ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

"08" квітня 2026 р. Справа№ 925/600/25

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Суліма В.В.

суддів: Майданевича А.Г.

Гаврилюка О.М.

без виклику представників сторін

розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Енергетично-дорожнє будівництво» про забезпечення позову

за апеляційною скаргою Приватного підприємства «Вінагропром МС»

на рішення Господарського суду Черкаської області від 29.09.2025 (повне рішення складено 07.10.2025)

у справі №925/600/25 (суддя Грачов В.М.)

за позовом Приватного підприємства «Вінагропром МС»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Енергетично-дорожнє будівництво»

про стягнення 2 618 778, 49 грн,-

ВСТАНОВИВ:

06.04.2026 до Північного апеляційного господарського суду від Товариства з обмеженою відповідальністю «Енергетично-дорожнє будівництво» надійшло клопотання про вжиття заходів для забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти, що належать Приватному підприємству «Вінагропром МС», які знаходяться на всіх рахунках у банківських чи інших фінансових установах, у межах суми 3 056 783, 03 грн.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.04.2026 вказане клопотання передано на розгляд колегії суддів у складі: Сулім В.В. (головуючий суддя (суддя-доповідач)), Майданевич А.Г., Гаврилюк О.М.

Розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Енергетично-дорожнє будівництво» про забезпечення позову, проаналізувавши норми господарського процесуального законодавства України, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Так, мотивуючи заяву про вжиття заходів до забезпечення позову Товариство з обмеженою відповідальністю «Енергетично-дорожнє будівництво» зазначає, що постановою Північного апеляційного господарського суду від 14.01.2026 у справі № 925/600/25 позовні вимоги були задоволені. На виконання зазначеного судового рішення Товариством з обмеженою відповідальністю «Енергетично-дорожнє будівництво» було сплачено на користь Приватного підприємства «Вінагропром МС» грошові кошти у розмірі 2 650 203, 84 грн основного боргу, 80 000, 00 грн правничої допомоги та 47 138, 01 грн судового збору, загальною сумою 3 056 783,03 грн.

Постановою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 01.04.2026 зазначене судове рішення скасовано, а справу передано на новий розгляд до Північного апеляційного господарського суду.

Таким чином, судове рішення, на підставі якого здійснено стягнення грошових коштів, втратило чинність, при цьому грошові кошти у значному розмірі фактично вибули з володіння заявника та перебувають у розпорядженні Приватного підприємства «Вінагропром МС», а правова підстава для їх утримання на даний час відсутня.

Заявник вказує, що на момент подання даної заяви матеріали справи ще не повернуті до суду апеляційної інстанції, що унеможливлює подання заяви про поворот виконання судового рішення, однак подання такої заяви є неминучим.

За змістом ч.1 ст.136 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Отже, положення ч.1 ст.136 ГПК України не містять законодавчої заборони на звернення відповідача із заявою про забезпечення позову.

Відповідно до ч.2 ст.136 ГПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Пунктом 3 ч.1 ст.138 ГПК України врегульовано, що заява про забезпечення позову після відкриття провадження у справі подається до суду, у провадженні якого перебуває справа.

Згідно із п. 7 ч. 1 ст. 267 ГПК України суддя-доповідач у порядку підготовки справи до апеляційного розгляду, за клопотанням учасників справи вирішує питання щодо вжиття заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою реалізації в майбутньому актів правосуддя й задоволених вимог позивача (заявника).

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Виходячи з положень ст.ст.136, 137 ГПК України при вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається.

Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (ч.4 ст.137 ГПК України).

Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу (іншим особам) здійснювати певні дії.

Отже, умовою застосування заходів до забезпечення позову є дотримання чинних процесуальних вимог, а також достатнє обґрунтоване припущення господарського суду, що невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів, дослідивши заяву про забезпечення позову, дійшла висновку, що заявник не надав жодних доказів, які б свідчили про імовірність утруднення або унеможливлення виконання в майбутньому судового рішення у разі невжиття заходів забезпечення позову. Сам по собі факт можливості позивача розпоряджатись майном не є доказом ризику ухилення від виконання судового рішення.

Посилання ж заявника на майбутнє вирішення питання щодо повороту виконання рішення суду не може бути належним обгрунтуванням для задоволення заяви про забезпечення позову за відсутності заяви про поворот виконання рішення та відсутності відкритого апеляційного провадження у даній справі.

Враховуючи викладене, колегія суддів прийшла до висновку про відсутність підстав для задоволення заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Енергетично-дорожнє будівництво» про забезпечення позову

Керуючись статтями 136-137, 267, 234-235 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Енергетично-дорожнє будівництво» про забезпечення позову (забезпечення заяви про поворот виконання рішення) у справі № 925/600/25 залишити без задоволення.

Головуючий суддя В.В. Сулім

Судді А.Г. Майданевич

О.М. Гаврилюк