ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" квітня 2026 р.м. ХарківСправа № 922/391/26

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Новікової Н.А.

при секретарі судового засідання Базаки А.А.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу,

за позовом ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ДВ НАФТОГАЗОВИДОБУВНА КОМПАНІЯ» (63524, Харківська область, Чугуївський район, селище міського типу Есхар, вулиця 152 Стрілецької дивізії, будинок 16; ),

до відповідача ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ГАЗОРОЗПОДІЛЬНІ МЕРЕЖІ УКРАЇНИ» (04116, місто Київ, вулиця Шолуденка, будинок 1; ) в особі ХАРКІВСЬКОЇ ФІЛІЇ ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ГАЗОРОЗПОДІЛЬНІ МЕРЕЖІ УКРАЇНИ» (61109, місто Харків, вулиця Безлюдівська, будинок 1, код ЄДРПОУ відокремленого підрозділу юридичної особи: 45051254),

про зобов`язання здійснити перерахунок розміру вартості послуг за типовим договором розподілу природного газу,

за участю представників учасників процесу:

позивача: Джим О.В.;

відповідача: не з`явився.

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ДВ НАФТОГАЗОВИДОБУВНА КОМПАНІЯ», звернувся до Господарського суду Харківської області з позовною заявою (вх. №391/26 від 06.02.2026) до відповідача ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ГАЗОРОЗПОДІЛЬНІ МЕРЕЖІ УКРАЇНИ» в особі ХАРКІВСЬКОЇ ФІЛІЇ ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ГАЗОРОЗПОДІЛЬНІ МЕРЕЖІ УКРАЇНИ» про зобов`язання ТОВ «ГАЗОРОЗПОДІЛЬНІ МЕРЕЖІ УКРАЇНИ» в особі Харківської філії ТОВ «ГАЗОРОЗПОДІЛЬНІ МЕРЕЖІ УКРАЇНИ» здійснити перерахунок розміру вартості послуг наданих Товариству з обмеженою відповідальністю «ДВ НАФТОГАЗОВИДОБУВНА КОМПАНІЯ» за Типовим договором розподілу природного газу (заява-приєднання №200104FT-1078-23 від 01.07.2023р.) за період з 04.10.2025 року до 11.12.2025 року.

Також позивач просить судові витрати, які складаються з судового збору, покласти на відповідача.

11.02.2026, ухвалою Господарського суду Харківської області, позовну заяву ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ДВ НАФТОГАЗОВИДОБУВНА КОМПАНІЯ» (вх. № 391/26 від 06.02.2026) залишено без руху. Встановлено позивачу для усунення недоліків позовної заяви 10-денний строк з дня вручення цієї ухвали для подання до Господарського суду Харківської області: - уточнення відносно відповідача (позов пред`являється до ТОВ «ГАЗОРОЗПОДІЛЬНІ МЕРЕЖІ УКРАЇНИ» чи до ТОВ «ГАЗОРОЗПОДІЛЬНІ МЕРЕЖІ УКРАЇНИ» в особі Харківської філії), а також зазначення повного найменування філії відповідача, її місцезнаходження, поштовий індекс, ідентифікаційний код в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, якщо позов пред`являється до ТОВ «ГАЗОРОЗПОДІЛЬНІ МЕРЕЖІ УКРАЇНИ» в особі Харківської філії; - надання до суду типового договору розподілу природного газу.

16.02.2026, ухвалою Господарського суду Харківської області, прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 922/391/26. Справу № 922/391/26 вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження. Почато підготовче провадження і призначено підготовче засідання на 11 березня 2026 року о 10:00.

18.03.2026, протокольною ухвалою Господарського суду Харківської області, закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Відносно реалізації сторонами свого права на подання заяв по суті справи:

1) відповідачем надано: відзив на позов (вх. № 4227 від 19.02.2026);

2) позивачем надано: відповідь на відзив (вх. № 4485 від 23.02.2026).

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 16.02.2026 відповідачу, згідно ст. 167 ГПК України, встановлено строк 5 днів з дня отримання відповіді на відзив на подання до суду заперечення на відповідь на відзив. Згідно із квитанцією про доставку документів до зареєстрованого Електронного кабінету Користувача ЄСІТС № 6053591, відповідь на відзив доставлена відповідачу 23.02.2026 12:55. Тобто, строк на подання заперечень встановлений судом до 02.03.2026 (включно). Водночас, відповідач не скористався своїм правом на подання заперечень на відповідь на відзив в порядку ст. 167 ГПК України.

У відповідності до ч. 3 ст. 177 ГПК України підготовче провадження має бути проведене протягом шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. У виняткових випадках для належної підготовки справи для розгляду по суті цей строк може бути продовжений не більше ніж на тридцять днів за клопотанням однієї із сторін або з ініціативи суду. В свою чергу, відповідно до ч. 1, 2 ст. 195 ГПК України суд має розпочати розгляд справи по суті не пізніше ніж через шістдесят днів з дня відкриття провадження у справі, а у випадку продовження строку підготовчого провадження - не пізніше наступного дня з дня закінчення такого строку. Суд розглядає справу по суті протягом тридцяти днів з дня початку розгляду справи по суті.

Суд констатує про те, що ним дотримані строки розгляду справи.

У пунктах 2, 4 частини 3 статті 129 Конституції України закріплені такі основні засади судочинства як: рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Зазначені принципи знайшли своє відображення у статтях 7, 13 ГПК України, а тому господарські суди зобов`язані реалізовувати їх під час здійснення господарського судочинства. Закон України "Про судоустрій та статус суддів" (пункт 3 статті 7) також гарантує право кожного на участь у розгляді своєї справи у визначеному процесуальним законом порядку. Згідно з статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Конвенція покликана гарантувати не теоретичні або примарні права, а права, які є практичними і ефективними. Це особливо стосується права на доступ до суду, зважаючи на помітне місце, відведене у демократичному суспільстві праву на справедливий суд (див. рішення у справах "Ейрі проти Ірландії", від 09 жовтня 1979 року, пункт 24, Series A N 32, та "Гарсія Манібардо проти Іспанії", заява №38695/97, пункт 43, ECHR 2000-II). Суд констатує про те, що під час розгляду справи, були створені належні умови для реалізації сторонами своїх прав, що передбачені ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини справи, всебічно та повно перевіривши наявні в матеріалах справи докази, суд встановив таке.

Як зазначено у позовній заяві, між позивачем (ТОВ «ДВ НАФТОГАЗОВИДОБУВНА КОМПАНІЯ») та відповідачем (ТОВ «ГАЗОРОЗПОДІЛЬНІ МЕРЕЖІ УКРАЇНИ» в особі Харківської філії) шляхом підписання позивачем заяви-приєднання №200104FT-1078-23 від 01.07.2023 року укладено типовий договір розподілу природного газу (надалі «Типовий договір»).

Як врегульовано у п. 2.1. Договору Оператор ГРМ (відповідач) зобов`язується надати Споживачу (позивач) послугу з розподілу природного газу, а Споживач зобов`язується прийняти зазначену послугу та сплатити її вартість у розмірі, строки та порядку, визначені цим Договором.

Послуга з розподілу природного газу визначена п. 1.4. розділу І Типового договору послуга Оператора ГРМ, яка надається Споживачу та включає в себе забезпечення цілодобового доступу Споживача до газорозподільної системи і розподіл (переміщення) належного Споживачу (його постачальнику) природного газу газорозподільною системою з метою його фізичної доставки до межі балансової належності об`єкта Споживача.

Обов`язковою умовою надання Споживачу послуги з розподілу природного газу є наявність у Споживача об`єкта, підключеного в установленому порядку до газорозподільної системи Оператора ГРМ (Філія «Теплоелектроцентраль» ТЕЦ 2 «Есхар» ).

04.10.2025 внаслідок військових дій зі сторони російської федерації відбувся обстріл майнового комплексу «ТЕЦ-2 Есхар» Філії Теплоелектроцентраль» ТОВ «ДВ Нафтогазовидобувна компанія», внаслідок чого, пошкоджено споруди, обладнання та трансформатори, що належать «ТЕЦ-2 Есхар» Філії Теплоелектроцентраль» ТОВ «ДВ Нафтогазовидобувна компанія», робота ТЕЦ була повністю припинена, велися аварійні роботи, та відновлення пошкодженого майна.

Відповідно до Розділу Х, п.10.3. Типового Договору, Сторони зобов`язані негайно повідомити про форс-мажорні обставини та протягом чотирнадцяти днів з дня їх виникнення та надати підтвердні документи щодо їх настання відповідно до законодавства.

Листом №ДВ/10-134 від 08.10.2025 Відповідача було офіційно повідомлено про настання у Товариства форс-мажорних обставин.

В ході проведення огляду місця події слідчим відділом Управління СБ України в Харківській області встановлено, що у період з 21 год 35 хв 03.10.2025 по 00 год 25 хв 04.10.2025 мало місце порушення законів та звичаїв війни військовослужбовцями підрозділів збройних сил чи інших відомств російської федерації, що полягали у здійсненні обстрілу із невстановленого виду озброєння (ймовірно БПЛА типу «Герань-2») у кількості близько 16 одиниць по території с-ща Есхар Чугуївського р-ну, внаслідок чого, за адресою: Харківська область, Чугуївський район, с-ще Есхар, вул. 152 Стрілецької Дивізії пошкоджено споруди, обладнання та трансформатори, що належать «ТЕЦ-2 Есхар» Філії Теплоелектроцентраль» ТОВ «ДВ Нафтогазовидобувна компанія». За вказаними обставинами в Реєстрі досудових розслідувань 04.10.2025 Слідчим відділом УСБУ в Харківській області зареєстровано кримінальне провадження № 0001015 за ст.438 ч. 1 ККУ.

В акті №1 від 14.10.2025 обстеження обладнання, будівель та споруд пошкоджених під час масованого удару БпЛА 03.10.2025 збройними силами російської федерації з Додатком (Фотофіксація пошкоджень), складений комісією, що утворена відповідно до наказу № 545-1 вiд 06.10.2025 у складі представників Філії «Теплоелектроцентраль» ТОВ «ДВ Нафтогазовидобувна компанія» та представників Новопокровської селищної ради, встановлено те, що пошкоджено внутрішній Газопровід ТЕЦ - характер пошкоджень: дiя ударноi хвилi, влучення уламкiв, механiчнi пошкодження, пошкодження запарної арматури, порушення герметизацій (витiк газу). Неможливiсть забезпечити належну експлуатацію власних газових мереж, що якщо внаслідок фор-мажорних обставин (військова агресія російської федерації проти України) було пошкоджено об`єкт газоспоживання споживача та/або його внутрішні газопроводи, що призвело до унеможливлення використання споживачем свого права користуватися послугами розподілу природного газу, і такий споживач на підставі положень розділу Х Типового договору має бути звільнений від оплати послуг розподілу природного газу до моменту відновлення об`єкта газоспоживання споживача та / або його внутрішніх газопроводів.

Відповідно до розділу Х Договору розподілу природного газу, Відповідачу 24 жовтня 2025 було надіслано підтверджуючі документи, щодо настання форс-мажорних обставин, а саме Сертифікат ТПП України від 22.10.2025 № 3100-25-2133, який підтверджує, що починаючи з 04.10.2025, як стверджує позивач, він не мав можливості приймати послуги з розподілу природного газу згідно з п. 2.1. Типового договору розподілу природного газу та здійснювати експлуатацію власних газових мереж і використовувати (споживати) природній газ з газорозподільної системи.

Позивач просив Відповідача розглянути питання щодо не нарахування сум за розподіл природного газу з моменту пошкодження (04.10.2025) до моменту відновлення роботи ТЕЦ. Відповіді на вказаний лист Позивач не отримав, тож звернувся повторно до Позивача листом від 27.01.2026 і просив повторно розглянути питання щодо не нарахування сум за розподіл природного газу з моменту пошкодження - 04.10.2025 і до моменту відновлення роботи ТЕЦ 11.12.2025, оскільки позивач не отримував послуги з розподілу природного газу. 28.01.2026 Відповідач надав відповідь на звернення, відмовивши Позивачу у здійсненні перерахунку.

Водночас, Відповідачем на виконання п. 6.8. Типового договору було складено та направлено Позивачу Акти № УХФ00018799 від 31.10.2025, УХФ00031332 від 30.11.2025, УХФ000123441 від 31.12.2025 які містять інформацію про надання послуг з розподілу природного газу щомісячно вартістю 16 544 720,75 грн., на загальну суму 49 634 162,16 грн.

Позивач звернувся листом від 02.02.2026 №ДВ/02-24 до ТОВ «Оператор ГТС України» яке забезпечує транспортування природного газу для замовників послуг, для підтвердження часу припинення подачі газу, і отримав відповідь, що час припинення подачі газу до Позивача відбувся 03.10.2025 о 22:10 год.

На підставі вищевикладеного, позивач просить зобов`язання ТОВ «ГАЗОРОЗПОДІЛЬНІ МЕРЕЖІ УКРАЇНИ» в особі Харківської філії ТОВ «ГАЗОРОЗПОДІЛЬНІ МЕРЕЖІ УКРАЇНИ» здійснити перерахунок розміру вартості послуг наданих Товариству з обмеженою відповідальністю «ДВ НАФТОГАЗОВИДОБУВНА КОМПАНІЯ» за Типовим договором розподілу природного газу (заява-приєднання №200104FT-1078-23 від 01.07.2023) за період з 04.10.2025 року до 11.12.2025 року.

19.02.2026 до суду від відповідача надійшов відзив на позов (вх. № 4227). Відповідач заперечує проти задоволення позову.

Зазначає, що згідно із п. 5.1, 5.2, 5.4 Типового договору розподілу природного газу, укладеного між Харківською філією Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» та ТОВ «ДВ НАФТОГАЗОВИДОБУВНА КОМПАНІЯ» шляхом підписання заяви-приєднання №200104FT-1078-23 від 01.07.2023, облік (у тому числі приладовий) природного газу, що передається Оператором ГРМ та споживається Споживачем на межі балансової належності об`єкта Споживача, здійснюється відповідно до вимог Кодексу газорозподільних систем.

Відповідно до п. 6.1, 6.3, 6.4 Типового договору розподілу природного газу, оплата вартості послуги Оператора ГРМ з розподілу природного газу здійснюється Споживачем за тарифом, встановленим Регулятором для Оператора ГРМ, що сплачується як плата за річну замовлену потужність, з урахуванням вимог Кодексу газорозподільних систем. Величина річної замовленої потужності об`єкта (об`єктів) Споживача на розрахунковий календарний рік визначається відповідно до Кодексу ГРМ.

На підставі вищевикладеного, відповідач зазначає, що він не має права не здійснювати нарахування за послуги з розподілу природного газу, оплата яких здійснюється споживачем на умовах річної замовленої потужності.

Жодним законодавчим актом не передбачена можливість не здійснювати Операторм ГРМ нарахування споживачу вартості послуг з розподілу природного газу, окрім як при механічному від`єднанні споживача. Крім того, Оператор не має законних підстав скасування нарахованої плати за зазначений в позові період. а саме: з 04.10.2025 до 11.12.2025.

23.02.2026 від відповідача надійшла відповідь на відзив (вх. № 4485).

Позивач зазначає, що згідно з п. 9.1. Типового договору, оператор ГРМ має право припинити/обмежити розподіл природного газу споживачу в порядку та у випадках, передбачених Кодексом газорозподільних систем, у тому числі у разі визнання в установленому порядку аварійним стану газорозподільної системи та/або ліквідації наслідків аварій, спричинених надзвичайними ситуаціями техногенного, природного або екологічного характеру, та проведення ремонтно-відновлювальних робіт.

Відповідно до наданих НКРЕКП, роз`яснень щодо оплати послуг розподілу природного газу та визначення обсягів споживання природного газу в умовах дії воєнного стану, оприлюднених 24.05.2022 на їх офіційному вебсайті, якщо форс мажорні обставини (військова агресія Російської Федерації проти України) об`єктивно унеможливили виконання зобов`язання Оператора ГРМ в частині забезпечення цілодобового доступу до газорозподільної системи, наприклад, у зв`язку із пошкодженням газорозподільної інфраструктури, вимога Оператора ГРМ щодо оплати споживачами вартості послуги з розподілу природного газу за Типовим договором на період відсутності цілодобового доступу до газорозподільної системи (кількості днів) є неправомірною. Також, якщо внаслідок форс-мажорних обставин (військова агресія Російської Федерації проти України) було пошкоджено об`єкт газоспоживання споживача та/або його внутрішні газопроводи, що призвело до унеможливлення використання споживачем свого права користуватися послугами розподілу природного газу, такий споживач на підставі положень розділу X Типового договору має бути звільнений від оплати послуг розподілу природного газу.

В постанові від 26.06.2024 у справі № 905/1465/23 Верховний Суд дійшов висновку про те, що відсутність газопостачання, зупинення господарської діяльності споживача та відсутність заведених на нього номінацій виключає можливість надання у цей період послуги розподілу як в частині безпосередньо переміщення належного споживачу (його постачальнику) природного газу газорозподільною мережею з метою його фізичної доставки до межі балансової належності об`єкта споживача, так і цілодобового доступу споживача до такої системи.

Відповідач не надавав Позивачу послугу розподілу природного газу в період 04.10.2025р. по 11.12.2025, оскільки були відсутні обидві її складові відповідно до визначення п. 1.4. розділу І Типового договору, в тому числі, забезпечення цілодобового доступу до газорозподільної системи внаслідок пошкодження 03.10.2025 об`єкту газоспоживання споживача, що призвело до унеможливлення виробництва електричної енергії та реалізації права користування потужністю складової (об`єкта) газорозподільної системи в обсязі та на умовах, встановлених в Типовому договорі.

Надаючи правову кваліфікацію вищевказаним обставинам, що стали предметом спору між сторонами у даній справі, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд виходить з такого.

Стаття 11 ЦК України вказує, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки, й серед підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, передбачає договори та інші правочини. Відповідно до статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Відповідно до статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. В частині 1 статті 638 ЦК України зазначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до частини першої статті 40 Закону України "Про ринок природного газу" розподіл природного газу здійснюється на підставі та умовах договору розподілу природного газу в порядку, передбаченому кодексом газорозподільних систем та іншими нормативно-правовими актами. За договором розподілу природного газу оператор газорозподільної системи зобов`язується забезпечити замовнику послуги розподілу природного газу на період та умовах, визначених договором розподілу природного газу, а замовник зобов`язується сплатити оператору газорозподільної системи вартість послуг розподілу природного газу.

Типовий договір розподілу природного газу затверджується Регулятором. Оператор газорозподільної системи має забезпечити додержання принципу недискримінації під час укладення договорів розподілу природного газу з замовниками. Договір розподілу природного газу є публічним (частина друга статті 40 Закону України "Про ринок природного газу").

Згідно з пунктом 4 розділу І Кодексу газорозподільних систем (далі - Кодекс ГРС) договір розподілу природного газу - правочин, укладений між оператором газорозподільної системи та споживачем (у тому числі побутовим споживачем) відповідно до вимог цього Кодексу, згідно з яким оператор газорозподільної системи забезпечує цілодобовий доступ об`єкта споживача до газорозподільної системи для можливості розподілу природного газу. Доступ до газорозподільної системи право користування потужністю складової (об`єкта) газорозподільної системи в обсязі та на умовах, встановлених у договорі (технічній угоді) про надання відповідних послуг з оператором газорозподільної системи. Відповідно до положень статті 1 Закону України "Про ринок природного газу", доступ право користування потужністю об`єкта газової інфраструктури в обсязі та на умовах, встановлених у договорі про надання послуг транспортування, розподілу, зберігання (закачування, відбору) природного газу або послуг установки LNG. Потужність максимально допустиме перетікання обсягу природного газу, виражене в одиницях енергії до одиниці часу, що надається замовнику відповідно до договору про надання послуг транспортування, розподілу, зберігання (закачування, відбору) природного газу або послуг установки LNG. Взаємовідносини, пов`язані з розподілом природного газу споживачам, у тому числі побутовим споживачам, підключеним до/через ГРМ, включаючи забезпечення Оператором ГРМ цілодобового їх доступу до ГРМ для споживання (розподілу) належного їм (їх постачальникам) природного газу, регулюються договором розподілу природного газу, укладеним між Оператором ГРМ та споживачем відповідно до вимог глави 3 розділу VІ цього Кодексу (пункт 5 глави 3 розділу I Кодексу ГРС).

Як встановлено судом та вбачається із матеріалів справи, між позивачем (ТОВ «ДВ НАФТОГАЗОВИДОБУВНА КОМПАНІЯ») та відповідачем (ТОВ «ГАЗОРОЗПОДІЛЬНІ МЕРЕЖІ УКРАЇНИ» в особі Харківської філії), шляхом підписання позивачем заяви-приєднання №200104FT-1078-23 від 01.07.2023 року, укладено типовий договір розподілу природного газу.

У відповідності до п. 2.1. Типового договору Оператор ГРМ (відповідач) зобов`язується надати Споживачу (позивач) послугу з розподілу природного газу, а Споживач зобов`язується прийняти зазначену послугу та сплатити її вартість у розмірі, строки та порядку, визначені цим Договором.

Надання Оператором ГРМ послуги з розподілу природного газу споживачу, що не є побутовим, має підтверджуватися підписаним між сторонами актом наданих послуг, що оформлюється відповідно до вимог Кодексу газорозподільних систем (п.6.8.Договору).

Пунктом 1 глави 6 розділу VI Кодексу ГРС передбачено, що розрахунки споживача за послугу розподілу природного газу, що надається Оператором ГРМ за договором розподілу природного газу, здійснюються виходячи з величини річної замовленої потужності об`єкта (об`єктів) споживача та оплачуються споживачем рівномірними частками протягом календарного року. Місячна вартість послуги розподілу природного газу визначається як добуток 1/12 річної замовленої потужності об`єкта (об`єктів) споживача на тариф, встановлений Регулятором для відповідного Оператора ГРМ із розрахунку місячної вартості одного кубічного метра замовленої потужності.

Відповідачем на виконання п. 6.8. Типового договору було складено та направлено Позивачу акти наданих послуг з розподілу природного газу № УХФ00018799 від 31.10.2025, УХФ00031332 від 30.11.2025, УХФ000123441 від 31.12.2025, які містять інформацію про надання послуг з розподілу природного газу щомісячно вартістю 16 544 720,75 грн на загальну суму 49 634 162,16 грн.

Як вбачається з цих актів, позивач не підписав їх.

Як зазначено позивачем, 04.10.2025 внаслідок військових дій зі сторони російської федерації відбувся обстріл майнового комплексу «ТЕЦ-2 Есхар» Філії Теплоелектроцентраль» ТОВ «ДВ Нафтогазовидобувна компанія», внаслідок чого, пошкоджено споруди, обладнання та трансформатори, що належать «ТЕЦ-2 Есхар» Філії Теплоелектроцентраль» ТОВ «ДВ Нафтогазовидобувна компанія», робота ТЕЦ була повністю припинена, велися аварійні роботи, та відновлення пошкодженого майна.

Листом № ДВ/10-134 від 08.10.2025 відповідача було офіційно повідомлено про настання у позивача форс-мажорних обставин через вищезазначені обставини.

Актом обстеження обладнання, будівель та споруд пошкоджених під час масованого удару БпЛА 03.10.2025 збройними силами російської федерації №1 від 14.10.2025 з Додатком (фотофіксація пошкоджень), складений комісією у складі представників Філії «Теплоелектроцентраль» ТОВ «ДВ Нафтогазовидобувна компанія» та представників Новопокровської селищної ради, встановлено те, що пошкоджено внутрішній Газопровід ТЕЦ - характер пошкоджень: дiя ударноi хвилi, влучення уламкiв, механiчнi пошкодження, пошкодження запарної арматури, порушення герметизацій (витiк газу).

До матеріалів справи долучено витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження № 0001015. У короткому викладі обставин зазначено, що у період з 21 год 35 хв 03.10.2025 по 00 год 25 хв 04.10.2025 мало місце порушення законів та звичаїв війни військовослужбовцями підрозділів збройних сил чи інших відомств російської федерації, що полягали у здійсненні обстрілу із невстановленого виду озброєння (ймовірно БПЛА типу «Герань-2») у кількості близько 16 одиниць по території с-ща Есхар Чугуївського р-ну, внаслідок чого, за адресою: Харківська область, Чугуївський район, с-ще Есхар, вул. 152 Стрілецької Дивізії пошкоджено споруди, обладнання та трансформатори «ТЕЦ-2 Есхар».

Оператор ГТС України листом № СХ7102ВИХ-26-184 від 03.02.2026 підтвердило, що подача газу до Філії «Теплоелектроцентраль» припинена 03.10.2025 о 22:10.

Судом встановлено, що відповідно до розділу Х Договору розподілу природного газу, Відповідачу 24.10.2025 було надіслано підтверджуючі документи, щодо настання форс-мажорних обставин, а саме: сертифікат ТПП України від 22.10.2025 № 3100-25-2133, який підтверджує, що починаючи з 04.10.2025 Товариство не мало можливості приймати послуги з розподілу природного газу згідно з п. 2.1. типового договору розподілу природного газу, здійснювати експлуатацію власних газових мереж та використовувати (споживати) природній газ з газорозподільної системи.

Відповідно до ст.14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю. Сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) для суб`єктів малого підприємництва видається безкоштовно. Форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, блокада, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибух, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, закриття морських проток, ембарго, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також викликані винятковими погодними умовами і стихійним лихом, а саме: епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха тощо.

Отже, відповідно до вищезазначених положень законодавства форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні і невідворотні обставини за даних умов здійснення господарської діяльності, що об`єктивно унеможливлюють виконання особою зобов`язань за умовами договору, обов`язків, передбачених законодавством.

Надзвичайними є ті обставини, настання яких не очікується сторонами при звичайному перебігу справ. Під надзвичайними можуть розумітися такі обставини, настання яких добросовісний та розумний учасник правовідносин не міг очікувати та передбачити при прояві ним достатнього ступеня обачливості. Невідворотними є обставини, настанню яких учасник правовідносин не міг запобігти, а також не міг запобігти наслідкам таких обставин навіть за умови прояву належного ступеня обачливості та застосуванню розумних заходів із запобігання таким наслідкам. Ключовим є те, що непереборна сила робить неможливим виконання зобов`язання в принципі, незалежно від тих зусиль та матеріальних витрат, які сторона понесла чи могла понести (п.38 постанови Верховного Суду від 21.07.2021 у справі №912/3323/20).

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України "Про ринок природного газу" розподіл природного газу - це господарська діяльність, що підлягає ліцензуванню і пов`язана з переміщенням природного газу газорозподільною системою з метою його фізичної доставки споживачам, але що не включає постачання природного газу.

За умовами п.1.4. Договору, укладеного сторонами, послуга з розподілу природного газу - послуга Оператора ГРМ, яка надається споживачу та включає в себе забезпечення цілодобового доступу споживача до газорозподільної системи і розподіл (переміщення) належного споживачу (його постачальнику) природного газу газорозподільною системою з метою його фізичної доставки до межі балансової належності об`єкта споживача.

Виходячи із зазначених положень як забезпечення цілодобового доступу до газорозподільної системи так і розподіл належного споживачу природного газу здійснюється з однією метою - фізичною доставкою природного газу до межі балансової належності об`єкта споживача. Аналогічний правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 26.06.2024 у справі № 905/1465/23 та 02.07.2024 у справі № 910/2871/23.

Як стверджує позивач, в період з 04.10.2025 по 11.12.2025 відповідач не надавав йому послугу розподілу природного газу, оскільки були відсутні обидві її складові відповідно до визначення п. 1.4. розділу І Типового договору, в тому числі, забезпечення цілодобового доступу до газорозподільної системи внаслідок пошкодження 03.10.2025 об`єкту газоспоживання споживача, що призвело до унеможливлення виробництва теплової, електричної енергії і та реалізації права користування потужністю складової (об`єкта) газорозподільної системи в обсязі та на умовах, встановлених в Типовому договорі.

Враховуючи, що комісією з представників позивача та селищної ради, що зафіксовано актом обстеження обладнання, будівель та споруд пошкоджених під час масованого удару БпЛА 03.10.2025р. збройними силами російської федерації № 1 від 14.10.2025, встановлено значні пошкодження обладнання ТЕЦ, ступінь пошкодження свідчить про нероботоспроможність обладнання, необхідність виконання робіт щодо демонтажу знищеного обладнання, знищених окремих конструкцій, рекомендовано виконання робіт з відновлення шляхом ремонту, заміни або реконструкції, а сертифікатом про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) № 3100-25-2133 від 22.10.2025 зафіксовано неможливість позивача належним чином приймати послуги з розподілу природного газу згідно із п. 2.1. Типового договору, здійснювати експлуатацію власних газових мереж, використовувати (споживати) природний газ з газорозподільної мережі, а також враховуючи, що до ЄРДР внесені відповідні відомості за вказаним фактом (кримінальне провадження № 0001015), то суд прийшов до висновку, що фактичний розподіл природного газу до межі належності об`єкта споживача не здійснювався у період з 04.10.2025 по 11.12.2025. Вказані обставини відповідач не спростував і доказів протилежного матеріали справи не містять.

Враховуючи вищезазначене, забезпечення цілодобового доступу споживача до газорозподільної системи у спірний період здійснювався саме з метою фізичної доставки газу, постачання якого припинено, що свідчить про відсутність необхідності в отриманні зазначеної частини послуги в умовах відсутності переміщення та доставки природного газу. Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 26.06.2024 у справі № 905/1465/23.

Відповідно до наданих Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, роз`яснень щодо оплати послуг розподілу природного газу та визначення обсягів споживання природного газу в умовах дії воєнного стану, оприлюднених 24.05.2022 на офіційному вебсайті Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг в мережі Інтернет, якщо форс-мажорні обставини (військова агресія Російської Федерації проти України) об`єктивно унеможливили виконання зобов`язання Оператора ГРМ в частині забезпечення цілодобового доступу до газорозподільної системи, наприклад, у зв`язку із пошкодженням газорозподільної інфраструктури, оплата споживачами вартості послуги з розподілу природного газу за Типовим договором на період відсутності цілодобового доступу до газорозподільної системи (кількості днів) не здійснюється.

Разом з тим Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, зазначила, що якщо внаслідок форс-мажорних обставин (військова агресія Російської Федерації проти України) було пошкоджено об`єкт газоспоживання споживача та/або його внутрішньобудинкову систему газопостачання, що призвело до унеможливлення використання споживачем свого права користуватися послугами розподілу природного газу, такий споживач на підставі положень розділу Х Типового договору має бути звільнений від оплати послуг розподілу природного газу.

При цьому Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, звернуто увагу Операторів ГРМ, що у разі якщо об`єкти газопостачання споживачів природного газу були частково або повністю зруйнованими внаслідок бойових дій (форс-мажорних обставин) або пошкодження газорозподільної інфраструктури призвело до унеможливлення використання споживачем свого права доступу до газорозподільної системи для споживання природного газу, Оператори ГРМ не мають підстав для визначення об`єму розподілу та споживання природного газу по таких об`єктах споживачів та їх передачі на інформаційну платформу Оператора ГТС для проведення ним остаточної алокації по постачальнику споживача.

З огляду на викладене, враховуючи встановлені судом фактичні обставини справи, що підтверджують настання форс-мажорних обставин починаючи з 04.10.2025 та, як наслідок, пошкодження обладнання ТЕЦ-2 та виведення із ладу електрогенеруючого обладнання і інших важливих частин станції, що зумовило відсутність газопостачання та наявність фактичного відключення позивача від мережі відповідача у спірний період (04.10.2025 по 11.12.2025), суд вважає, що зазначене виключає можливість надання відповідачем позивачу у спірний період послуги розподілу в частині безпосередньо переміщення належного споживачу (його постачальнику) природного газу газорозподільною мережею з метою його фізичної доставки до межі балансової належності об`єкта споживача. Суд вкотре наголошує, що послуга з розподілу природного газу, що є предметом Типового договору, включає в себе не лише забезпечення цілодобового доступу споживача до газорозподільної системи, а і розподіл (переміщення) належного споживачу (його постачальнику) природного газу газорозподільною системою з метою його фізичної доставки до межі балансової належності об`єкта споживача.

При цьому, щодо кінцевого терміну спірного періоду (11.12.2025) суд звертає увагу, що позивач зазначає, а відповідач жодними доказами не спростовує, що саме з цієї дати позивач відновив роботу ТЕЦ та отримав доступ до газорозподільної мережі і розподіл (переміщення) належного Споживачу (його постачальнику) природного газу газорозподільною системою з метою його фізичної доставки до межі балансової належності об`єкта позивача.

За таких обставин, нарахування суми вартості наданих позивачу послуг з розподілу природного газу за спірний період відповідачем здійснено неправомірно, оскільки фактично надання послуги з розподілу природного газу, яка, в розумінні вимог чинного законодавства та умов Договору, включає в себе одночасно дві складові: 1) забезпечення цілодобового доступу споживача до газорозподільної системи та 2) розподіл (переміщення) належного споживачу (його постачальнику) природного газу газорозподільною системою, - у спірний період не здійснювалося.

Стаття 15 Цивільного кодексу України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Захист, відновлення порушеного або оспорюваного права чи охоронюваного законом інтересу відбувається, в тому числі, шляхом звернення з позовом до суду (частина перша статті 16 Цивільного кодексу України).

Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від виду та змісту правовідносин, які виникли між сторонами, від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам (подібні висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі № 338/180/17 (пункт 57), від 11.09.2018 у справі № 905/1926/16 (пункт 40), від 30.01.2019 у справі № 569/17272/15-ц, від 11.09.2019 у справі № 487/10132/14-ц (пункт 89), від 16.06.2020 у справі № 145/2047/16-ц (пункт 7.23).

Визначаючи належність обраного позивачем способу захисту, слід оцінювати його ефективність для захисту того права чи інтересу, за захистом якого позивач звернувся до суду. Вимога про захист цивільного права або інтересу має відповідати змісту цього права чи інтересу, характеру його порушення, оспорювання або невизнання і повинна забезпечувати поновлення права чи інтересу, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати отримання відповідного відшкодування (пункти 69 та 70 постанови Великої Палати Верховного Суду від 13 березня 2019 року у справі № 331/6927/16-ц).

Надаючи правову оцінку належності обраного заінтересованою особою способу захисту, судам слід зважати і на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція). Згідно зі статтею 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. При цьому, як ефективний засіб (спосіб) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Отже, зрештою ефективний засіб повинен забезпечити поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування.

При цьому, судовий захист повинен бути повним та відповідати принципу процесуальної економії, тобто забезпечити відсутність необхідності звернення до суду для вжиття додаткових засобів захисту. Такі висновки сформульовані в пункті 63 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22.09.2020 у справі № 910/3009/18 (провадження № 12-204гс19).

У даній справі позивач, посилаючись на виникнення форс-мажорних обставин та, як наслідок, відключення позивача від систем газопостачання у спірний період, звертається за захистом своїх прав та інтересів до суду з позовом про зобов`язання відповідача здійснити перерахунок розміру вартості наданих позивачу послуг з розподілу природного газу.

В постановах від 09.08.2023 у справі №922/2344/22, від 12.07.2022 у справі №909/433/21 Верховний Суд зазначив, що спори щодо перерахунку розміру плати за надання послуг вирішуються у судовому порядку. Така вимога є ефективним способом захисту інтересу боржника в юридичній визначеності у спірних правовідносинах.

Згідно пункту 10 глави 2 розділу ІХ Кодексу газорозподільних систем за наявності розбіжностей щодо визначених об`ємів (обсягів) природного газу вони підлягають врегулюванню відповідно до умов технічної угоди, а у разі недосягнення згоди - в судовому порядку.

Беручи до уваги, що послуга з розподілу природного газу включає в себе забезпечення цілодобового доступу Споживача до газорозподільної системи ТА розподіл (переміщення) належного позивачу (його постачальнику) природного газу газорозподільною системою з метою його фізичної доставки до межі балансової належності об`єкта позивача, а останній фактично не отримував природний газ для власних господарських потреб у зв`язку із дією форс-мажорних обставин, а саме обстрілу ТЕЦ з боку рф і пошкодження інфраструктури ТЕЦ, суд прийшов до висновку про те, що позивачем обрано належний спосіб захисту своїх прав, а отже з урахуванням всіх фактичних обставин справи та наданих доказів, позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Відносно посилання відповідача на те, що він позбавлений можливості здійснити перерахунок у зв`язку із відсутністю у нього таких повноважень за кодексом ГРМ, то суд зазначає наступне.

Згідно з п. 9.1. Типового договору, оператор ГРМ має право припинити/обмежити розподіл природного газу споживачу в порядку та у випадках, передбачених Кодексом газорозподільних систем, у тому числі у разі визнання в установленому порядку аварійним стану газорозподільної системи та/або ліквідації наслідків аварій, спричинених надзвичайними ситуаціями техногенного, природного або екологічного характеру, та проведення ремонтно-відновлювальних робіт.

Очевидним є той факт, то обставина пошкодження ТЕЦ та його газорозподільних мереж є аварійною ситуацією, а отже відповідач мав право припинити/обмежити постачання на визначений період.

При цьому, незважаючи на вищевикладене, позивач має право на судовий захист своїх порушених прав в спосіб, що належним чином відновить його порушене право. В постановах від 09.08.2023 у справі №922/2344/22, від 12.07.2022 у справі №909/433/21 Верховний Суд зазначив, що спори щодо перерахунку розміру плати за надання послуг вирішуються у судовому порядку. Така вимога є ефективним способом захисту інтересу боржника в юридичній визначеності у спірних правовідносинах.

Таким чином, суд прийшов до висновку про повне задоволення позовних вимог.

Здійснюючи розподіл судових витрат за наслідками розгляду справи, враховуючи вимоги статті 129 ГПК України, а також висновки суду про повне задоволення позову, судові витрати, понесені позивачем, покладаються на відповідача.

У відповідності до частини 1 статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до ч. 4 ст. 11 ГПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Рішення суду як найважливіший акт правосуддя має ґрунтуватись на повному з`ясуванні того, чи мали місце обставини, на які посилаються особи, що беруть участь у справі, якими доказами вони підтверджуються та чи не виявлено у процесі розгляду справи інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин. У пункті 58 рішення Європейського суду з прав людини від 10 лютого 2010 року "Справа "Серявін та інші проти України" (заява N 4909/04) Європейський суд з прав людини наголошує, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення у справі "Суомінен проти Фінляндії", № 37801/97, пункт 36, від 01 липня 2003 року). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (рішення у справі "Гірвісаарі проти Фінляндії", № 49684/99, пункт 30, від 27 вересня 2001 року). Суд також враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок, крім іншого, акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

З огляду на вищевикладене, суд дав вичерпну відповідь на всі питання, що входять до предмету доказування у даній справі та виникають при кваліфікації спірних відносин як матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.

Керуючись статтями 1-5, 10-13, 20, 41-46, 49, 73-80, 86, 123, 129, 194-196, 201, 208-210, 217-220, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Зобов`язати ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ГАЗОРОЗПОДІЛЬНІ МЕРЕЖІ УКРАЇНИ» (04116, місто Київ, вулиця Шолуденка, будинок 1; ) в особі ХАРКІВСЬКОЇ ФІЛІЇ ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ГАЗОРОЗПОДІЛЬНІ МЕРЕЖІ УКРАЇНИ» (61109, місто Харків, вулиця Безлюдівська, будинок 1, код ЄДРПОУ відокремленого підрозділу юридичної особи: 45051254) здійснити перерахунок розміру вартості послуг наданих ТОВАРИСТВУ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ДВ НАФТОГАЗОВИДОБУВНА КОМПАНІЯ» (63524, Харківська область, Чугуївський район, селище міського типу Есхар, вулиця 152 Стрілецької дивізії, будинок 16; ) за типовим договором розподілу природного газу (заява приєднання №200104FT-1078-23 від 01.07.2023) за період з 04.10.2025 до 11.12.2025.

3. Стягнути з ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ГАЗОРОЗПОДІЛЬНІ МЕРЕЖІ УКРАЇНИ» (04116, місто Київ, вулиця Шолуденка, будинок 1; ) в особі ХАРКІВСЬКОЇ ФІЛІЇ ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ГАЗОРОЗПОДІЛЬНІ МЕРЕЖІ УКРАЇНИ» (61109, місто Харків, вулиця Безлюдівська, будинок 1, код ЄДРПОУ відокремленого підрозділу юридичної особи: 45051254) на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ДВ НАФТОГАЗОВИДОБУВНА КОМПАНІЯ» (63524, Харківська область, Чугуївський район, селище міського типу Есхар, вулиця 152 Стрілецької дивізії, будинок 16; ) судові витрати (сплачений судовий збір) у розмірі 2 662,40 грн.

4. Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Східного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 09.04.2026.

СуддяН.А. Новікова