ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
У Х В А Л А

31.03.2026 м. Дніпро Справа № 908/1726/24

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючого судді Соп`яненко О.Ю. (доповідач)

суддів: Джепи Ю.А., Фещенко Ю.В.,

за участю секретаря судового засідання: Федорчук В.С.,

за участю представників:

від скаржника: Препелиця Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Банк Кредит Дніпро» на ухвалу Господарського суду Запорізької області від 10.02.2026 (повний текст якої складено 16.02.2026, суддя Проскуряков К.В.) у справі № 908/1726/24

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Інагротех» (пр. Маяковського, буд. 3, м. Запоріжжя, 69035; )

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Гермес» (вул. Снитка, буд. 66, с. Новоукраїнка, Більмацький район, Запорізька область, 71012; )

про стягнення 7 966 729,55 грн

заявник: Приватний виконавець виконавчого округу Запорізької області Сколибог Олександр Сергійович (вул. Жаботинського Леоніда, буд. 50, офіс 106, м. Запоріжжя, 69035)

зацікавлена особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «АГРОХІМСЕРВІС» (вул. Незалежної України, буд. 88, кв. 5, м. Запоріжжя, 69005; )

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст позовної заяви і ухвали суду першої інстанції.

В провадженні Господарського суду Запорізької області перебувала справа № 908/1726/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Інагротех» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Гермес» про стягнення 7 966 729,55 грн.

Рішенням суду від 21.10.2024 у справі № 908/1726/24 позов задоволено частково та стягнуто з ТОВ «Гермес» на користь ТОВ «Інагротех» основну заборгованість у розмірі 3 058 719,84 грн, пеню на суму 266 909,68 грн, 3 % річних на суму 252 807,01 грн, інфляційні витрати у розмірі 1 214 142,89 грн, штраф на суму 611 743,96 грн та витрати по сплаті судового збору на суму 64 851,88 грн.

30.01.2026 через підсистему «Електронний суд» від приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Сколибога Олександра Сергійовича надійшла заява б/н від 29.01.2026 про звернення стягнення на майно, яке належить особі, яка має заборгованість перед боржником.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 10.02.2026 у справі № 908/1726/24 у задоволенні заяви приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Сколибога Олександра Сергійовича б/н від 29.01.2026 про звернення стягнення на грошові кошти, що належать особі, яка має заборгованість перед боржником відмовлено.

2. Короткий зміст вимог та узагальнені доводи апеляційної скарги.

Не погодившись з вказаною ухвалою суду, Акціонерне товариство «Банк Кредит Дніпро» звернулося до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить:

- скасувати ухвалу суду першої інстанції від 10.02.2026 у справі № 908/1726/24;

- ухвалити нове рішення, яким задовольнити заяву Приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Сколибога Олександра Сергійовича про звернення стягнення на майно, яке належить особі, яка має заборгованість перед боржником.

Апеляційна скарга мотивована тим, що оскаржувана ухвала є необґрунтованою та постановлена з порушенням норм права, у зв`язку з чим підлягає скасуванню. Скаржник вказує, що суд фактично вирішив питання щодо прав та інтересів Акціонерного товариства «Банк Кредит Дніпро» як стягувача у зведеному виконавчому провадженні, однак безпідставно не залучив його до участі у справі та не врахував подані ним пояснення, чим порушив процесуальні права. При цьому апеляційне оскарження такої ухвали є допустимим, а скарга подана у встановлений законом строк.

Скаржник наголошує, що приватним виконавцем доведено наявність заборгованості третьої особи перед боржником, яка виникла внаслідок невиконання умов договору поставки (непоставка товару при отриманій передоплаті), що створює обов`язок з повернення коштів. Суд першої інстанції, на думку апелянта, безпідставно дійшов висновку про недоведеність цієї заборгованості, не надав належної оцінки поданим доказам і неправильно застосував положення статті 336 Господарського процесуального кодексу України та практику Верховного Суду, відповідно до якої наявність боргу може встановлюватися і без окремого судового рішення. У зв`язку з цим апелянт вважає, що існували правові підстави для звернення стягнення на кошти третьої особи, що є необхідним для ефективного виконання судового рішення.

3. Короткий зміст вимог та узагальнені доводи відзиву на апеляційну скаргу.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Агрохімсервіс», скориставшись правом, наданим статтею 263 Господарського процесуального кодексу України, подало відзив на апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Банк Кредит Дніпро», в якому заперечило проти доводів апеляційної скарги, просило відмовити у її задоволенні в повному обсязі, а оскаржуване рішення першої інстанції залишити без змін.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Агрохімсервіс» зазначає, що ухвала Господарського суду Запорізької області є законною та обґрунтованою, прийнятою з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а доводи апеляційної скарги Акціонерного товариства «Банк Кредит Дніпро» є безпідставними. Заявник наголошує, що суд першої інстанції правильно визначив склад учасників справи, оскільки банк не є ні стороною, ні стягувачем у справі № 908/1726/24; процесуальним законом не визначений як учасник розгляду заяви за статтею 336 Господарського процесуального кодексу України, а сам факт участі у зведеному виконавчому провадженні не надає йому статусу заінтересованої особи. Сам по собі статус одного зі стягувачів у такому провадженні не створює процесуальних прав для участі у розгляді цієї заяви, а протилежний підхід призвів би до надмірного ускладнення судового процесу та фактичного втручання великої кількості осіб у кожне виконавче питання.

Крім того, підкреслює, що права та інтереси банку жодним чином не порушуються при розгляді цієї заяви, оскільки суд не вирішує питання розподілу коштів між стягувачами, а банк має право захищати свої інтереси в інших справах, де він є стороною. Також заявник вказує, що спроба залучення банку має штучний характер і спрямована на створення видимості підтримки позиції приватного виконавця. Водночас Товариство з обмеженою відповідальністю «Агрохімсервіс» заперечує сам факт існування заборгованості перед Товариством з обмеженою відповідальністю «Гермес», зазначаючи, що вона є спірною, не підтверджена належними доказами та відсутні судові рішення, які б її встановлювали. З огляду на це, Товариство з обмеженою відповідальністю «Агрохімсервіс» вважає, що суд першої інстанції правильно оцінив докази та дійшов правомірного висновку про відмову у задоволенні заяви, тому просить Центральний апеляційний господарський суд залишити ухвалу без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

4. Рух справи в суді апеляційної інстанції.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.02.2026 у даній справі визначена колегія суддів у складі: головуючий суддя Соп`яненко О.Ю. (суддя-доповідач), судді: Джепа Ю.А., Фещенко Ю.В.

Процесуальний хід розгляду справи відображений у відповідних ухвалах Центрального апеляційного господарського суду.

Хронологія надходження інших процесуальних документів до суду.

17.03.2026 до Центрального апеляційного господарського суду від Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрохімсервіс» надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому просить скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

В судове засідання 31.03.2026 з`явився представник скаржника Акціонерного товариства «Банк Кредит Дніпро», а інші учасники справи в судове засідання не з`явилися.

Колегія суддів у судовому засіданні 31.03.2026 оголосила скорочену ухвалу (вступну та резолютивну частини).

5. Встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини справи та визначені відповідно до них правовідносини.

Господарським судом Запорізької області неодноразово розглядалися заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Інагротех» та Приватного виконавця Сколибога О.С. про звернення стягнення на грошові кошти, що належать особі, яка має заборгованість перед боржником, у порядку статті 336 Господарського процесуального кодексу України, в якій заявники просили звернути стягнення на грошові кошти Товариства з обмеженою відповідальністю «АГРОХІМСЕРВІС», яке має заборгованість перед Товариством з обмеженою відповідальністю «ГЕРМЕС» в розмірі 3 899 581, 52 грн на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНАГРОТЕХ» в рахунок погашення заборгованості згідно з рішенням Господарського суду Запорізької області від 21.10.2024 у справі № 908/1726/24.

Так, відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 336 ГПК України суд, що розглядав справу як суд першої інстанції, може за заявою стягувача або державного чи приватного виконавця звернути стягнення на грошові кошти, які належать особі, яка має заборгованість перед боржником, яка не оспорюється зазначеною особою або підтверджена судовим рішенням, яке набрало законної сили. Суд відмовляє в задоволенні такої заяви, якщо вона подана після закінчення строку позовної давності для відповідної вимоги боржника до такої особи, або строку на пред`явлення до виконання виконавчого документа про стягнення коштів з такої особи на користь боржника за судовим рішенням, що набрало законної сили.

У своїй правовій позиції, викладеній у постанові від 29.10.2020 у справі № 1/242, Касаційний господарський суд Верховного Суду зазначив, що стаття 336 Господарського процесуального кодексу України не містить такої обов`язкової умови для звернення стягнення на кошти, що належать особі, яка має заборгованість перед боржником, як наявність відкритого виконавчого провадження.

При розгляді вказаних заяв судом було встановлено фактичні обставини, які в силу статті 175 Господарського процесуального кодексу України є преюдиційними та не доводяться при розгляді інших справ за участю тих саме сторін.

Зокрема, суд відмовляючи у задоволенні заяви ухвалою від 10.03.2025, зокрема, встановив, що: «Як вбачається з доданих заявником доказів, на підставі укладеного 24.05.2021р. договору поставки № 240521 ТОВ «Агрохімсервіс» зобов`язувалося поставити покупцю ТОВ «Гермес» товар згідно специфікацій, які є невід`ємною частиною договору та складаються до кожної партії товару, та в яких також зазначаються найменування, асортимент, кількість, ціна та загальна вартість товару, строки та базис поставки (розділи 1 та 2, п. 5.1 Договору), тощо.

Пунктом 5.3 Договору встановлено, що передача Товару Покупцю здійснюється на підставі відповідних видаткових накладних та, в разі необхідності, товарно-транспортних накладних.

Також пунктами 7.1 та 7.2 Договору визначено, що загальна вартість Товару визначається як сума вартості Товару за всіма специфікаціями до цього Договору. Оплата товару здійснюється в порядку на умовах, визначених в Специфікації на поставку відповідної партії Товару.

Заявником надані до суду рахунки постачальника - ТОВ «Агрохімсервіс» на оплату покупцем - ТОВ «Гермес» за замовленнями на загальну суму 3 899 581,52 грн, в яких не визначено строк їх оплати та поставки вказаного в них товару: - № 0411-000004 від 04.11.2021р. на суму 1502597,52 грн. з ПДВ, - № 0511-000004 від 05.11.2021р. на суму 324434,48 грн. з ПДВ, - № 1011-000011 від 10.11.2021р. на суму 1262718,00 грн. з ПДВ, - № 1911-000009 від 19.11.2021р. на суму 809831,52 грн. з ПДВ, а також платіжні доручення щодо їх оплати з боку ТОВ «Гермес» на загальну суму 3 899 581,52 грн.: - № 1838 від 08.11.2021р. на суму 800000,00 грн. за рахунком № 0411-000004 від 04.11.2021р.; - № 1850 від 11.11.2021р. на суму 702597,52 грн. за рахунком № 0411-000004 від 04.11.2021р.; - № 1851 від 11.11.2021р. на суму 537649,60 грн. за рахунком № 1011-000011 від 10.11.2021р.; - № 1858 від 16.11.2021р. на суму 725068,40 грн. за рахунком № 1011-000011 від 10.11.2021р.; - № 1872 від 17.11.2021р. на суму 324434,48 грн. за рахунком № 0511-000004 від 05.11.2021р.; - № 1880 від 22.11.2021р. на суму 509831,52 грн. за рахунком № 1911-000009 від 19.11.2021р.; - № 1923 від 02.12.2021р. на суму 300000,00 грн. за рахунком № 1911-000009 від 19.11.2021р.

Листом № 26/02/-1 від 26.02.2024р. ТОВ «Гермес» направило ТОВ «Агрохімсервіс» вимогу щодо надання повідомлення про готовність відвантаження останнім товару в наведеному у листі асортименті та кількості. При цьому, ТОВ «Гермес» також вказало, що 24 травня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Гермес» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Агрохімсервіс» було укладено Договір поставки № 240501, на умовах якого ТОВ «Агрохімсервіс» зобов`язалось поставити ТОВ «Гермес» товар, асортимент та кількість якого зазначається у Специфікації. ТОВ «Гермес» в період з 08.11.2021 року по 02.12.2021 року здійснено попередню оплату ТОВ «Агрохімсервіс» в узгодженому сторонами порядку у сумі 3 899 581,52 грн. Станом на дату написання цієї вимоги ТОВ «Агрохімсервіс» свої зобов`язання за укладеним Договором виконало частково, поставивши ТОВ «Гермес» товар на суму 840 861,68 грн.

Крім цього листом № 27/03-1 від 27.03.2024р. ТОВ «Гермес» направило ТОВ «Агрохімсервіс» вимогу, в якій зазначило, що у зв`язку з тим, що до цього часу ТОВ «Агрохімсервіс» не виконало свої зобов`язання з поставки замовленого та оплаченого товару та між сторонами не вирішено питання врегулювання даних обставин, ТОВ «Гермес» вимагає повернення коштів та сплати відповідних сум компенсації за користування коштами і штрафних санкцій. При цьому знову вказало на те, що 24 травня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Гермес» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Агрохімсервіс» було укладено Договір поставки №240501, на умовах якого ТОВ «Агрохімсервіс» зобов`язалось поставити ТОВ «Гермес» товар, асортимент та кількість якого зазначається у Специфікації. ТОВ «Гермес» в період з 08.11.2021 року по 02.12.2021 року здійснено попередню оплату ТОВ «Агрохімсервіс» в узгодженому сторонами порядку у сумі 3 899 581,52 грн. Станом на дату написання цієї вимоги ТОВ «Агрохімсервіс» свої зобов`язання за укладеним Договором виконало частково, поставивши ТОВ «Гермес» товар на суму 840 861,68 грн. Таким чином, ТОВ «Агрохімсервіс» не поставлено ТОВ «Гермес» товар на загальну суму 3 058 719,84 грн. в наступному асортименті та кількості: 1) гербіцид Прімекстра ТZ, ГОЛД 500SС в кількості 4100л; 2) фунгіцид Рекс Плюс, СЕ в кількості 1340л; 3) фунгіцид Фалькон 460 ЕС в кількості 900л; 4) гербіцид Раундап Мах в кількості 1340л; 5) інсектицид Кронфідор 2070 в.р.к. в кількості 135л. В порушення досягнутої домовленості ТОВ «Агрохімсервіс» замовлений товар не поставив. Таким чином, ТОВ «Агрохімсервіс» зобов`язане сплати ТОВ «Гермес» 3% річних в сумі 212 626,02 грн. та інфляційне збільшення 1 063 706,91 грн. згідно наведеного розрахунку. Просив повідомити про можливість та строки сплати ТОВ 2Агрохімсервіс» існуючої суми боргу 4 335 052,77 грн., що складається із здійсненої ТОВ «Гермес» попередньої оплати у розмірі 3 058 719,84 грн., 3% річних 212 626,02 грн. та інфляційного збільшення 1 063 706,91 грн., суми пені нарахованої відповідно до п. 9.2 Договору. Зазначило, що у випадку невиконання ТОВ «Агрохімсервіс» своїх зобов`язань, ТОВ «Гермес» вимушено буде передати спір на вирішення до господарського суду.

Листом № 5 від 05.02.2025р. ТОВ «Гермес» повідомило ТОВ «Інагротех» про те, що ТОВ «Гермес» господарську діяльність не здійснює та втратило доступ до самого підприємства та основних засобів на тимчасово окупованій території України. Проте, підприємство має не погашену перед ним заборгованість з боку ТОВ «Агрохімсервіс», яка підтверджується доданими до листа доказами.

Доказів надання ТОВ «Агрохімсервіс» відповідей на вказані листи боржника заявник суду не представив, як і доказів звернення ТОВ «Гермес» до господарського суду з позовом про стягнення вказаної заборгованості та наявності судового рішення, яке набрало чинності щодо її стягнення.

Суд враховує, що розмір заборгованості ТОВ «Агрохімсервіс» перед ТОВ «Гермес» в сумі 4 335 052,77 грн. визначено останнім станом на 27.03.2024р., і лише в листі № 5 від 05.02.2025р. на адресу заявника повідомлено про її непогашення.

Судом встановлено, що надані заявником докази взагалі не містять специфікацій до договору, з яких можливо було б встановити загальний обсяг зобов`язань сторін за договором та строк їх виконання, в тому числі загальну суму Договору, а також строк поставки кожної партії товару.

Вказане означає недоведення заявником належними та допустимими доказами підстав та строку виникнення зобов`язань з поставки товару ТОВ «Агрохімсервіс» на адресу покупця ТОВ «Гермес» на суму 3 058 719,84 грн., а тому надані заявником рахунки на оплату та платіжні доручення не є належними та допустимими доказами виникнення заборгованості ТОВ «Агрохімсервіс» перед ТОВ «Гермес» щодо такої поставки.

Будь-яких пояснень та інших доказів, які б стосувались виконання сторонами вказаного Договору ТОВ «Агрохімсервіс» та ТОВ «Гермес» суду не надали.

З огляду на викладене суд дійшов висновку, що заявник достеменно не з`ясував наявність та стан заборгованості ТОВ «Агрохімсервіс» перед ТОВ «Гермес» на дату подання заяви до суду, в тому числі не звернувся до ТОВ «Агрохімсервіс» із запитом щодо її підтвердження, та не подав суду усіх належних, достовірних та допустимих доказів її наявності.

Також ТОВ «Інагротех» зазначило у прохальній частині заяви заборгованість ТОВ «АГРОХІМСЕРВІС» перед ТОВ «ГЕРМЕС» в розмірі 3 899 581,52 грн., яка не відповідає даним самого боржника, яка за його даними становить 3 058 719,84 грн., що також свідчить про необґрунтованість заяви».

Постановою від 08.10.2025 Центральний апеляційний господарський суд залишив апеляційний скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Інагротех» без задоволення, а ухвалу суду від 10.03.2025 без змін.

В ухвалі від 20.11.2025, також відмовляючи у задоволенні заяви Приватного виконавця Сколибога О.С., суд також встановив наступне:

«Отже, з наведеного вище вбачається, що за умовами договору поставки від 24.05.2021р. № 240521 ТОВ «АГРОХІМСЕРВІС» зобов`язувалося поставити покупцю ТОВ «Гермес» товар згідно специфікацій, які є невід`ємною частиною договору та складаються до кожної партії товару, та в яких також зазначаються найменування, асортимент, кількість, ціна та загальна вартість товару, строки та базис поставки (розділи 1 та 2, п. 5.1 Договору), тощо.

Вказане означає, що ТОВ «АГРОХІМСЕРВІС» не мало перед ТОВ «Гермес» будь-якого грошового зобов`язання, а лише мало зобов`язання з поставки товару на суму 3 058 719,84 грн.

У своєму листі № 27/03-1 від 27.03.2024р. ТОВ «Гермес» вимагало від ТОВ «Агрохімсервіс» повідомити про можливість та строки сплати ТОВ «Агрохімсервіс» існуючої суми боргу 4 335 052,77 грн., що складається із здійсненої ТОВ «Гермес» попередньої оплати у розмірі 3 058 719,84 грн., 3% річних 212 626,02 грн. та інфляційного збільшення 1 063 706,91 грн., суми пені, нарахованої відповідно до п.9.2 Договору. Зазначило, що у випадку невиконання ТОВ «Агрохімсервіс» своїх зобов`язань, ТОВ «Гермес» вимушено буде передати спір на вирішення до господарського суду.

Вказаний лист, як і лист № 26/02-1 від 26.02.2024р., підписано від імені ТОВ «Гермес» представником товариства Порвіним Є.В., посадове становище якого не вказано. При цьому в них відсутнє посилання на реквізити довіреності, яка б надавала йому право діяти від імені ТОВ «Гермес». Не надано приватним виконавцем Сколибогом О.С. і сама довіреність на ім`я Порвіна Є.В.

У відповідь ТОВ «Агрохімсервіс» листом Вих. № 39-юр від 26 березня 2024р. на ім`я Порвіна Є.В., повідомило, що для розгляду звернень від 04.03.2024р. від імені ТОВ «Агроюніком», ТОВ «ГЕРМЕС», ФГ «ТРОЯНДА», ПП «УШБА» йому слід надати засвідчені копії довіреностей від ТОВ «Агроюніком», ТОВ «ГЕРМЕС», ФГ «ТРОЯНДА», ПП «УШБА», засвідчені представником Порвіним Є.В. (згідно оригіналу, прізвище, ініціали, підпис)

Також, як вбачається з відповіді № 48-юр від 29.04.2024р. на ще одне звернення Порвіна Є.В. від 04.04.2024р. № 04/04-1 з доданими копіями довіреностей, ТОВ «Агрохімсервіс» повідомило йому, що воно розцінене як твердження заявника про наявність повноважень діяти від імені підприємств ТОВ «Агроюніком», ТОВ «Гермес», ФГ «Троянда», ПП «Ушба». Для розгляду звернення по суті принципово важливим є з`ясування факту наявності повноважень діяти від імені зазначених підприємств. ТОВ «Агроюніком», ТОВ «Гермес», ФГ «Троянда», ПП «Ушба» разом зі своїми керівниками та бенефіціарними власниками знаходяться на тимчасово окупованій території Запорізької області, не релоковані на підконтрольну територію України, не подають звітність, не здійснюють господарську діяльність, не виконують господарські зобов`язання перед банківськими установами та контрагентами на території України, не виконують судові рішення українських судів, включені в єдиний реєстр боржників тощо. За таких умов, при вирішенні всіх питань принциповим є недопущення порушень норм діючого законодавства щодо підприємств на ТОТ, зокрема ст. 13 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», ст. ст. 26, 110, 111, 111-1 КК України тощо. Для розгляду звернення з архівів ТОВ «Агрохімсервіс» запитані паперові оригінали документів ТОВ «Агроюніком», ТОВ «Гермес», ФГ «Троянда», ПП «Ушба» за 2021 рік. Після отримання оригіналів паперових документів внаслідок попереднього аналізу вбачається, що на копіях наданих довіреностей підписи посадових осіб мають суттєві відмінності від їх підписів на паперових документах. Також не відповідають паперовим оригіналам відбитки печаток зазначених підприємств, печатки на наданих Вами копіях нові. Одна з наданих довіреностей локалізована довірителем в Польщі (і могла б при необхідності бути засвідчена консульською установою), інші на ТОТ Запорізької області. Внаслідок наведеного вище, принципово важливим є з`ясування факту наявності повноважень діяти від імені зазначених підприємств, які на даний момент не підтверджені достатнім чином. Пропонуємо для розгляду звернень по суті надати копії довіреностей від ТОВ «Агроюніком», ТОВ «Гермес», ФГ «Троянда», ПП «Ушба» з засвідченням справжності підпису їх керівників нотаріусом, консульською установою або іншою українською посадовою особою згідно чинного законодавства. Також з аналізу наданих копій довіреностей вбачається, що різні копії посвідчені з різних примірників оригіналів одних і тих самих довіреностей. В разі, якщо є по декілька примірників оригіналів довіреностей, і неможливості надати засвідчені нотаріусом або іншою уповноваженою особою копії, запропоновано надати для розгляду звернення по суті надати по одному примірнику оригіналів довіреностей.

На вказаний лист Порвін Є.В. жодної відповіді не надав, доказів зворотного учасниками справи суду не надано.

В той же час, наданий виконавцем лист № 5 від 05.02.2025р., яким ТОВ «Гермес» електронною поштою повідомило ТОВ «Інагротех» про те, що ТОВ «Гермес» господарську діяльність не здійснює та втратило доступ до самого підприємства та основних засобів на тимчасово окупованій території України, але підприємство має не погашену перед ним заборгованість з боку ТОВ «Агрохімсервіс», яка підтверджується доданими до листа доказами, підписано від імені ТОВ «Гермес» Машинським О.М., посадове становище якого також не вказано.

Дослідженням записів у ЄДРПОУ судом встановлено, що місцем реєстрації ТОВ «Гермес» є тимчасово-окупована територія України (вул. Снитка, буд. 66, с. Новоукраїнка, Більмацький район, Запорізька область, 71012; ). Підприємство не здійснило перереєстрацію на підконтрольній Україні території в порушення вимог Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України». В розділі «Керівник юридичної особи, а також відомості про інших осіб, які можуть вчиняти дії від імені юридичної особи, у тому числі підписувати договори, тощо» зазначено єдину особу - МАШИНСЬКИЙ ОЛЕКСАНДР МИКОЛАЙОВИЧ, який є єдиним засновником та кінцевим бенефіціарним власником підприємства.

В свою чергу керівником ТОВ «Інагротех» (пр. Маяковського, буд. 3, м. Запоріжжя, 69035; ), а також особою, яка може вчиняти дії від імені юридичної особи, у тому числі підписувати договори, тощо, в ЄДРПОУ зазначено єдину особу - МАЛЯР ОЛЬГУ МИКОЛАЇВНУ, до складу засновників (учасників) юридичної особи входять у рівних частках: ВОЛИК ОЛЕКСАНДР МИХАЙЛОВИЧ та ПОРВІН ЄВГЕН ВАЛЕНТИНОВИЧ, які також є і кінцевими бенефіціарними власниками цього товариства.

Отже, в порядку самопредставництва Порвін Є.В. не має права представляти інтереси як ТОВ «Гермес» так і ТОВ «Інагротех». Доказів зворотного учасниками справи суду не надано. Вказане означає, що Порвін Є.В. мав право здійснювати представництво ТОВ «Гермес» виключно на підставі довіреності, оформленої відповідно до вимог чинного законодавства України. Разом з тим, жоден з учасників справи, в тому числі ТОВ «Гермес» як позивач у справі, будь-якого примірника (оригіналу або засвідченої належним чином копії) такої довіреності на ім`я Порвіна Є.В. від ТОВ «Гермес» суду не представив».

До заяви від 29.01.2026 Приватного виконавця Сколибога О.С., в якій викладені аналогічні обставини тим, які містилися і в попередній його заяві, додатково додано докази, яким на думку виконавця підтверджуються повноваження підписанта Вимог вих. № 26/02-1 від 26.02.2024, вих. № 27/3-1 від 27.03.2024, а саме відповідь Товариства з обмеженою відповідальністю «ГЕРМЕС» від 28.11.2025 вих. № 74 (на Вимогу приватного виконавця № 27432 від 25.11.2025), яка була отримана на офіційну електронну адресу приватного виконавця. Товариство з обмеженою відповідальністю «ГЕРМЕС» підтвердив достовірність вище зазначених Вимог (вих. № 26/02-1 від 26.02.2024, вих. № 27/3-1 від 27.03.2024), також підтверджені повноваження підписанта Порвіна Є.В., визначені в Довіреності від 01.02.2024, копія якої також надана на Вимогу виконавця.

У заяві від 29.01.2026 виконавцем повідомлені нові (додаткові) обставини та надані нові докази, які були відсутні при прийнятті судом ухвали 20.11.2025, то суд не вбачав підстав для відмови у відкритті (повернення) розгляду заяви виконавця, та призначив її розгляд на 10.02.2026.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 10.02.2026 у справі № 908/1726/24 у задоволенні заяви приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Сколибога Олександра Сергійовича б/н від 29.01.2026 про звернення стягнення на грошові кошти, що належать особі, яка має заборгованість перед боржником відмовлено.

6. Оцінка апеляційним господарським судом аргументів учасників справи і висновків суду першої інстанції.

Відповідно до статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (частина 1). Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (частина 2). Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього (частина 3). Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (частина 4).

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника Скаржника, дослідивши доводи, наведені в апеляційній скарзі, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційний господарський суд дійшов висновку, що апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Банк Кредит Дніпро» на ухвалу Господарського суду Запорізької області від 10.02.2026 у справі № 908/1726/24 підлягає закриттю, виходячи з наступного.

Предметом апеляційного розгляду є ухвала господарського суду про відмову у задоволенні заяви приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Сколибога Олександра Сергійовича № б/н від 29.01.2026 про звернення стягнення на грошові кошти, що належать особі, яка має заборгованість перед боржником.

Стаття 129 Конституції України встановлює основні засади судочинства, якими, зокрема, є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8 частини 1 цієї статті).

Відповідно до частини 1 статті 17 Господарського процесуального кодексу України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення

Згідно з частиною 1 статті 245 Господарського процесуального кодексу України учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції.

Отже, вказана стаття визначає коло осіб, які наділені процесуальним правом на апеляційне оскарження судового рішення, які поділяються на дві групи - учасники справи, а також особи, які участі у справі не брали, але судове рішення стосується їх прав, інтересів та (або) обов`язків. При цьому, на відміну від оскарження судового рішення учасником справи, не залучена до участі у справі особа повинна довести наявність у неї правового зв`язку зі сторонами спору або безпосередньо судовим рішенням через обґрунтування наявності трьох критеріїв: вирішення судом питання про її (1) право, (2) інтерес, (3) обов`язок і такий зв`язок має бути очевидним та безумовним, а не ймовірним.

Зазначеною правовою нормою визначено право особи подати апеляційну скаргу на рішення, яким розглянуто і вирішено спір про право у правовідносинах, учасником яких є скаржник, або міститься судження про права, інтереси та (або) обов`язки такої особи у відповідних правовідносинах, виходячи з предмету та підстав позову. Якщо скаржник зазначає лише про те, що рішення може вплинути на його права та/або інтереси, та/або обов`язки, або зазначає (констатує) лише, що рішенням вирішено про його права та/або обов`язки чи інтереси, то такі посилання, виходячи з вищенаведеного, не можуть бути достатньою та належною підставою для відкриття апеляційного провадження.

Водночас судове рішення, оскаржуване не залученою особою, повинно безпосередньо стосуватися прав, інтересів та обов`язків цієї особи, тобто судом має бути розглянуто й вирішено спір про право у правовідносинах, учасником яких на момент розгляду справи та прийняття рішення господарським судом першої інстанції є скаржник, або міститься судження про права та обов`язки цієї особи у відповідних правовідносинах. Рішення є таким, що прийняте про права та обов`язки особи, яка не була залучена до участі у справі, якщо в мотивувальній частині рішення містяться висновки суду про права та обов`язки цієї особи, або у резолютивній частині рішення суд прямо вказав про права та обов`язки таких осіб.

Особа, яка звертається з апеляційною скаргою в порядку статей 17, 254 Господарського процесуального кодексу України, повинна довести, що оскаржуване судове рішення прийнято про її права, інтереси та (або) обов`язки і такий зв`язок має бути очевидним та безумовним, а не ймовірним, що означає, що скаржник в апеляційній скарзі має чітко зазначити, в якій частині оскаржуваного ним судового рішення (в мотивувальній та/або резолютивній) прямо вказано про його права, інтереси та (або) обов`язки, та про які саме.

Доведення цих обставин покладено на скаржників, що також випливає із загального правила, встановленого статтею 74 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення є таким, що прийнято про права та обов`язки особи, яка не була залучена до участі у справі, якщо в мотивувальній частині рішення наявні висновки суду про права та обов`язки цієї особи або у резолютивній частині рішення суд прямо зазначив про права та обов`язки цієї особи. В такому випадку рішення порушує не лише матеріальні права осіб, не залучених до участі у справі, а й їх процесуальні права, що витікають із сформульованого в пункті 1 статті 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основних свобод положення про право кожного на справедливий судовий розгляд. Будь-який інший правовий зв`язок між скаржником і сторонами спору не приймається до уваги.

Такі правові висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 921/730/13-г/3, Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 15.05.2020 у справі № 904/897/19, Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду від 26.05.2020 у справі № 910/9016/16, від 21.07.2020 у справі № 914/1971/18, від 22.03.2023 у справі № 905/1397/21 тощо.

Якщо ж після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося, то апеляційний господарський суд своєю ухвалою закриває апеляційне провадження на підставі пункту 3 частини 1 статті 264 Господарського процесуального кодексу України, оскільки у такому випадку не існує правового зв`язку між скаржником і сторонами у справі, у зв`язку з чим відсутній суб`єкт апеляційного оскарження.

Таким чином, суд апеляційної інстанції має першочергово з`ясувати, чи прийнято оскаржуване судове рішення про права, інтереси та/або обов`язки скаржника, про які саме, в якій саме частині судового рішення прямо вказано про таке, та після встановлення цих обставин вирішити питання про скасування судового рішення, а у випадку встановлення, що права, інтереси та/або обов`язки заявника оскаржуваним судовим рішенням не порушені та питання про його права та/або обов`язки, та/або інтереси стосовно сторін у справі судом не вирішувалися - закрити апеляційне провадження, оскільки в останньому випадку така особа не має права на апеляційне оскарження рішення суду (такий правовий висновок викладений, зокрема, у постановах Верховного Суду від 10.05.2018 у справі № 910/22354/15, від 11.07.2018 у справі № 911/2635/17, від 04.10.2018 у справі № 5017/461/2012, від 29.11.2018 у справі № 918/115/16, від 04.12.2018 у справі № 906/1764/15, від 06.12.2018 у справі № 910/22354/15, від 16.04.2019 у справі № 12/91, від 11.04.2019 у справі № 8/71-НМ, від 11.09.2019 у справі № 4/2023-10).

Отже конструкція вказаної правової норми процесуального закону не передбачає подвійного тлумачення, її правильне застосування є очевидним і не викликає розумних сумнівів, а практика застосування Верховним Судом положень частини 1 статті 264 в системному зв`язку зі статтями 17, 254 Господарського процесуального кодексу України є сталою та послідовною.

Слід зазначити, що основними засадами судочинства є, зокрема, забезпечення права на апеляційний перегляд справи (пункт 8 частини 1 статті 129 Конституції України), водночас таке право не є абсолютним і з метою забезпечення належного здійснення правосуддя та дотримання, зокрема, принципу правової визначеності, підлягає певним обмеженням.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Європейський суд з прав людини (надалі - ЄСПЛ) зауважує, що процесуальні норми призначені забезпечити належне відправлення правосуддя та дотримання принципу правової визначеності, а також про те, що сторони повинні мати право очікувати, що ці норми застосовуються. Принцип правової визначеності застосовується не лише щодо сторін, але й щодо національних судів (рішення ЄСПЛ від 21.10.2010 у справі "Дія 97" проти України", § 47 ).

До того ж ЄСПЛ указав, що відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції, якщо апеляційне оскарження існує в національному правовому порядку, держава зобов`язана забезпечити особам під час розгляду справи в апеляційних судах, у межах юрисдикції таких судів, додержання основоположних гарантій, передбачених статтею 6 Конвенції, з урахуванням особливостей апеляційного провадження, а також має братись до уваги процесуальна єдність судового провадження в національному правовому порядку та роль у ньому апеляційного суду. «Право на суд», одним із аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним і може підлягати обмеженням; їх накладення дозволене за змістом, особливо щодо умов прийнятності апеляційної скарги. Проте такі обмеження повинні застосовуватись з легітимною метою та повинні зберігати пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (рішення ЄСПЛ від 06.12.2007 у справі «Воловік проти України», § 53, 55 ).

Колегія суддів апеляційного суду зазначає, що оскаржуваною ухвалою суду першої інстанції від 10.02.2026 не вирішувалися питання про права, інтереси і обов`язки Акціонерного товариства «Банк Кредит Дніпро» та з огляду на приписи пункту 3 частини 1 статті 264 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про закриття апеляційного провадження у справі № 908/1726/24 за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Банк Кредит Дніпро» на ухвалу Господарського суду Запорізької області від 10.02.2026.

Зокрема, питання щодо звернення стягнення на грошові кошти, що належать іншим особам, та нерухоме майно, право власності на яке не зареєстровано в установленому порядку (ст. 336 ГПК України), вирішується судом на стадії виконання судових рішень у господарських справах (розділ V ГПК України). Процесуальним законом на цій стадії судового провадження не передбачений процесуальний інструментарій щодо залучення особи (Акціонерного товариства «Банк Кредит Дніпро») як заінтересованої до розгляду відповідної заяви державного (приватного) виконавця, про що судом першої інстанції було прийнято ухвалу від 06.02.2026.

Також, і статус стягувача у зведеному виконавчому провадженні відповідно до системного аналізу приписів Закону України «Про виконавче провадження» не наділяє таку особу правом на участь у судовому розгляді заяви державного (приватного) виконавця у справі, де така особа не набула статусу позивача, відповідача чи третьої особи.

Апеляційний господарський суд звертає увагу апелянта, що відповідно до пункту 5 частини 1 статті 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі, зокрема, закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

У випадках, установлених пунктом 1 частини першої цієї статті, судовий збір повертається в розмірі переплаченої суми; в інших випадках, установлених частиною першою цієї статті, - повністю (частина 2 статті 7 Закону України «Про судовий збір»).

Велика Палата Верховного Суду в ухвалі від 29 травня 2019 року у справі № 820/4918/16 зробила висновок, що пунктом 5 частини першої статті 7 Закону № 3674-VI передбачено повернення судового збору в разі закриття (припинення) провадження у справі. Однак, оскільки Велика Палата Верховного Суду закриває касаційне провадження у зв`язку з відмовою позивача від касаційної скарги, то підстав для повернення судового збору немає.

Посилаюсь на зазначену правову позицію Великої Палати Верховного Суду, колегія суддів Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду ухвалами від 01 липня 2020 року (справа № 756/12935/18), від 02 вересня 2020 року (справа № 695/512/16-ц), від 08 квітня 2021 року (справа № 755/4032/19), від 15 квітня 2021 року (справа № 167/41/20), від 30 квітня 2021 року (справа № 183/5644/17), від 08 листопада 2021 року (справа № 701/266/19), колегія суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду ухвалами від 27 липня 2021 року (справа № 911/670/20), від 08 вересня 2021 року (справа № 904/5472/19), від 08 листопада 2021 року (№ 925/657/20), від 20 грудня 2021 року (справа № 917/1384/20), від 14 лютого 2022 року (справа № 913/526/20), від 15 лютого 2022 року (справа № 920/1318/20), від 07 квітня 2022 року), об`єднана палата Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду ухвалою від 22 листопада 2019 року (справа № 816/731/16) відмовили у задоволенні клопотань про повернення судового збору за подання касаційної скарги у зв`язку із закриттям касаційного провадження.

З урахуванням наведених позицій суд зауважує, що закриття провадження у справі і закриття апеляційного/касаційного провадження є різними, зовсім не тотожними інститутами і регулюються зовсім різними нормами Господарського процесуального кодексу України (статтями 231, 264, 296 Господарського процесуального кодексу України, відповідно), відтак, підстави для повернення сплаченої суми судового збору за подачу апеляційної скарги відсутні.

Внаслідок наведеного судовий збір за подачу апеляційної скарги апелянту не повертається.

З підстав наведеного та керуючись статями 233-235, 254, 255, 264 Господарського процесуального кодексу України, Центральний апеляційний господарський суд, -

УХВАЛИВ:

1. Апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Банк Кредит Дніпро» на ухвалу Господарського суду Запорізької області від 10.02.2026 у справі № 908/1726/24 закрити.

2. Судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, покласти на скаржника.

3. Матеріали справи № 908/2815/24 повернути до Господарського суду Запорізької області.

4. Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття. Право касаційного оскарження, строк на касаційне оскарження та порядок подання касаційної скарги передбачено статтями 286-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст ухвали складено - 06.04.2026.

Головуючий суддя О.Ю. Соп`яненко

Суддя Ю.А. Джепа

Суддя Ю.В. Фещенко