грн позивач сплатив на користь відповідача, суд приходить до висновку про наявність як шкідливого результату у розмірі відповідних майнових витрат позивача, так і причинного зв`язку між цим шкідливими результатом для позивача та протиправною поведінкою відповідача, який доказово не спростував відсутність своєї вини у завданні такої шкоди позивачу.

Так, виною є невжиття особою всіх належних від неї заходів для запобігання заподіянню шкоди, а тому саме відповідач має доводити відсутність своєї вини, тобто вжиття ним всіх можливих заходів і вчинення дій для запобігання завданню шкоди позивачу.

Своєю чергою відповідач свідомо відніс до оплатних за рахунок позивача надані 07.10.2024 послуги з діагностики помилки датчиків каталізаторів та огляду каталізаторів ендоскопом, вважаючи їх оплатними тільки через те, що позивач в той же день після виконання таких робіт не залишив автомобіль на сервісі.

Вказане спростовує добросовісність і розумність поведінки відповідача стосовно віднесення до безоплатних проведених 07.10.2024 робіт - самодіагностики, зняття та встановлення датчиків каталізатора, огляду ендоскопом каталізаторів.

Ураховуючи доведеність наявності протиправної поведінки відповідача, його вини, шкідливого результату такої поведінки - витрат у сумі 4 200,00 грн за проведення 07.10.2024 робіт по самодіагностиці, зняттю та встановленню датчиків каталізатора, огляду ендоскопом каталізаторів, а також причинного зв`язку між цією протиправною поведінкою та збитками, суд висновує про обґрунтованість вимоги позивача про стягнення з відповідача реальних збитків у відповідній частині.

Стосовно ж решти віднесених позивачем до реальних збитків витрат на відібрання проб палива з баку автомобіля, проведення випробувань цього палива та правову допомогу слід зазначити таке.

Такі витрати, відповідно, у сумах 4 662,00 грн, 105 000,00 грн та 96 000,00 грн позивач, за його доводами, поніс внаслідок реалізації відповідачем неякісного товару, його відмови встановити гарантійний випадок та здійснити відповідно безоплатний ремонт.

Однак суду не надано жодних належних та достовірних доказів на підтвердження обставин відмови відповідача встановити гарантійний випадок та здійснити відповідно безоплатний ремонт.

Зокрема позивачем не доведено жодними засобами доказування того, що відповідач приймав рішення про визнання випадку поломки каталізаторів негарантійним і таким, що виник внаслідок використання позивачем неякісного палива.

Покликання ж позивача на лист відповідача від 15.10.2024 судом оцінюється критично, позаяк такий лист не є належним та достовірним доказом відмови відповідача визнавати гарантійним випадок з поломки каталізаторів, у тому числі і з підстав використання позивачем неякісного пального.

Суд звертає увагу на те, що до позовної заяви додано копії двох листів відповідача від 15.10.2024, а саме:

- копію листа за №221510/2, у змісті якого відповідач повідомив позивача про неможливість відрядження представника для відібрання проб палива АЗС;

- копію листа №221510/1, у змісті якого відповідач повідомив позивача про те, що автомобіль записано на сервісний пост філії на 18.10.2024 на 14:00 (резерв часу для виконання робіт - з 14:00 до 16:00).

Так, зі змісту останнього листа слідує, що його наданого відповідачем у відповідь на запит позивача про надання інформації - повідомити точну дату огляду автомобіля (каталізаторів) представниками дилера з метою залучення незалежного експерта з боку позивача для проведення такого огляду.

До того ж змістом означеного листа зафіксовано інформування позивача про те, що у вказаний відповідачем час заплановано огляд (діагностики) автомобіля механіком для визначення можливих причин виникнення поломки (попередньо - використання неякісного пального) та для фіксації такого огляду, а також звернення, за необхідності, до заводу-виробника щодо підтвердження можливості здійснення гарантійного ремонту.

Тобто вказаний вище лист містить лише повідомлення відповідачем про можливі варіанти розвитку подій, адже з огляду на вказані вище норми закону дефект товару та причина цього дефекту не презюмуються, а мають бути з`ясовані та встановлені, у даному випадку, відповідачем як продавцем та особою, яка надала гарантії товару.

Також не є належними та достовірними доказами відмови відповідача визнавати гарантійним випадок з поломки каталізаторів, у тому числі і з підстав використання позивачем неякісного пального, рахунки відповідача від 15.10.2024 на суми 941 702, 82 грн та 471 926, 00 грн, оскільки сама по собі наявність таких рахунків у матеріальній формі достовірно не свідчить про безумовну та однозначну волю відповідача, спрямовану на отримання таких коштів від позивача, з урахуванням вказаних вище обставин повідомлення відповідача про можливі альтернативні результати огляду автомобіля та з`ясування причин поломки каталізаторів.

У розрізі вказаного суд також врахував як пояснення відповідача про те, що ці рахунки зроблено ним для інформування позивача про можливу вартість ремонту, так і відсутність будь-яких належних та достовірних доказів повідомлення відповідачем позивача про необхідність оплати такі рахунки або один із них.

Посилання ж позивача та його представника на те, що у рахунках вказано строк їх оплати - 3 банківські дні, суд відхиляє як неспроможні і такі, що не спростовують зазначеного вище, тоді як сам по собі строк дійсності рахунка не свідчить про безумовну та однозначну волю відповідача на отримання від позивача коштів згідно з такими рахунками.

Підсумовуючи вказане, суд висновує, що ані лист відповідача від 15.10.2024, ані сформовані ним рахунки на суми 941 702, 82 грн та 471 926, 00 грн не несуть у собі безсумнівну правдивість та не слугують тією інформацією, яка може встановлювати об`єктивну істинність обставин відмови відповідача визнавати випадок гарантійним та/або ствердження відповідачем про те, що причиною поломки каталізаторів є використання неякісного пального.

Означені документи не свідчать про безпосередній зв`язок між вказаними у них відомостями/інформацією та стверджуваними позивачем обставинами відмови відповідача визнавати гарантійним випадок з поломки каталізаторів, у тому числі і з підстав використання позивачем неякісного пального.

Стосовно ж наданих позивачем відеофайлів та посилання на зафіксовану цими відео поведінку представників відповідача під час відбору проб 15.10.2024 та під час огляду автомобіля 18.10.2024, то суд оцінює критично такі файли і збережену на них цифрову інформацію, позаяк вона не несе жодної доказової сили у розрізі стверджуваних позивачем обставин.

Зокрема вказаними відео не зафіксовано ані відмови відповідача від встановлення причини поломки каталізаторів, ані однозначної його позиції стосовно такої поломки, у тому числі і щодо використання позивачем неякісного пального.

Підписання ж обома сторонами актів виконаних робіт від 07.10.2024 не свідчить ані про те, що відповідач відмовився встановлювати випадок з поломки каталізаторів гарантійним та проводити відповідно безоплатний ремонт, ані те, що такими актами зафіксовано конкретну причину виходу із ладу каталізаторів у вигляді їх забитості та наплавлення.

Зокрема суд звертає увагу на те, що у змісті акта №65044920 від 07.10.2024 словесним виразом «замінити каталізатори» зафіксовано рекомендовані роботи, тоді як жодних відомостей про платність такої замінити та відсутність волі відповідача на встановлення причин забитості/наплавлення каталізаторів та/або ствердження ним про використання неякісного пального означений акт не містить.

До того ж суд враховує, що позивач, вважаючи відповідний акт від 07.10.2024 таким, що містить рішення відповідача про відмову у визнанні випадку із забитістю/наплавленням каталізаторів гарантійним, не був позбавлений можливості і права підписати акт від 07.10.2024 із зауваженнями та/або взагалі його не підписувати.

Надання відповідачем 07.10.2024 рекомендацій стосовно подальших робіт, як і складення примірних рахунків на оплату від 15.10.2024 без прохання їх оплатити, жодним чином не кваліфікує поведінку відповідача як неправомірну у розрізі правовідношення з визначення випадку гарантійним.

Усе вказане вище формує у суду розумний сумнів стосовно стверджуваних позивачем обставин про кваліфікацію відповідачем виявленої помилки на панелі управління - спрацювання датчиків каталізатора, як такої, що виникла внаслідок використання власником авто неякісного пального, та виключив інші можливі підстави помилки.

У розрізі вказаного суд зауважує, що принцип оцінки доказів "поза розумним сумнівом" полягає в тому, що розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду всіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення.

Отже, суд висновує, що позивач не довів належними та достовірним доказами як обставини відмови відповідача встановити гарантійний випадок та здійснити відповідно безоплатний ремонт, так і обставин прийняття відповідачем рішення про визнання випадку поломки каталізаторів негарантійним і таким, що виник внаслідок використання позивачем неякісного палива.

Аргументи ж позивача про те, що йому усно було повідомлено про використання ним неякісного палива не підтверджено жодними засобами доказування та не ґрунтуються на процесуальних приписах стосовно правил доказування.

Зокрема згідно неодноразово висловленої Великою Палатою Верховного Суду позицією сторони не можуть будувати власну позицію на тому, що вона є доведеною, доки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), позаяк за такого підходу сама концепція змагальності втрачає сенс.

З огляду на вказане судом враховано, що ані у позові, ані під час розгляду цієї справи позивач не заперечував того, що:

- 07.10.2024 він забрав автомобіль з сервісу без зауважень та/або заперечень;

- згідно з рекламаційним актом від 25.10.2024 відповідач визнав випадок виходу із ладу каталізаторів гарантійним та, відповідно, до 13.12.2024 провів роботи по їх заміні з виставленням для позивача нульової вартості таких робіт.

Стосовно доводів позивача про порушення відповідачем строків проведення гарантійного ремонту та строків розгляду претензій позивача зі складенням відповідного рекламаційного акта слід зазначити таке.

Так, позивач вважає, що з 07.10.2024, тобто з часу виявлення забитості/наплавлення каталізаторів відповідач був обізнаний з такою поломкою та щонайменше з дати доставлення автомобіля на сервіс по програмі Porsche Assistence, що, як встановлено судом вище, відбулось 10.10.2024, почав збігати 14-денний строк для виконання гарантійного ремонту.

Також позивач переконаний, що відповідач порушив пункт 29 Порядку, а саме не розглянув претензію за участю споживача та не склав рекламаційний акт протягом 3 діб.

Відповідно до пунктів 28, 29 Порядку претензії Споживача щодо виявлених недоліків у ДТЗ (надалі - Претензії) подаються за вибором Споживача на один із пунктів сервісної мережі, вказаний у Сервісній книжці, Виконавцю або Продавцю за місцем купівлі ДТЗ, або Виробнику.

Претензії розглядаються у разі дотримання таких умов:

- претензії подано у письмовій формі із зазначенням прізвища, імені, по батькові та місця проживання Споживача, згідно з вимогами цього Положення;

- на момент подання Претензії не закінчився гарантійний термін на ДТЗ;

- пред`явлено документ, який засвідчує факт купівлі ДТЗ Споживачем, та Сервісну книжку.

Виконавець (Продавець або Виробник) зобов`язані протягом трьох діб розглянути Претензію за участю Споживача та скласти в двох примірниках рекламаційний акт, де зазначаються, зокрема, перелік заявлених власником ДТЗ недоліків.

В результативній частині рекламаційного акта повинне бути прийнято одне з таких рішень, зокрема:

1) заявлений недолік підтверджується і підлягає усуненню у порядку, викладеному в розділі "Процедура гарантійного ремонту ДТЗ" цього Порядку;

3) заявлений недолік виник внаслідок порушення Споживачем вимог експлуатаційної документації на ДТЗ, вимог цього Порядку та/або правил збереження ДТЗ, і такий недолік підлягає усуненню за рахунок Споживача.

Як слідує зі змісту спірних правовідносин та не заперечується обома сторонами, у тому числі і позивачем, для заміни каталізаторів, які вийшли із ладу, їх замовлено у заводу-виробника, а у підписаних сторонами наряді-замовленні №639678 та його розширенні погоджено термін виконання робіт - 17.01.2025.

Позивачем також не заперечено і того, що попри перебування автомобіля на сервісі відповідача з 10.10.2024 передбачений наведеними вище положеннями Порядку, зокрема розділом "Процедура гарантійного ремонту ДТЗ" наряд-замовлення, документ який підтверджує передавання ДТЗ на гарантійний ремонт, позивач підписав 18.10.2024.

За таких обставин суд висновує, що гарантійний ремонт виконано відповідачем 13.12.2024, тобто у погоджений в наряді-замовленні строк та відповідно до положень Порядку і умов договору, пунктом якого 7.11. передбачено більший, аніж 14 днів, строк для усунення недоліків у разі необхідності замовлення і доставки деталей - 60 робочих днів з дати пред`явлення автомобіля.

Датою ж пред`явлення автомобіля на ремонт як положення Порядку, так і умови договору визначають як день підписання сторонами наряду-замовлення.

З огляду на вказане суд відхиляє доводи позивача про те, що автомобіль було передано на гарантійний ремонт з дати його доставлення на евакуаторі до сервісу відповідача.

Жодних доказів підписання сторонами у такий день наряду-замовлення суду не надано, як і не доведено обставин звернення позивача до відповідача з проханням підписати відповідний наряд та/або акт про прийняття авто на ремонт.

Такими ж доказово неспроможними визнаються судом і зроблені представником позивача зауваження на наряді-замовленні №639678 про те, що автомобіль перебуває на сервісі з 07.10.2024, позаяк такі суб`єктивні зауваження жодним чином достовірно не свідчать про те, що 07.10.2024, 09.10.2024, 10.10.2024 та/або у будь-який інший день до 18.10.2024 сторонами вчинено передбачену Порядком та договором процедуру передачі автомобіля в ремонт.

Підписані ж сторонами 07.10.2024 акти засвідчують, зокрема, передачу відповідачем та прийняття позивачем автомобіля з техогляду та діагностики, а не навпаки, тоді як саме лише попереднє визначення у актах причини спрацювання датчиків каталізаторів та рекомендовані роботи жодним чином не свідчать про те, що саме з цієї дати почав свій відлік строк на гарантійний ремонт.

Також суд звертає увагу на те, що у пункті 7.4. договору передачею авто покупцю обумовлено саме початок гарантійного строку, а не строку на виконання гарантійного ремонту, тоді як передбачений договором та законом гарантійний строк та строк гарантійного ремонту, як і початок та перебіг цих строків не є тотожними.

Стосовно ж дотримання відповідачем 3-денного строку розгляду претензії позивача то суд висновує, що усі надіслані позивачем до 22.10.2024 листи, як і претензія №16-10/24 від 16.10.2024 за своїм змістом та формою не відповідають вказаному вище порядку подання претензії і супроводжуючих її документів (документ, який засвідчує факт купівлі ДТЗ споживачем, та сервісна книжка).

Водночас лист №242410/1 від 24.10.2024 та рекламаційний акт від 25.10.2024 складено відповідачем у відповідь на претензію позивача від 22.10.2024, тобто у передбачений Порядком строк.

Обставини ж доставлення авто на евакуаторі 10.10.2024 на сервіс відповідача у розумінні Порядку та умов договору не є ані письмовою заявкою з оформлення необхідних документів на передачу авто в ремонт, ані претензією та, відповідно, і підставою для складення відповідачем рекламаційного акта.

У розрізі зроблених висновків суд зауважує, що рекламаційний акт складається не за наслідками будь-якої події, зокрема і доставлення авто на сервіс та/або його огляду, а лише на підставі направленої у передбаченому законом порядку претензії.

Належних та достовірних доказів вчинення відповідачем будь-яких незаконних дій та/або прояву бездіяльності стосовно надісланих позивачем запитів/листів та претензій в питанні виявлення поломки автомобіля суду не надано.

Жоден із надісланих відповідачем на адресу позивача листів, копії яких додано до позовної заяви, не містить у собі відмови у проведенні діагностики авто та/або його огляду, або ж у виявленні причин поломки, як і не містять такі листи рішення відповідача стосовно використання позивачем неякісного пального, як причин такої поломки.

З огляду на вказане суд висновує, що твердження позивача про бездіяльність відповідача та/або порушення порядку проведення гарантійного ремонту грунтуються на хибній оцінці обставин спору та неправильному тлумаченні умов договору і приписів закону.

Підсумовуючи вказане, суд висновує, що позивач не довів та доказово не підтвердив протиправної поведінки відповідача у вигляді:

- відмови встановити гарантійний випадок та здійснити відповідно безоплатний ремонт;

- прийняття рішення про визнання випадку поломки каталізаторів негарантійним і таким, що виник внаслідок використання позивачем неякісного палива;

- бездіяльності та порушенні строків проведення гарантійного ремонту і надання відповіді на претензію зі складенням рекламаційного акта.

Питання ж відсутності вини відповідача у розрізі вказаних обставин дослідженню не підлягає, оскільки для ствердження про презюмовану вину особи мають бути доведені обставини вчинення цією особою протиправних дій та/або бездіяльності.

З огляду на вказане суд також зазначає, що наявність причинного зв`язку між шкодою та поведінкою, неправомірність якої не доведено, встановити неможливо.

Звідси суд висновує про відсутність причинно-наслідкового зв`язку між витратами позивача на відібрання проб палива з баку автомобіля, проведення випробувань цього палива та правову допомогу та, власне, поведінкою відповідача, протиправність якої не доведено позивачем.

Що ж до безпосереднього причинного зв`язку між витратами позивача на відібрання проб палива з баку автомобіля, проведення випробувань цього палива і правову допомогу та обставинами реалізації відповідачем автомобіля з каталізаторами, які вийшли із ладу, суд зазначає таке.

Так, причинний зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою виражається в тому, що шкода має виступати об`єктивним наслідком поведінки заподіювача шкоди, тобто протиправна поведінка особи тільки тоді є причиною збитків, коли вона прямо (безпосередньо) пов`язана зі збитками.

Непрямий (опосередкований) зв`язок між протиправною поведінкою і збитками означає лише, що поведінка оцінюється за межами конкретного випадку, і, відповідно, за межами юридично значимого зв`язку.

Збитки, настання яких можливо було уникнути та/або є опосередкованими, не мають прямого причинно-наслідкового зв`язку.

Зі змісту наведених в описовій частині цього рішення доказів та поданих до них пояснень позивача слідує, що останній, вважаючи своїм обов`язком виключити обставини використання неякісного пального та довести гарантійність випадку поломки каталізаторів, замовив у ТОВ «Центр якості продукції «Карат» послуги з проведення випробувань палива з баку авто та АЗС, а у відповідача - послугу з надання можливості відібрати паливо з баку авто, відтак за наслідками таких дій сплатив відповідачу 4 662,00 грн та на користь означеного товариства - 105 000,00 грн.

Відповідно ж до змісту акта від 16.12.2024 правничу допомогу на загальну суму 96 000,00 грн склали послуги, надані адвокатом в період з 07.10.2024 по 13.12.2024 та пов`язані:

- з консультацією адвоката про можливі причини поломки, підготовкою запитів/листів та претензій до відповідача;

- підготовкою листів-скарг до заводу-виробника;

- з укладенням договору з експертною організацією з метою дослідження проб палива, а також з виїздом на сервіс для відбору проб;

- виїздом на сервіс відповідача для проведення огляду автомобіля та фіксуванням такого огляду технічними засобами;

- підготовкою листа про надання підмінного автомобіля та виїздом на сервіс відповідача для підписання договору про отримання такого авто, для укладення додаткової угоди, а також повернення підмінного авто і отримання належного позивачу автомобіля після гарантійного ремонту.

Однак позивач не довів, що визначення гарантійним випадку виходу каталізаторів із ладу, а також надання відповідачем відповідей на запити позивача, як і самі запити/листи позивача потребували обов`язкового проведення як відбору проб палива з баку авто та АЗС, так і дослідження цих проб з понесенням витрат у відповідних сумах 4 662,00 грн та 105 000,00 грн, а також залучення до всіх цих дій адвоката з відповідними витратами на його послуги у сумі 96 000,00 грн.

У розрізі вказаного суд звертає увагу на те, що послуги з проведення дослідження проб палива у ТОВ «Центр якості продукції «Карат» позивачем замовлено 11.10.2024, тоді як згідно зі встановленими судом вище обставинами та зробленими висновками відповідач не приймав ані до вказаної дати (11.10.2024), ані у будь-який інший час після цієї дати рішень про те, що поломка виникла внаслідок використання неякісного палива.

Судом ураховано, що здійснити огляд автомобіля і встановлених на ньому каталізаторів відповідач мав можливість тільки 18.10.2024, тобто після передачі йому авто на підставі складеного згідно з Порядком та договором наряду-замовлення, тоді як дослідження палива та, власне, і послуги з відібрання проб позивач замовив до вказаного огляду.

Крім того позивач не заперечив і того, що дослідження палива та, власне, і послуги з відібрання проб він замовив також і до моменту формування відповідачем рахунків від 15.10.2024 та направлення листа від 15.10.2024, тобто станом на час волевиявлення позивача до понесення відповідних витрат не існувало документів, з якими він пов`язав необхідність у таких діях і витратах.

Звідси суд відхиляє як неспроможні доводи позивача та його представника про те, що відповідач відмовлявся визнавати випадок гарантійним та проводити безоплатний ремонт і, власне, склав рекламаційний акт саме після отримання висновків дослідження ТОВ «Центр якості продукції «Карат» проб палива.

Суд зауважує, що відібрання проб як з баку авто, так і АЗС ініційовано саме позивачем за власним бажанням та жодних доказів на підтвердження того, що відповідач вплинув на волю позивача у такому питанні суду не надано, зокрема обставин надання першочергово відповідачем пропозиції відібрати проби пального з баку авто і провести експертне дослідження цих проб доказово не підтверджено.

З огляду вказаного суд зауважує, що:

- ані законом, ані умовами укладеного між сторонами договору не передбачено якусь певну послідовність дій сторін, у тому числі і відповідача, з метою встановлення причин виходу із ладу каталізаторів, зокрема позивач не довів, що відповідач зобов`язаний був першочергово перевірити паливо з баку автомобіля або ж такий обов`язок покладено на позивача;

- пунктом 30 Порядку передбачено, що якщо споживач і виконавець (Продавець, Виробник) не дійшли згоди щодо причин виникнення недоліків у ДТЗ, споживач має право вимагати направлення ДТЗ на експертизу до випробувальних центрів та лабораторій, що акредитовані згідно із законодавством України.

Тобто за вказаною нормою, з урахування наведених вище положень Порядку, право позивача вимагати проведення експертизи ДТЗ виникає саме після того, як за результатами розгляду претензії та складення рекламаційного акта сторони не дійшли згоди про причину поломки, чого за спором у цій справі не встановлено.

Окрім того за змістом вказаних вище положень Порядку передання автомобіля на ремонт зі складенням відповідного наряду-замовлення, як і складення/надіслання претензії до виконавця послуг є процедурним обов`язком споживача.

До того ж позивач не довів законодавчо встановленого або договірного обов`язку відповідача передавати позивачу підмінний автомобіль саме у замовленому і вибраному позивачем місці.

З огляду на вказане суд відхиляє посилання позивача на те, що обсяг виконаних адвокатом робіт та наданих послуг, зокрема із написання листів/претензій, поїздок на власному автомобілі до сервісу відповідача був об`єктивно необхідним та неминучим.

Посилання позивача на постанову Великої Палати Верховного Суду від 22.11.2023 у справі №712/4126/22 (провадження №14-123цс23) та зроблений у ній висновок суд відхиляє, оскільки обставини такої справи не є релевантними до обставин цієї справи, а відповідні висновки суд зробив у розрізі процесуального питання про розподіл судових витрат за результатом розгляду справи.

Доводи позивача на те, що в силу статті 679 ЦК України він вчиняв усіх належних від нього дій з метою зняти з себе відповідальність за причини виникнення недоліків переданого у його власність автомобіля, суд відхиляє з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 679 ЦК України продавець відповідає за недоліки товару, якщо покупець доведе, що вони виникли до передання товару покупцеві або з причин, які існували до цього моменту.

Виходячи із змісту статті 679 ЦК України, у тому числі і наведеної раніше частини 2 вказаної норми, суд зазначає що вона містить дві презумпції:

- частина 1 передбачає загальне правило, яке за відсутності наданої продавцем гарантії якості товару покладає саме на покупця тягар доведення того, що недоліки виникли до передання йому товару;

- частина ж 2 означеної статті передбачає спеціальне правило - надання продавцем гарантії якості товару, а тому у такому випадку існує презумпція вини постачальника (виробника) і не покупець першочергово має доводити те, що недоліки чи їх причини виникли до передачі йому товару, а саме на продавця покладається відповідний тягар.

Оскільки за обставин спірних у цій справі правовідносин відповідач гарантував якість автомобіля, суд висновує, що саме на відповідача, а не позивача, покладено тягар і обов`язок з доведення причин виникнення недоліків автомобіля у порядку ч. 2 ст. 679 ЦК України.

Приписи ж ч. 1 ст. 679 ЦК України не підлягають застосуванню до спірних відносин у цій справі, а тому доводи позивача з відповідним посиланням на вказану норму визнаються судом неспроможними.

Суд ураховує також і те, що позиція суду касаційної інстанції стосовно викладеного вище правозастосування статті 679 ЦК України є сформованою та послідовною, а висновки суду по суті спору з урахування такого застосування зроблено залежно від того, встановлено обставини виникнення гарантійних зобов`язань чи ні.

Окрім того суд також враховує, що статтею 678 ЦК України передбачено правові наслідки передання товару неналежної якості, зокрема у формі альтернативних зобов`язань продавця в разі передання покупцеві товару неналежної якості, які полягають в обов`язку боржника-продавця вчинити на користь кредитора-покупця одну з кількох дій, передбачених цією нормою закону із наділення кредитора правом вибору предмету виконання, зі здійсненням якого відповідне зобов`язання стає визначеним.

Так, умовами укладеного між сторонами договору та наведеними вище нормативними приписами передбачено модель відповідальності особи, яка гарантує якість проданого нею товару, що у спірних за цієї справою відносинах включає покладення на відповідача обов`язку з проведення безоплатного гарантійного ремонту.

Вказаний обов`язок згідно зі встановленими вище обставинами відповідач виконав та здійснив гарантійний ремонт, тобто безоплатно усунув недоліки, що узгоджується з пунктом 2 ч. 1 ст. 678 ЦК України та зробленим судом висновком про наявність підстав віднесення до безоплатних також і вартості послуг з діагностики помилки датчиків каталізаторів та огляду каталізаторів ендоскопом у сумі 4 200,00 грн.

Витрат ж позивача на відібрання проб палива з баку автомобіля, проведення випробувань цього палива та правову допомогу не є такими, що здійснені позивачем на усунення недоліків товару.

Підсумовуючи усе вказане, суд відхиляє доводи позивача про те, що існує безпосередній причинний зв`язок між обставинами реалізації відповідачем автомобіля з каталізаторами, які вийшли із ладу, та понесенням позивачем витрат у сумах:

- 4 662,00 грн, сплачених позивачем на підставі виставленого відповідачем рахунка за надання можливості 15.10.2024 відібрати проби пального з баку автомобіля;

- 105 000,00 грн за відбір проб та проведення ТОВ «Центр якості продукції «Карат» випробувань пального на відповідність ДСТУ

- 96 000,00 грн за надання адвокатом професійної правничої допомоги.

За таких обставин, оскільки позивачем доказово не обґрунтовано та не доведено наявності у сукупності всіх елементів складу правопорушення, яке тягне за собою відповідальність у вигляді відшкодування збитків, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення вимоги позивача про стягнення з відповідача 4 662,00 грн витрат на відібрання проб палива з баку автомобіля, 105 000,00 грн за проведення випробувань цього палива та 96 000,00 грн правову допомогу.

У розрізі вказаного та зроблених вище висновків суд звертає увагу на те, що для кваліфікації витрат особи як збитків, такі витрати мають бути понесені безпосередньо та внаслідок саме незаконних/неправомірних дій іншої сторони.

Витрати ж особи, здійснені нею за її власним бажанням або з огляду на її хибні переконання про поведінку іншої сторони, зокрема і про неправомірність такої поведінки не є збитками у розумінні наведених раніше норм права.

Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача 98 196,03 грн моральної шкоди суд дійшов таких висновків.

Приписами ч.ч. 1, 2, 3 ст. 23 ЦК України унормовано, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає:

1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;

2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів;

3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна;

4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до ч. 3 ст. 386 та ч. 1 ст. 1167 власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.

Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

З огляду на системний аналіз наведених норм закону слід зазначити, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Отже, юридична особа, яка звертається до суду з позовом про стягнення моральної шкоди, повинна довести обставини спричинення їй немайнової шкоди внаслідок приниження її ділової репутації.

Покладення ж обов`язку відшкодувати таку моральну шкоду може мати місце лише за умови, коли шкода була викликана протиправною поведінкою особи, зокрема вчиненням нею дій, спрямованих на зниження престижу позивача чи підрив довіри до його діяльності.

Так, звертаючись до суду із вимогою про стягнення 98 196,03 грн моральної шкоди, позивач вказує, що внаслідок продажу відповідачем неякісного автомобіля ним понесено репутаційні втрати, розмір яких обраховано від вартості користування ним підмінним автомобілем за період відсутності у користуванні як власного автомобіля, так і підмінного - з 07.10.2024 по 06.11.2024.

Однак позивач не надав суду жодних належних та достовірних доказів, які б свідчили про обставини заподіяння приниження його ділової репутації внаслідок реалізації відповідачем автомобіля з каталізаторами, які вийшли із ладу.

Зокрема позивачем не надано жодних засобів доказування, які містили у собі інформацію, що достовірно вказувала б про зниження престижу/іміджу позивача чи підрив довіри до його діяльності саме внаслідок виходу із ладу каталізаторів та неможливості використовувати як власний автомобіля, так і підмінний, у тому числі і в період з 07.10.2024 по 06.11.2024.

Позивач також не навів жодних доводів, які б пояснювали у чому конкретно полягає порушення особистих немайнових прав ТОВ "ДЕ-ЛЮКС", та який безпосередній причинний зв`язок існує між реалізацію відповідачем автомобіля з каталізаторами, що вийшли із ладу, та здійсненим позивачем розрахунком моральної шкоди від вказаної відповідачем у власних документах ціни користування підмінним автомобілем, помноженої на кількість днів відсутності у користуванні позивача автомобіля.

Посилання ж позивача на виникнення у нього певних незручностей внаслідок надання йому підмінного автомобіля лише 06.11.2024 та не в тому місці, яке визначив позивач, суд відхиляє з огляду на те, що:

- позивачем не обґрунтовано та не доведено, що відповідач в силу вимог закону та/або умов договору був зобов`язаний надати підмінний автомобіль позивачу без прохання останнього, безумовно та одразу після доставки евакуатором на сервіс належного позивачу транспортного засобу;

- жодна норма чинного законодавства, як і умови укладеного сторонами договору не передбачає такого обов`язку відповідача надати підмінний автомобіль внаслідок самого лише прибуття проданого ним авто на сервіс та до встановлення причин поломки, визнання таких причин гарантійними і заявлення позивачем у формі однозначних вольових дій про необхідність отримати інше (підмінне) авто.

Такими ж доказово неспроможними у розрізі обставин зниження престижу/іміджу ТОВ "ДЕ-ЛЮКС" визнаються судом і посилання останнього на визначений в ЄДР вид економічної діяльності такої юридичної особи - код 77.39 (надання в оренду інших машин, устатковання та товарів та ін.).

Так, присвоєння юридичній особі певних кодів економічної діяльності жодним чином не підтверджує ані того, що її ділова репутація (престиж/імідж) знизилися та особа зазнала відповідних втрат, ані того, що існує безпосередній причинний зв`язок між реалізацію відповідачем автомобіля з каталізаторами, що вийшли із ладу, та розрахованою позивачем сумою моральної шкоди у вигляді вартості використання підмінного автомобіля.

До того ж суд звертає увагу і на те, що Національний класифікатор ДК 009:2010 "Класифікація видів економічної діяльності", затверджений наказом Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 11.10.2010 №457 "Про затвердження та скасування національних класифікаторів", для надання в оренду саме автотранспортних засобів, автомобілів і легкових автотранспортних засобів передбачає інші коди економічної діяльності - 77.1 та 77.11 відповідно.

Усні доводи представника позивача про те, що внаслідок реалізації відповідачем автомобіля з каталізаторами, що вийшли із ладу, клієнти ТОВ «ДЕ-ЛЮКС» звинувачують останнього у наданні в користування авто з дефектом суд відхиляє, позаяк такі доказово не підтвердженні аргументи не відповідають передбаченим процесуальним законом правилам доказування та достовірно не свідчать про зниження ділової репутації (престижу/іміджу) позивача.

Стосовно ж покликання представника позивача на те, що надані на підтвердження доводів про обурення контрагента позивача договір та листи судом залишено без розгляду, слід зазначити таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 14 та ч. 2 ст. 164 ГПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

З огляду на вказані норми процесуального закону та наведені вище приписи статей 73, 74 ГПК України суд позбавлений права збирати докази з власної ініціативи, тоді як позивач зобов`язаний вказати, якими саме доказами підтверджуються викладені ним у позові обставини, та відповідно надати такі докази або повідомити суд про неможливість їх надання.

Тобто процесуальні норми не звільняють позивача, у разі самого лише посилання на певні обставини, від обов`язку надати докази на підтвердження викладених у заяві обставин або зазначити про такі докази із наведенням причин їх неподання.

Оскільки судове пізнання завжди опосередковане та спрямоване на вивчення події, що мала місце в минулому, повноту дослідження обставин справи забезпечує принцип змагальності, який не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує без подання відповідних доказів.

Отже, суд зауважує на тому, що позивач, стверджуючи про існування певної обставини, подає відповідні докази у передбачений процесуальним законом строк, зокрема разом з позовною заявою.

Процесуальний закон також передбачає можливість позивача подати докази на стадії підготовчого засідання, попри те тільки у випадку обґрунтування поважності причин пропуску строку на подання доказів, чого під час розгляду цієї справи не встановлено.

За таких обставин суд зазначає, що суб`єктивна неможливість позивача на стадії підготовки позову до суду побудувати власну концепцію захисту та зібрати відповідну доказову базу у тому числі і з належним обґрунтуванням заявлених до стягнення сум моральної шкоди не може превалювати над унормованими ГПК України правилами доказування та процесуальними правами іншої сторони - відповідача, що у зворотному порушило б принцип процесуальної рівності, оскільки відповідач має право подати власні міркування/заперечення та/або докази у відповідь на докази, подані позивачем.

З огляду на вказане суд висновує про доказову недоведеність як обставин понесення позивачем репутаційних втрат, так і наявність безпосереднього причинного зв`язок між обставинами реалізації відповідачем автомобіля з каталізаторами, що вийшли із ладу, та сумою шкоди, самостійно розрахованою позивачем по прикладу неодержаних доходів (упущеної вигоди).

У розрізі вказаного суд звертає увагу на те, що неодержані доходи (вигода) не є абстрактними та теоретичними, оскільки вони мають бути такими, які особа могла б реально отримати при належному виконанні зобов`язання.

Неможливість же позивача довести реальність таких доходів не дає йому підстав перекваліфіковувати відповідно розраховані самостійно суми у моральну шкоду.

Судом ураховано, що не будь-яка завдана моральна шкода породжує зобов`язання з її відшкодування, позаяк законодавчі приписи, зокрема і наведені у цьому рішенні норми права не містять інших правил та/або виключень і не звільняють позивача від доказування наявності підстав для відшкодування битків, аніж як шляхом доведення усіх складових делікту у сукупності.

Щодо посилання позивача на принцип jura novit curia та його міркування стосовно обов`язків суду віднайти необхідні норми права суд вважає за необхідне зазначити, що згідно із вказаним принципом суд вирішує спір, виходячи з тих обставин, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги, та не має права самостійно для задоволення позову відшукувати, досліджувати, встановлювати всі інші можливі обставини, про які не заявляв позивач.

Стосовно ж посилання позивача на постанови суду касаційної інстанції, то зроблені у відповідно наведених позивачем справах висновки суду ґрунтуються на іншій фактично-доказовій базі та за інших, встановлених у цих справах обставин, а тому врахуванню під час розгляду цієї справи не підлягають як нерелевантні.

Зокрема доводи позивача про те, що суд має визначити справедливу суму збитків, не корелюються із законодавчими приписами та обов`язком позивача довести і доказово підтвердити наявність усіх складових делікту у сукупності.

Тобто суд не може визначити справедливу суму збитків особи, яка не підтвердила належними і достовірними доказами обставин приниження її ділової репутації та понесення немайнових втрат від цього.

За таких обставин, оскільки позивачем доказово не обґрунтовано та не доведено наявності у сукупності всіх елементів складу правопорушення, яке тягне за собою відповідальність у вигляді відшкодування збитків, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення вимоги позивача про стягнення з відповідача 98 196,03 грн моральної шкоди.

Ураховуючи наведене вище, а також доведеність позивачем наявності у сукупності всіх елементів складу правопорушення, яке тягне за собою відповідальність у вигляді відшкодування завданих збитків у формі витрат на проведення 07.10.2024 робіт по самодіагностиці, зняттю та встановленню датчиків каталізатора, огляду ендоскопом каталізаторів, суд дійшов висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача 308 058,03 грн підлягають частковому задоволенню у розмірі 4 200,00 грн.

Підсумовуючи все викладене, при ухваленні рішення у зазначеній справі судом:

- враховано, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент та довід;

- розгляд цієї справи та ухвалення відповідного рішення у ній здійснено в межах розумного строку з урахуванням заявлених позивачем позовних вимог та, власне, виконання останнім процесуального обов`язку з наведення обставин, що обґрунтовують такі вимоги.

Ураховуючи вказане слід зазначити, що розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту. Розумність тривалості провадження повинна бути оцінена в світлі обставин справи та з огляду на такі критерії, зокрема: правову та фактичну складність справи; поведінку заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; характер процесу та його значення для заявника.

Понесений позивачем судовий збір, відповідно до статті 129 ГПК України, покладається судом на обох сторін пропорційно сумі задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. 124 Конституції України, ст. ст. 233, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ВІННЕР АВТОМОТІВ" (08112, Київська обл., Бучанський р-н, село Капітанівка, вул. Дачна, будинок 5-А, ідентифікаційний код 33496598) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ДЕ-ЛЮКС" (01033, місто Київ, вул. Антоновича, буд. 33В, офіс 301, ідентифікаційний код 33880538) 4 200 (чотири тисячі двісті) грн 00 коп. та 63 (шістдесят три) грн 00 коп. судового збору.

3. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили в порядку статті 241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржене у апеляційному порядку - до Північного апеляційного господарського суду в порядку та строки, визначені статтями 254, 256 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 27.03.2026.

Суддя В.А. Ярема