ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2026 року

м. Київ

cправа № 910/15704/23

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Мамалуй О.О. - головуючий, Баранець О.М., Кролевець О.А.,

за участю секретаря судового засідання - Федорової О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго"

на постанову Північного апеляційного господарського суду від 06.11.2025

у складі колегії суддів: Ткаченко Б.О. - головуючий, Гаврилюк О.М., Сулім В.В.

та на рішення господарського суду міста Києва від 29.07.2025

суддя: Морозов С.М.

у справі № 910/15704/23

за позовом комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго"

до акціонерного товариства "Київгаз"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - товариство з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг"

про визнання дій незаконними та зобов`язання здійснити перерахунок,

за участю представників:

від позивача: Комісар С.П.,

від відповідача: Полішко Ю.О.,

від третьої особи: Ільмухіна Т.Ф.

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

Комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" звернулося до господарського суду з позовом до акціонерного товариства "Київгаз" про:

- визнання незаконними дій акціонерного товариства "Київгаз" щодо включення позивачу до акту приймання-передачі послуг з розподілу природного газу за грудень 2022 року додаткових обсягів розподіленого природного газу об`ємом 122,421 тис. куб. м. та зобов`язання здійснити перерахунок за надані послуги з розподілу природного газу за Договором №295907 від 30.04.2018 за грудень 2022 року, шляхом зменшення об`єму розподіленого природного газу до 256 238,873 тис. куб. м.;

- зобов`язання відповідача скоригувати на інформаційній платформі Оператора ГТС інформацію про обсяги розподіленого останнім позивачу природного газу у грудні 2022 року на обсяг 256 238,873 тис. куб. м., шляхом направлення уточненої інформації Оператору ГТС - (товариству з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи", в якій відобразити обсяг розподіленого (спожитого) природного газу позивачем (ЕІС-код 56ХQ00014ЕYВР00С) у грудні 2022 року в обсязі (об`ємі) 256 238,873 тис. куб. м.

Короткий зміст оскаржуваних рішення місцевого та постанови апеляційного господарських судів і мотиви їх ухвалення

Рішенням господарського суду міста Києва від 29.07.2025 у справі №910/15704/23, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 06.11.2025, у задоволенні позову відмовлено повністю.

Судові рішення мотивовані тим, що обсяг газу в розмірі 256 360,960 тис.м.куб., поставленого відповідачем позивачу у грудні 2022 року, є доведеним та підтвердженим відповідно до порядку визначеного Кодексом ГРМ.

Апеляційний господарський суд між іншим зазначив, що звернення КП «Київтеплоенерго» з позовом у цій справі №910/15704/23 не є належним способом захисту.

Короткий зміст доводів та вимог касаційної скарги

Комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить постанову Північного апеляційного господарського суду від 06.11.2025 та рішення господарського суду міста Києва від 29.07.2025 у справі №910/15704/23 скасувати повністю, а справу передати на новий розгляд до господарського суду міста Києва.

Касаційна скарга подана на підставі пунктів 1, 3 та 4 частини другої статті 287 ГПК України.

Скаржник стверджує, що судами у оскаржених рішеннях недотримано вимог ст. ст. 73, 74, 76, 77, 86, 236- 238, 282 ГПК України щодо обов`язковості встановлення обставин, що мають значення для справи та надання їм юридичної оцінки, що є свідченням застосування вказаних норм права без урахування висновків Верховного Суду.

За твердженням скаржника, оскаржені судові рішення, окрім вибіркового наведення аргументів сторін та виключно дослідження правовідносин Позивача з Третьою особою (ТОВ «ГК «Нафтогаз Трейдинг») у інших правовідносинах (з постачання природного газу), не містять оцінки передбаченого п. 4 гл. 3 розд. IX Кодексу ГРС звіту про дані комерційного вузла обліку за розрахунковий період, та помилково обґрунтовані проміжним добовим звітом (місяць грудень 2022 року) та обчислювача ОЕ-22ДМ.iz N 1262 на ТЕЦ-5, який також має дефекти арифметичного визначення обсягу розподіленого природного газу, оскільки сума погодинних обсягів не відповідає загальному добовому обсягу такого звіту.

У скарзі зазначається, що судами попередніх інстанцій недотримано вимог п. 1 ч. 1 ст. 99 ГПК України в частині необхідності призначення судової експертизи для усунення суперечностей у взаємно виключних доказах, що є свідченням застосування вказаної норми права без урахування висновків Верховного Суду. Враховуючи наявність в матеріалах справи взаємовиключних доказів технічного характеру (звітів вузлів обліку), оскільки з`ясування причин відмінності облікових даних вузлів обліку перебуває поза межами права та потребує технічних знань, позивачем заявлялось клопотання про призначення у справі судової експертизи. Однак, постановою апеляційного суду від 24.07.2024 скасовано ухвалу місцевого господарського суду про призначення судової експертизи, а справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Скаржник зазначає, що судом апеляційної інстанції у оскарженій постанові неправильно застосовано приписи частин 1 та 2 ст. 5 ГПК України у сукупності із приписами ст.ст. 15 та 16 ЦК України, в частині неправильної оцінки обраного позивачем способу захисту, що свідчить про не врахування правових висновків Верховного Суду про застосування таких норми права.

Про належність обраних позивачем способів захисту про визнання незаконними дій Оператора ГРМ (АТ «Київгаз») та зобов`язання здійснити перерахунок і скорегувати інформацію про обсяги розподіленого природного газу на Інформаційній платформі Оператора ГТС свідчить правовий висновок Верховного Суду, сформований у постанові від 17.09.2024 у справі №910/4237/23 (пункти 7.11-7.33 постанови) про визнання незаконними дій АТ «Київгаз» (Оператор ГРМ/Відповідач у названій і поточній справах) та зобов`язання здійснити перерахунок і скоригувати інформацію на Інформаційній платформі Оператора ГТС.

Тому за твердженням позивача, ним у цій справі обрано належні способи захисту, що підтверджується численними правовими висновками Верховного Суду, за подібними позовними вимогами у подібних правовідносинах, зокрема у постановах від 17.09.2024 у справі № 910/4237/23, від 19.07.2022 у справі №904/3855/21, від 05.07.2022 у справі № 904/3866/21, від 28.02.2023 у справі №927/153/22.

Також позивач у касаційній скарзі наголошує на відсутності висновків Верховного Суду у подібних правовідносинах щодо застосування норм матеріального права, зокрема: пунктів 3 і 4 глави 3 розділу IX Кодексу ГРС в частині визначення періоду і первинного документа за яким визначається загальний фактичний об`єм (обсяг) споживання (розподілу) природного газу по об`єкту споживача дані якого включаються до акту приймання-передачі послуг з розподілу природного газу за розрахунковий період; п. 6 та п. 7 глави 3 розділу IX Кодексу ГРС у поєднанні з приписами абз. 4 та 5 п. 5.6 Типового договору розподілу природного газу, затвердженого постановою НКРЕКП від 30.09.2015 № 2498 в питанні позбавлення споживача послуг з розподілу передбаченого п. 7 глави 3 розділу IX Кодексу ГРС права на оскарження обсягу (об`єму) таких послуг у випадку підписання акта приймання-передачі природного газу з постачальником природного газу за іншим договором - договором постачання природного газу на виконання п. 6 глави 3 розділу IX. Тобто в питанні позбавлення права споживача на оскарження (врегулювання) обсягу послуг.

Узагальнений виклад позиції інших учасників справи

Відповідач у відзиві на касаційну скаргу вважає оскаржувані судові рішення законними та обґрунтованими, а касаційну скаргу безпідставною. Відповідач зазначає, що докази, на які посилається позивач не можуть братися судом до уваги, оскільки обчислювачі оператора ГТС не є комерційним вузлом обліку природного газу, а у місячному звіті містяться виправлення внесені вручну позивачем. Також у відзиві стверджується, що лист оператора ГТС про закриття вихідної запірної арматури газорозподільної станції ГРС ТЕЦ-5 на виході з газотранспортної системи України не є належним доказом та не засвідчує факт припинення розподілу (споживання) природного газу позивачем. Крім того, розподіл природного газу до даного газоспоживаючого об`єкту позивача здійснюється по двом трубам Dy 700 мм. загальною сумарною довжиною 6081,00 м., в яких знаходиться значний обсяг природного газу та у разі перекриття вихідної запірної арматури газорозподільної станції ГРС ТЕЦ-5 позивач тривалий проміжок часу міг споживати природний газ. Природний газ, який знаходився вказаних двох трубах під час перекриття вихідної запірної арматури газорозподільної станції ГРС ТЕЦ-5 не стравлювався.

Третя особа у відзиві на касаційну скаргу вважає оскаржувані рішення та постанову законними та обґрунтованими, а доводи позивача такими, що не спростовують доказів, обставин та мотивів, з яких виходили суди.

Обставини справи, встановлені господарськими судами попередніх інстанцій

30.04.2018 між позивачем як споживачем, та відповідачем як оператором ГРМ, укладено Договір розподілу природного газу №295907, відповідно до п. 1.1. якого, цей договір розподілу природного газу відповідає типовому договору розподілу природного газу, є публічним, регламентує порядок та умови переміщення природного газу з метою фізичної доставки Оператором ГРМ обсягів природного газу, які належать споживачам (їх постачальникам), до об`єктів споживачів, а також правові засади санкціонованого відбору природного газу з газорозподільної системи.

Відповідно до п. 2.1. Договору відповідач зобов`язався надавати позивачу послугу з розподілу природного газу, а позивач зобов`язався приймати в строки та порядку визначені Договором.

Облік (у тому числі приладовий) природно газу, що передається оператором ГРМ та споживається споживачем на межі балансової належності об`єкта споживача, здійснюється відповідно до вимог Кодексу газорозподільних систем. (п. 5.1. Договору).

Відповідно до п. 5.2. Договору визначення об`єму розподілу та споживання природного газу по споживачу здійснюється на межі балансової належності між оператором ГРМ та споживачем на підставі даних комерційного вузла обліку (лічильника газу), визначеного в заяві-приєднанні, та з урахуванням регламентних процедур, передбачених Кодексом газорозподільних систем за цим Договором. Для визначення об`єму розподілу та споживання природного газу беруться дані комерційного вузла обліку Оператора ГРМ.

Оплата вартості послуги Оператора ГРМ з розподілу природного газу здійснюється споживачем за тарифом, встановленим регулятором для Оператора ГРМ, що сплачується як плата за потужність (абонентська плата), з урахуванням вимог Кодексу газорозподільних систем. (п. 6.1. Договору).

Розрахунковим періодом за цим Договором є календарний місяць, протягом якого надаються послуги з розподілу природного газу. (п. 6.3. Договору).

31.12.2022 між позивачем та відповідачем підписано Акт приймання-передачі послуг з розподілу природного газу газорозподільною системою на суму 67 921 521,02 грн за загальний об`єм споживання газу згідно ВОГ 256 360 960,00 куб.м.

При цьому у вказаному акті позивачем зазначено, що за приписами Кодексу ГРС до вирішення питання врегулювання розбіжностей обсяг споживання встановлюється за даними оператора ГРС, КП "Київтеплоенерго" підписує акт із зауваженням (розбіжностями), а саме - обсяги природного газу в розмірі:

- 256 238,873 тис.м.куб., визначені приладами обліку, в тому числі виробничо-технічні втрати (13,690 тис.м.куб.), погоджені КП "Київтеплоенерго");

- 122,087 тис.м.куб. донарахованого (необлікованого) оператором ГРМ ПАТ "Київгаз" обсягу не погоджено (не визнається) КП "Київтеплоенерго", та буде врегульовуватися (оскаржуватися) в установленому законодавством порядку.

У позові зазначено, що на виконання п. 5.6. Договору та п. 6 гл. 3 розд. IX Кодексу газорозподільних систем, (далі - Кодекс ГРС), позивачем було доведено відповідачу інформацію про загальний об`єм та обсяг розподіленого і спожитого природного газу згідно визначених за даними опломбованих відповідачем комерційних вузлів обліку газу у грудні 2022 року по об`єктам позивача у розмірі 256 238,873 тис.м.куб. (в т.ч. 13, 690 тис.м.куб. виробничо-технічних втрат), а саме:

- листом від 03.01.2023 №42/23/1/4 по об`єктам СП "Київські ТЕЦ" КП "Київтеплоенерго" зі звітами про дані ВОГ ТЕЦ-5 та ТЕЦ-6 - 105 994,440 тис.м.куб. та 43 581,088 тис. куб. м. відповідно,

- звітом ВОГ за об`єктом СП "Завод Енергія" КП "Київтеплоенерго" на обсяг 43,160 тис.м.куб.,

- листом від 10.01.2023 №40/2/4/627 по об`єктам природного газу, спожитого котельнями СП "Київські теплові мережі" КП "Київтеплоенерго" в об`ємі 106 606,495 тис.м.куб.

Відповідно до п. 10 гл. 6 розд. VI Кодексу ГРС надання Оператором ГРМ (відповідачем) послуги споживачу, що не є побутовим, за договором розподілу природного газу підтверджується підписаним між ними актом наданих послуг.

Оператор ГРМ до п`ятого числа місяця, наступного за звітним, надсилає споживачу два примірники оригіналу акту наданих послуг за звітний період, підписаний уповноваженим представником Оператора ГРМ (п. 6.6.1. Договору).

Споживач протягом двох днів з дня одержання акту наданих послуг зобов`язаний повернути Оператору ГРМ один примірник оригіналу акту, підписаний уповноваженим представником споживача, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акту наданих послуг. У випадку відмови від підписання акту наданих послуг розбіжності підлягають урегулюванню у порядку, встановленому законодавством (п. 6.6.2. Договору).

Позивач зазначає, що за грудень 2022 року він отримав для погодження від відповідача Акт приймання-передачі послуг з розподілу природного газу газороподільною системою за грудень 2022 року по об`єктам позивача із загальним обсягом розподіленого природного газу 256 360,960 тис.м.куб (в т.ч. 13,690 тис.м.куб виробничо-технологічних втрат), до якого безпідставно включені дані, які не відповідають фактичному обсягу розподіленого позивачу газу, яким зокрема збільшено обсяг розподіленого газу на 122,087 тис. м. куб.

Як стверджує позивача, згідно поданого ним звіту по об`єкту газоспоживання позивач - ТЕЦ-5 за газову добу 16.12.2022 фактичний обсяг розподіленого природно газу визначено об`ємом 535,431 тис.м.куб., що на 122,421 тис.м.куб. менше ніж визначено відповідачем, таким чином спірним є обсяг розподілу природного газу об`ємом 122,421 тис.м.куб. (657,852 тис.м.куб. - 535,431 тис.м.куб.).

Вказана різниця, як зазначає позивач, в об`ємі розподіленого природно газу виникла внаслідок повної зупинки обладнання ТЕЦ-5 позивача з 09:43 год 16.12.2022 через ракетний обстріл рф та влучання ракети в об`єкт Київської ТЕЦ-5 позивача з пошкодженням електричного обладнання, що призвело до просадки газоспоживаючого обладнання станції та " 0", про що 16.12.2022 в Єдиному реєстрі досудових розслідувань зареєстровано кримінальне провадження за №0000901 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 438 Кримінального кодексу України ("Порушення законів та звичаїв війни").

Після усунення загрози життю обслуговуючого персоналу і загрози виникнення роботи обладнання о 21:00 годині 16.12.2022 на Київській ТЕЦ-5 позивача було відкрито газову засувку постачання газу на ГРП ТЕЦ-5.

Позивач зазначає, що припинення постачання природного газу підтверджується листом оператора ГТС - ТОВ "Оператор газотранспортної системи України" від 23.01.2022 №ТОВВИХ-23-756, яким засвідчено, що о 10:00 годині 16.12.2022 було закрито вихідну запірну арматуру газорозподільної станції ГРС ТЕЦ-5 на виході з газотранспортної системи України, яку було відкрито о 22:05 год 16.12.2022. Отже, протягом періоду з 10:00 години по 22:05 годин 16.12.2022, у зв`язку із закриттям Оператором ГТС вихідної запірної арматури на газорозподільної станції ГРС ТЕЦ-5 на виході з газотранспортної системи України до газорозподільної мережі оператора ГРМ - відповідача, природний газ фактично у розподільну мережу відповідача не подавався, а тому нарахування фактично відсутнього обсягу природного газу є неправомірним, що призвело до звернення позивача до суду з даним позовом.

Відповідач заперечуючи проти позову зазначив, що 19.12.2022 відповідачем через програму "Izodrom" було опитано комерційний вузол обліку природного газу Позивача на ТЕЦ - 5, за результатами якого було сформовано погодинний звіт за 16.12.2022, який показав споживання природного газу у об`ємі 657,852 тис.м. куб. Аналогічний погодинний звіт за 16.12.2022 було сформовано позивачем 19.12.2022, за яким споживання природного газу на ТЕЦ - 5 було в об`ємі 657,852 тис.м. куб.

Третя особа, заперечуючи проти задоволення позовних вимог, зазначила, що у грудні 2022 року між позивачем та третьою особою підписано, зокрема, акти приймання-передачі природного газу від 31.12.2022, у яких відображені наступні обсяги природного газу: - Обсяг І - 158 603, 46300 тис.куб.м.; - Обсяг ІІ - 67 493,45180 тис.куб.м; - Обсяг ІІІ - 30 663,77800 тис. куб.м. Загальний обсяг отриманого природного газу склав 256 760,6928 тис.куб.м. У подальшому, у лютому 2023 КП "Київтеплоенерго" самостійно направило постачальнику природного газу коригуючі акти приймання-передачі природного газу, зокрема, по Обсягу ІІ та Обсягу ІІІ: - Обсяг ІІ - 69 270,84158 тис.куб.м; - Обсяг ІІІ - 28 886,38822 тис.куб.м. Обсяг І - залишився незмінним. З урахуванням коригувань, загальний обсяг отриманого природного газу склав 256 760,6928 тис.куб.м. Акти підписано без зауважень та застережень, а відтак обсяги та вартість отриманого позивачем природного газу є узгодженими. За даними Інформаційної платформи КП "Київтеплоенерго" у грудні 2022 відібрано з ресурсу Товариства 256 760,6928 тис.куб.м. При цьому, 256 360, 960 тис.куб.м розподілено АТ "Київгаз", а 399 732,80 тис. куб.м іншим Оператором ГРМ.

Позиція Верховного Суду

Оцінка аргументів учасників справи і висновків місцевого господарського суду та господарського суду апеляційної інстанції

Спір у справі виник у зв?язку з незгодою позивача (споживача) з обсягами розподіленого відповідачем (оператором ГРМ) природного газу, визначеного у акті за грудень 2022 року в розмірі 122,421 тис.м.куб.

Судами встановлено, що правовідносини сторін у цій справі виникли на підставі Договору розподілу природного газу та, зокрема, регулюються положеннями Закону України "Про ринок природного газу" та Кодексу газорозподільних систем (далі Кодекс ГРС), затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (НКРЕП) від 30.09.2015 №2494, який визначає взаємовідносини оператора газорозподільних систем із суб`єктами ринку природного газу, а також правові, технічні, організаційні та економічні засади функціонування газорозподільних систем.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про ринок природного газу" розподіл природного газу - господарська діяльність, що підлягає ліцензуванню і пов`язана з переміщенням природного газу газорозподільною системою з метою його фізичної доставки споживачам, але що не включає постачання природного газу.

Відповідно до статті 40 Закону України "Про ринок природного газу" розподіл природного газу здійснюється на підставі та умовах договору розподілу природного газу в порядку, передбаченому кодексом газорозподільних систем та іншими нормативно-правовими актами. За договором розподілу природного газу оператор газорозподільної системи зобов`язується забезпечити замовнику послуги розподілу природного газу на період та умовах, визначених договором розподілу природного газу, а замовник зобов`язується сплатити оператору газорозподільної системи вартість послуг розподілу природного газу. Типовий договір розподілу природного газу затверджується Регулятором. Оператор газорозподільної системи має забезпечити додержання принципу недискримінації під час укладення договорів розподілу природного газу з замовниками. Договір розподілу природного газу є публічним.

Відповідно до пункту 2 глави 1 розділу І Кодексу ГРС (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) цей Кодекс визначає взаємовідносини оператора газорозподільних систем із суб`єктами ринку природного газу, а також визначає правові, технічні, організаційні та економічні засади функціонування газорозподільних систем, зокрема умови забезпечення комерційного, у тому числі приладового обліку природного газу в газорозподільній системі та визначення його об`ємів і обсягів передачі до/з газорозподільної системи, у тому числі в розрізі суб`єктів ринку природного газу.

Пунктом 4 глави 1 розділу І Кодексу ГРС визначається, що вузол обліку природного газу/вузол обліку/ВОГ - сукупність засобів вимірювальної техніки, зокрема лічильник газу або звужуючий пристрій, та допоміжних засобів, призначених для вимірювання, реєстрації результатів вимірювання та розрахунків об`єму природного газу, зведених до стандартних умов, визначених законодавством.

Розділом IХ Кодексу ГРС визначено правила комерційного обліку природного газу в газорозподільній системі.

Главою 3 розділу IX Кодексу ГРС визначено, що визначення об`єму споживання (розподілу) природного газу по об`єкту споживача, що не є побутовим, здійснюється на межі балансової належності між Оператором ГРМ і споживачем на підставі даних комерційних ВОГ, визначених договором розподілу природного газу між Оператором ГРМ і споживачем, та з урахуванням вимог цього Кодексу та договору.

Для визначення об`єму споживання (розподілу) природного газу приймаються дані комерційного вузла обліку Оператора ГРМ. У разі відсутності комерційного вузла обліку в Оператора ГРМ приймаються дані комерційного вузла обліку споживача.

Періодом, за який по об`єкту споживача визначається загальний фактичний об`єм (обсяг) споживання (розподілу) природного газу, є календарний місяць.

Споживач, який є власником комерційного ВОГ, зобов`язаний протягом трьох календарних днів після закінчення розрахункового газового місяця надати Оператору ГРМ у спосіб та за формою, визначеними договором розподілу природного газу, звіт про дані комерційного вузла обліку за розрахунковий період. При цьому якщо комерційний ВОГ обладнаний обчислювачем чи коректором об`єму природного газу, до звіту додаються роздруковані звіти з обчислювача чи коректора об`єму природного газу про добові та/або погодинні дані споживання природного газу, протокол про втручання в роботу комерційного ВОГ та протокол аварійних/діагностичних повідомлень.

При обладнанні комерційних вузлів обліку засобами дистанційної передачі даних за домовленістю Оператора ГРМ та споживача інформація для визначення об`єму (обсягу) приймання-передачі природного газу формується через канали дистанційного зв`язку. У такому разі перевірка достовірності даних комерційних вузлів обліку безпосередньо на місці їх встановлення забезпечується сторонами за необхідності, але не рідше ніж один раз на шість місяців (з урахуванням строку для контрольного огляду вузла обліку), про що складається відповідний акт контрольного зняття показань ЗВТ.

У разі ненадання споживачем звіту про дані комерційного ВОГ протягом трьох календарних днів після закінчення розрахункового місяця та за відсутності переданої (зчитаної) з нього інформації засобами дистанційної передачі даних, а також за відсутності контрольного зняття показань ЗВТ (у тому числі через відмову в доступі до об`єкта споживача) протягом розрахункового періоду об`єм спожитого (розподіленого) природного газу за розрахунковий період визначається за сумою обсягів добового споживання, переданих Оператором ГРМ за процедурою Кодексу ГТС до Оператора ГТС протягом газового місяця. У такому разі Оператор ГРМ не пізніше десятого числа місяця, наступного за розрахунковим, направляє споживачу письмові пояснення про зміну режиму нарахування разом з актом приймання-передачі природного газу за попередній розрахунковий місяць.

При цьому, якщо протягом (за підсумками) поточного місяця споживач:

надав звіт про дані комерційних ВОГ або за наявності у цей період контрольного зняття показань ЗВТ - визначення об`єму спожитого природного газу за цей місяць здійснюється з урахуванням фактичних даних комерційних ВОГ без коригування попереднього періоду;

не надав звіт про дані комерційних ВОГ - об`єм спожитого (розподіленого/поставленого) природного газу за цей місяць та подальші періоди визначається за номінальною потужністю газового обладнання споживача та кількістю годин їх використання, що визначені договором розподілу природного газу, без подальшого перерахунку (коригування) попередніх періодів. При цьому Оператор ГРМ не пізніше десятого числа місяця, наступного за розрахунковим, направляє споживачу письмові пояснення про зміну режиму нарахування разом з актом приймання-передачі природного газу за розрахунковий період (місяць). Відновлення розрахунків за даними комерційних ВОГ здійснюється за заявою споживача до Оператора ГРМ та після складання акта про фіксацію даних комерційних ВОГ, підписаного Оператором ГРМ та споживачем.

На підставі звіту споживача (дистанційних даних) про спожиті об`єми природного газу, визначені комерційними вузлами обліку, або на підставі зміненого режиму нарахування по об`єкту споживача Оператор ГРМ забезпечує:

1) визначення загального об`єму споживання (розподілу) природного газу по об`єкту споживача за розрахунковий період з урахуванням передбачених цим Кодексом (договором розподілу природного газу) регламентних процедур щодо визначення об`ємів споживання (розподілу) природного газу;

2) переведення визначеного загального об`єму споживання (розподілу) природного газу в одиниці енергії (обсяг) відповідно до розділу XV цього Кодексу;

3) складення акта приймання-передачі природного газу по об`єкту споживача за розрахунковий газовий місяць із зазначенням величини об`єму (м куб.) та обсягу (за трьома одиницями виміру - кВт·год, Гкал, МДж) споживання (розподілу) природного газу та передачі його споживачу;

4) передачу даних Оператору ГТС про фактичний об`єм (м куб.) та обсяг (за трьома одиницями виміру - кВт·год, Гкал, МДж) розподілу та споживання природного газу по об`єкту споживача у порядку, визначеному Кодексом ГТС.

Визначені Оператором ГРМ в акті приймання-передачі природного газу фактичні об`єм та обсяг розподілу та споживання природного газу по об`єкту споживача за підсумками розрахункового періоду (календарного місяця) передаються Оператору ГТС у встановленому Кодексом ГТС порядку для проведення ним остаточної алокації по постачальнику споживача і є підставою для їх використання у взаємовідносинах між суб`єктами ринку природного газу, у тому числі для взаєморозрахунків між споживачем та його постачальником.

За наявності розбіжностей у частині визначення об`єму та/або обсягу спожитого (розподіленого) природного газу вони підлягають урегулюванню відповідно до умов договору розподілу природного газу, а у разі недосягнення згоди - у судовому порядку. До вирішення цього питання об`єм (обсяг) спожитого (розподіленого) природного газу встановлюється відповідно до даних Оператора ГРМ (пункт 7 глави 3 розділу IX Кодексу ГРС).

Таким чином, вказаними положеннями визначено послідовність встановлення та фіксації обсягів розподіленого природного газу.

Водночас, за наявності спору між споживачем та Оператором ГРМ в частині визначення об`єму та/або обсягу розподіленого природного газу, суду необхідно встановити на підставі поданих сторонами доказів фактичний обсяг (об`єм) споживання (розподілу) природного газу по об`єкту споживача, що не є побутовим, за спірний період.

Із встановлених судами обставин вбачається, що 31.12.2022 між позивачем та відповідачем підписано Акт приймання-передачі послуг з розподілу природного газу газорозподільною системою на суму 67 921 521,02 грн за загальний об`єм споживання газу згідно ВОГ 256 360 960,00 куб.м. У вказаному акті позивачем зазначено наступне зауваження: 256 238,873 тис.м.куб., визначені приладами обліку, в тому числі виробничо-технічні втрати (13,690 тис.м.куб.), погоджені КП "Київтеплоенерго"; 122,087 тис.м.куб. донарахованого (необлікованого) оператором ГРМ ПАТ "Київгаз" обсягу не погоджено (не визнається) КП "Києвтеплоенерго", та буде врегульовуватися (оскаржуватися) в установленому законодавством порядку.

Таким чином, згідно Акту приймання-передачі послуг з розподілу природного газу газорозподільною системою від 31.12.2022, неузгодженим за зауваженням позивача є об`єм газу в розмірі 122,087 тис.м.куб. донарахованого (необлікованого) оператором ГРМ ПАТ "Київгаз".

Водночас, суди попередніх інстанцій врахували, що звертаючись до суду з даним позовом, неузгодженим об`ємом газу позивачем вже визначено 122,421 тис.м.куб., зазначаючи, що фактичний обсяг розподіленого природно газу за газову добу 16.12.2022 визначено об`ємом в 535,431 тис.м.куб.

На підтвердження вказаної різниці в об`ємі розподіленого природно газу за газову добу 16.12.2022 в розмірі 122,421 тис.м.куб. позивач надав:

- складену позивачем відомість споживання газу за підписом начальника ТС УТР Семенюта Віктора, відповідно до якої ТЕЦ-5 за добу 16.12.2022 спожито 535 431 м.куб. газу;

- звіт про дані комерційного вузлу обліку ТЕЦ-5, відповідно до якого рукописним способом виправлено споживання газу за добу 16.12.2022 року в об`ємі 535 431 м.куб. газу;

- повідомлення про втручання в роботу комерційного ВОГ ТЕЦ-5, відповідно до якого: 16:38:42 16.12.22 - обчислювач вимкнено, 16:38:49 16.12.22 - запуск обчислювача, 16:40:11 16.12.22 - обчислювач вимкнено, 16:40:26 16.12.22 - запуск обчислювача;

- таблицю діагностичних/аварійних повідомлень ТЕЦ-5, відповідно до якої за газову добу 16.12.2022 року наявні аварійні ситуації в проміжках часу з 09:35:46 по 09:36:21 та з 14:20:31 по 22:09:56;

- лист №ТОВВИХ-23-756 від 23.01.2023 року ТОВ "Оператору газотранспортної системи України", адресованому позивачу, в якому зазначено, що 16.12.2022, після сигналу "Повітряна тривога" по ГРС ТЕЦ-5 Боярського ЛВУМГ відбулося різке скорочення споживання та ріст тиску газу у вихідному газопроводі до об`єкту Київської ТЕЦ-5 КП "Київтеплоенерго" орієнтовно о 09:40. Для недопущення подальшого розвитку нештатної ситуації за командою начальника зміни ТЕЦ-5 КП "Київтеплоенерго" в 10:00 16.12.2022 було закрито вихідну запірну арматуру газорозподільної станції ГРС ТЕЦ-5. О 22:05 16.12.2022 було відкрито вихідні засувки на ГРС ТЕЦ-5 Боярського ЛВУМГ.

Відмовляючи в задоволенні позову господарські суди виходили з того, що обсяг газу в розмірі 256 360,960 тис.м.куб., поставленого відповідачем позивачу у грудні 2022 року, є доведеним первинними доказами та підтвердженим відповідно до порядку визначеного Кодексом ГРМ.

За доводами скаржника, судами у оскаржених рішеннях недотримано вимог ст.ст. 73, 74, 76, 77, 86, 236- 238, 282 ГПК України щодо обов`язковості встановлення обставин, що мають значення для справи та надання їм юридичної оцінки, що є свідченням застосування вказаних норми права без урахування висновків Верховного Суду. Оскаржені судові рішення, на думку скаржника, не містять оцінки передбаченого п. 4 гл. 3 розд. IX Кодексу ГРС звіту про дані комерційного вузла обліку за розрахунковий період, та помилково обґрунтовані проміжним добовим звітом (місяць грудень 2022 року) та обчислювача ОЕ-22ДМ.iz N 1262 на ТЕЦ-5, який також має дефекти арифметичного визначення обсягу розподіленого природного газу, оскільки сума погодинних обсягів не відповідає загальному добовому обсягу такого звіту.

Верховний Суд зазначає, що процитовані у скарзі висновки з вказаних скаржником постанов, зокрема з постанови від 19.12.2023 у справі №924/355/23, від 14.12.2023 у справі №913/645/21, до того ж за відмінними предметами позову, підставами позову, змістом позовних вимог, встановленими судом фактичними обставинами, матеріально-правовим регулюванням та застосування статей 73, 74, 76, 77, 86, 236-238, 282 Господарського процесуального кодексу України, мають загальний та універсальний характер, адже стосуються застосування норм процесуального права, і підлягають застосуванню у тому числі й щодо спірних правовідносин, а тому відповідні докази оцінюються за загальними правилами Господарського процесуального кодексу України. Застосування зазначених скаржником статей залежить від предмету доказування, доводів і аргументів сторін, які є вагомими і ключовими з точки зору доказів та обставин справи, і які впливають на кваліфікацію спірних правовідносин. Тобто застосування вказаних норм процесуального права відбувається з урахуванням особливостей конкретної справи, доказів, доводів, предмету доказування, тощо.

Суд ураховує, що судові рішення у цій справі ухвалені за наслідками аналізу, оцінки та дослідження конкретних обставин справи з огляду на фактично-доказову базу (подані сторонами докази), які не є аналогічними як у наведених скаржником справах. Доводи скаржника про їх неврахування зводяться до власного трактування таких висновків (без урахування конкретних обставин справи та наявних доказів у справі), що вочевидь не може бути підставою для скасування оскаржуваних судових рішень у відповідності до приписів статей 236, 310 Господарського процесуального кодексу України.

У справі, що переглядається, господарськими судами попередніх інстанцій встановили, що відповідно до наявного в матеріалах справи звіту обчислювача ОЕ-22ДМ.iz №1262 за 16.12.2022 встановлений об`єм (обсяг) спожитого (розподіленого) природного газу складає 657 582 тис.м.куб., а не 535,431 тис.м.куб., як зазначалось позивачем.

При цьому, з Актів приймання-передачі природного газу від 31.12.2022, підписаних між позивачем (як споживачем) та третьою особою (як постачальником) вбачається, що у грудні підтверджуються наступні обсяги природного газу: - Обсяг І - 158 603, 46300 тис.куб.м.; - Обсяг ІІ - 67 493,45180 тис.куб.м; - Обсяг ІІІ - 30 663,77800 тис. куб.м. (загальний обсяг отриманого природного газу склав 256 760,6928 тис.куб.м.).

28.02.2023 між позивачем (як споживачем) та третьою особою (як постачальником) підписано Коригуючі акти приймання-передачі природного газу по обсягу ІІ - 69 270,84158 тис.куб.м та по обсягу ІІІ - 28 886,38822 тис. куб.м.

З урахуванням коригуючих актів приймання-передачі природного газу загальний обсяг отриманого природного газу не змінився та склав 256 760,6928 тис.куб.м.

Суди попередніх інстанцій дійшли встановили, що позивачем самостійно узгоджено об`єм споживання природного газу в грудні 2022 року в розмірі 256 760,6928 тис.куб.м., який складається з 256 360, 960 тис.куб.м розподілених АТ "Київгаз" та 399 732,80 тис. куб.м іншим Оператором ГРМ.

Крім того, зазначений розмір (об`єм) споживання природного газу підтверджується листом позивача №28АУ/2/03/672 від 09.02.2023 адресованим третій особі.

Таким чином, господарськими судами обох інстанцій встановлено, що обсяги газу в розмірі 256 360,960 тис.м.куб., поставленого відповідачем позивачу у грудні 2022 року, є доведеним первинними доказами та підтвердженим відповідно до порядку визначеного Кодексом ГРМ.

Доводи скаржника (в тому числі із посиланнями на ряд постанов Верховного Суду без належного обґрунтування цих посилань) зводяться до незгоди з висновками судів попередніх інстанцій, необхідності переоцінки доказів у справі та безпосередньо пов`язані із встановленням фактичних обставин справи, тоді як суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази (частина друга статті 300 Господарського процесуального кодексу України).

Слід зазначити, що підставою для касаційного оскарження є неврахування висновку Верховного Суду саме щодо застосування норми права, а не будь-якого висновку, зробленого судом касаційної інстанції в обґрунтування мотивувальної частини постанови. Саме лише цитування у постанові Верховного Суду норми права також не є його правовим висновком про те, як саме повинна застосовуватися норма права у подібних правовідносинах.

Неврахування висновку Верховного Суду щодо застосування норми права, зокрема, має місце тоді, коли суд апеляційної інстанції, посилаючись на норму права, застосував її інакше (не так, в іншій спосіб витлумачив тощо), ніж це зробив Верховний Суд в іншій справі.

Оскаржувані судові рішення не суперечить висновкам, викладеним у постановах, на які посилається скаржник.

Щодо доводів скаржника про необхідність призначення судової експертизи для усунення суперечностей у взаємно виключних доказах, та посилання на порушення судами ст. ст. 99, 236 ГПК України без урахуванням висновків Верховного Суду, викладених в постановах від 30.09.2021 у справі №927/110/18, від 14.07.2021 у справі №902/834/20, від 13.08.2021 у справі №917/1196/19, Верховний Суд зазначає наступне.

Умови, за настання яких суд призначає судову експертизу, визначені в статті 99 ГПК України. При цьому Верховний Суд неодноразово зазначав, що судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування. Неприпустимо ставити перед судовими експертами питання, вирішення яких не спрямовано на встановлення даних, що входять до предмета доказування у справі, а також правові питання, вирішення яких згідно з чинним законодавством віднесено до компетенції суду. Якщо наявні у справі докази є взаємно суперечливими, їх оцінку у разі необхідності може бути здійснено господарським судом з призначенням відповідної судової експертизи (постанови Верховного Суду від 14 липня 2021 року у справі № 902/834/20, від 13 серпня 2021 року у справі № 917/1196/19, від 30 вересня 2021 року у справі № 927/110/18, на які посилається скаржник).

Призначення експертизи є правом, а не обов`язком господарського суду, при цьому, питання призначення експертизи вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням предмета, підстав позову та обставин справи. Питання про призначення судової експертизи повинно вирішуватися лише після ґрунтовного вивчення обставин справи і доводів сторін щодо необхідності такого призначення.

Алгоритм та порядок встановлення фактичних обставин кожної конкретної справи не є типовим та залежить в першу чергу від позиції сторін спору, а також доводів і доказів, якими вони обґрунтовують свою позицію. Всі юридично значущі факти, які складають предмет доказування, визначають фактичний склад у справі, що формується, виходячи з підстав вимог і заперечень сторін та норм матеріального права. Підстави вимог і заперечення осіб, які беруть участь у справі, конкретизують предмет доказування, який може змінюватися в процесі її розгляду.

Апеляційний господарський суд скасовуючи ухвалу господарського суду міста Києва від 22.04.2024 про призначення експертизи у даній справі, виходив з того, що судом першої інстанції не наведено жодних мотивів, з яких виходив суд, призначаючи в даній справі судову товарознавчу експертизу.

Разом з тим, відмовляючи в задоволенні клопотання позивача про призначення експертизи, поданого під час розгляду справи в апеляційному суді, суд зазначив, що питання запропоноване позивачем для проведення товарознавчої експертизи не входить в предмет доказування у даній справі, детально регулюється чинними Кодексом ГРМ та відповідними договорами укладеними між сторонами даної справи, у зв`язку з чим, знаходяться поза межами компетенції експерта, а скаржник самостійно не вжив заходів для надання експертного висновку з питання запропонованого ним для проведення товарознавчої експертизи у строки, встановлені для подання доказів.

Таким чином, позивач не довів сукупності умов, визначених статтею 99 ГПК України, необхідних для призначення судової експертизи у даній справі, з огляду на що правомірно відмовлено у задоволенні клопотання позивача про призначення судової експертизи.

Верховний Суд зазначає, що незгода із відмовою у призначенні експертизи сама по собі не може бути підставою для висновку, що суд допустив у цій частині порушення норм процесуального права, яке є підставою для скасування оскарженого рішення.

Скаржник вірно зазначає, що при вирішенні спору про оскарження об`єму/обсягу природного газу суд має встановити фактичний об`єм/обсяг розподіленого природного газу по об`єкту Споживача, необхідність встановлення якого визначена правовим висновком Верховного Суду, зробленим у постанові від 05.07.2022 у справі № 904/3866/21. Разом з тим Суд звертає увагу, що судами попередніх інстанцій враховано вказаний висновок і встановлено фактичний обсяг розподіленого природного газу по об`єкту позивача за спірний період.

Разом з тим, Верховний Суд вважає обґрунтованими доводи скаржника про помилковість висновків апеляційного господарського суду про неналежний спосіб захисту у даній справі, враховуючи також позицію Верховного Суду, викладену зокрема в постанові від 17.19.2024 у cправі № 910/4237/23, на яку також посилається скаржник.

Але враховуючи те, що судом апеляційної інстанції переглянуто справу по суті, надано оцінку обґрунтованості позовним вимогам та зроблено висновки про відсутність підстав для задоволення позову, з якими погоджується Верховний Суд, вказане порушення не призвело до ухвалення незаконного рішення суду.

Також позивач у касаційній скарзі, посилаючись на п. 3 ч. 2 ст. 287 ГПК України, наголошує на відсутності висновків Верховного Суду у подібних правовідносинах щодо застосування норм матеріального права, зокрема: пунктів 3 і 4 глави 3 розділу IX Кодексу ГРС в частині визначення періоду і первинного документа за яким визначається загальний фактичний об`єм (обсяг) споживання (розподілу) природного газу по об`єкту споживача дані якого включаються до акту приймання-передачі послуг з розподілу природного газу за розрахунковий період; п. 6 та п. 7 глави 3 розділу IX Кодексу ГРС у поєднанні з приписами абз. 4 та 5 п. 5.6 Типового договору розподілу природного газу, затвердженого постановою НКРЕКП від 30.09.2015 № 2498 в питанні позбавлення споживача послуг з розподілу передбаченого п. 7 глави 3 розділу IX Кодексу ГРС права на оскарження обсягу (об`єму) таких послуг у випадку підписання акта приймання-передачі природного газу з постачальником природного газу за іншим договором - договором постачання природного газу на виконання п. 6 глави 3 розділу IX. Тобто в питанні позбавлення права споживача на оскарження (врегулювання) обсягу послуг.

Верховний Суд зазначає, що відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 287 ГПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у п. п. 1, 4 ч. 1 цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах.

У постанові від 03.09.2024 у справі № 910/14049/23 Верховний Суд дійшов висновку, що крім посилання на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, касаційна скарга має містити, зокрема зазначення норми права щодо якої відсутній висновок її застосування із конкретизацією змісту правовідносин, в яких цей висновок відсутній та обґрунтуванням необхідності формування єдиної правозастосовчої практики щодо цієї норми для правильного вирішення справи.

Зі змісту вказаної норми вбачається, що вона спрямована на формування єдиної правозастосовчої практики шляхом висловлення Верховним Судом висновків щодо питань застосування тих чи інших норм права, які регулюють певну категорію правовідносин та підлягають застосуванню господарськими судами під час вирішення спору.

Формування Верховним Судом висновку має стосуватися спірних конкретних правовідносин, ураховуючи положення чинного законодавства та встановлені судами під час розгляду справи обставини. При цьому формування правового висновку не може ставитись у пряму залежність від обставин конкретної справи та зібраних у ній доказів і здійснюватися поза визначеними ст. 300 ГПК України межами розгляду справи судом касаційної інстанції.

Здійснивши аналіз вказаних аргументів касаційної скарги щодо відсутності висновку Верховного Суду, Суд зазначає, що доводи скаржника зводяться до викладення обставин, необхідних скаржнику для застосування їх в межах конкретної справи, та надання іншої оцінки доказам, на підставі яких суди попередніх інстанцій встановили фактичні обставини справи, що стали підставою для відмови у задоволенні позову, переоцінка яких виходить за межі повноважень суду касаційної інстанції, визначених ст. 300 ГПК України.

Крім того, Суд звертає увагу, що судами попередніх інстанцій було надано оцінку наявним у справі доказам в сукупності.

Отже, зважаючи на викладене, а також межі розгляду справи судом касаційної інстанції, колегія суддів визнає недоведеною наведену скаржником підставу касаційного оскарження, визначену у п. 3 ч. 2 ст. 287 ГПК України.

Підстави касаційного оскарження, наведені скаржником у касаційній скарзі щодо оскарження рішення суду першої інстанції та постанови суду апеляційної інстанції, у цьому випадку, не отримали підтвердження, а тому підстави для скасування оскаржуваних судових відсутні.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до статті 300 Господарського процесуального кодексу України переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Згідно з частиною 1 статті 309 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 300 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

Звертаючись із касаційною скаргою, скаржник не спростував наведених висновків судів попередніх інстанцій та не довів неправильного застосування ними норм матеріального і процесуального права, як необхідної передумови для скасування прийнятих у справі судових рішень.

За таких обставин, доводи касаційної скарги не свідчать про наявність підстав для скасування оскаржуваних судових рішень, у зв`язку з чим касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржувані рішення і постанова - без змін.

З огляду на те, що касаційна скарга задоволенню не підлягає, згідно зі статтею 129 Господарського процесуального кодексу України витрати зі сплати судового збору покладаються на скаржника.

Керуючись статтями 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Суд

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" залишити без задоволення.

Рішення господарського суду міста Києва від 29.07.2025 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 06.11.2025 у справі №910/15704/23 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя О. О. Мамалуй

Судді О. М. Баранець

О. А. Кролевець