УХВАЛА

м. Київ

06.04.2026Справа № 904/7339/25

Господарський суд міста Києва у складі судді Грєхової О.А., розглянувши позовну заяву Фізичної особи-підприємця Губи Олени Володимирівни

до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ПЗУ Україна"

про відшкодування шкоди заподіяної в результаті ДТП у розмірі 44 509,28 грн.

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець Губа Олена Володимирівна звернулася до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» про відшкодування шкоди заподіяної в результаті ДТП у розмірі 44 509,28 грн.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 30.12.2025 матеріали справи № 904/7339/25 за позовом Фізичної особи-підприємця Губи Олени Володимирівни до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» про відшкодування шкоди заподіяної в результаті ДТП у розмірі 44 509,28 грн передано за територіальною підсудністю до Господарського суду міста Києва.

03.03.2026 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Фізичної особи-підприємця Губи Олени Володимирівни.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.03.2026 судом залишено позовну заяву без руху, встановлено строк для усунення недоліків позовної заяви - протягом п`яти днів з дня вручення ухвали суду та спосіб їх усунення

Згідно з частинами 2-4 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

У випадку усунення позивачем недоліків позовної заяви у строк, встановлений судом, позовна заява вважається поданою у день первинного її подання до господарського суду та приймається до розгляду, про що суд постановляє ухвалу в порядку, встановленому статтею 176 цього Кодексу.

Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із позовною заявою.

З залучених до матеріалів справи листів, у яких позивачу направлялась копія ухвали від 09.03.2026 як на адресу місця реєстрації позивача, так і на зазначену в позовній заяві адресу для листування, вбачається, що дані листи суду було повернуто відділом поштового зв`язку із помітками «адресат відсутній за вказаною адресою».

Частиною 2 ст. 42 ГПК України унормовано, що учасники справи зобов`язані: виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу; сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; з`являтися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обов`язковою; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; надавати суду повні і достовірні пояснення з питань, які ставляться судом, а також учасниками справи в судовому засіданні; виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки; виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

Відтак, суд зазначає, що позивач, який подав позовну заяву, зобов`язаний дотримуватись обов`язків, покладених на нього ч. 2 ст. 42 ГПК України.

У даному випадку суд також враховує, що відповідно до ч. 7 ст. 120 ГПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи.

У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Враховуючи наведене, оскільки позивачем не повідомлено суд про зміну місця реєстрації та не забезпечено внесення відповідних змін до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, суд дійшов висновку, що в силу положень пункту 5 частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України ухвала Господарського суду міста Києва від 09.03.2026 вважається отриманою позивачем 24.03.2026.

Відповідно до ч. 1 ст. 116 Господарського процесуального кодексу України перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Таким чином, враховуючи дату отримання позивачем ухвали Господарського суду міста Києва від 09.03.2026 у справі №904/7339/25 - 24.03.2026, в якій було встановлено позивачу строк на усунення недоліків - протягом п`яти днів з дня отримання ухвали, позивач повинен був усунути недоліки позовної заяви у строк до 30.03.2026 включно.

Однак у встановлений судом строк позивачем не усунуто недоліки позовної заяви, вказані в ухвалі Господарського суду міста Києва від 09.03.2026 у справі № 904/7339/25.

Статтею 129 Конституції України, як одну із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Згідно із ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Пункт 1 ст. 6 Конвенції гарантує кожному право на звернення до суду позовом щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

В рішеннях Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі "Пелевін проти України", від 30.05.2013 у справі "Наталія Михайленко проти України", зазначено, що право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг; оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб та ресурсів суспільства та окремих осіб.

Тим не менш, обмеження, що застосовуються, не повинні обмежувати доступ, що залишається для особи, у такий спосіб або такою мірою, щоб сама суть права була порушена. Більш того, обмеження не відповідає п. 1 ст. 6 Конвенції, якщо воно не переслідує легітимну ціль та якщо немає розумного співвідношення між засобами, що застосовуються та ціллю, якої прагнуть досягти (п. 31 рішення Європейського суду з прав людини від 30.05.2013 у справі "Наталія Михайленко проти України").

Враховуючи, що у встановлений судом строк (до 30.03.2026 включно) позивачем не були усунуті недоліки, вказані в ухвалі Господарського суду міста Києва від 09.03.2026 у справі № 904/7339/25, суд дійшов висновку повернути позовну заяву Фізичної особи-підприємця Губи Олени Володимирівни та додані до неї документи.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із позовною заявою.

Відповідно до ч. 8 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення недоліків.

Керуючись ст.ст. 174, 234 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

УХВАЛИВ:

1. Позовну заяву Фізичної особи-підприємця Губи Олени Володимирівни до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ПЗУ Україна" про відшкодування шкоди заподіяної в результаті ДТП у розмірі 44 509,28 грн повернути.

2. Ухвала набирає законної сили 06.04.2026 та може бути оскаржена в апеляційному порядку до Північного апеляційного господарського суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня набрання нею законної сили.

Суддя О.А. Грєхова