ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2026 року Справа № 924/908/25

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

Головуючий суддя Хабарова М.В.,

суддя Мамченко Ю.А.,

суддя Петухов М.Г.

секретар судового засідання Приступлюк Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Щиборівської сільської ради на рішення Господарського суду Хмельницької області від 29.12.2025 у справі № 924/908/25 (суддя Крамар С.І., повне рішення складено 08.01.2026)

за позовом Заступника керівника Хмельницької окружної прокуратури в інтересах держави в особі Хмельницької обласної військової адміністрації

до Щиборівської сільської ради

треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача:

1) Лісокомунальне сільськогосподарське підприємство "Красилівліс"

2) Комунальне підприємство "Водограй-2017"

про витребування земельних ділянок лісогосподарського призначення

за участю:

прокурор Лис Н.В.

від позивача не з`явились

від відповідача не з`явились

від третіх осіб не з`явились

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Хмельницької області від 29.12.2025 у справі №924/908/25 позов задоволено. Витребувано у Щиборівської сільської ради на користь держави в особі Хмельницької обласної військової адміністрації 35 земельних ділянок лісогосподарського призначення, перелік яких зазначений у рішенні. Стягнуто з Щиборівської сільської ради на користь Хмельницької обласної прокуратури 37266,99 грн витрат по оплаті судового збору.

Обґрунтовуючи ухвалене рішення суд першої інстанції встановив, що згідно рішення Красилівської районної ради Хмельницької області №5 від 25.12.2000 Красилівському ЛСП "Красилівліс" було передано у постійне користування землі державного лісового фонду, на підставі Рішення XIV сесії Хмельницької обласної ради народних депутатів від 28.12.2000, яка діяла як орган виконавчої влади, що підтверджується Державним актом серії І-ХМ №001404 від 11.03.2001, а також відомостями з Державного земельного кадастру. Тобто на момент передання спірних земельних ділянок у постійне користування ЛСП "Красилівліс", такі землі перебували у державній власності.

Судом встановлено, що на момент набрання чинності Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності" спірні земельні ділянки були сформовані як землі лісогосподарського призначення та відносились до земель державної форми власності, а тому, реєстрація прав власності Щиборівською сільською радою на спірні земельні ділянки лісогосподарського призначення була проведена як за відсутності згоди розпорядника зазначеними землями про їх передачу в комунальну власність, так і в порушення встановленої законом заборони передачі земель лісогосподарського призначення із державної власності в комунальну.

Таким чином, враховуючи доведення прокурором факту віднесення спірних земельних ділянок до державної власності станом на дату передання її у комунальну власність (державної реєстрації права комунальної власності) та порушення інтересів держави в особі Хмельницької ОВА, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Не погоджуючись з ухваленим рішенням, Щиборівська сільська рада звернулась з апеляційною скаргою до Північно-західного апеляційного господарського суду, в якій просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог повністю.

Зазначає, що судом першої інстанції не враховано, що 06.09.2012 був прийнятий Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності" (набрав чинності 01.01.2013), згідно якого землями комунальної власності територіальних громад вважаються землі, які перебувають у постійному користуванні органів місцевого самоврядування, комунальних підприємств, установ, організацій (підп. "а" п.2 "Прикінцеві та перехідні положення"), тоді як у державній власності залишаються усі інші землі за межами населених пунктів, крім земельних ділянок приватної власності та земельних ділянок, зазначених у підп. "а" п.2 цього розділу.(підп. "г" п.4 розділу 2 "Прикінцеві та перехідні положення")

Тому, враховуючи, що ЛСП "Красилівліс" за своєю організаційно-правовою формою станом на 01.01.2013 було комунальним підприємством (відносилось до сфери управління Красилівської районної ради, з подальшою з реформою адміністративно-територіального устрою - до Заслучненської сільської ради Хмельницького району Хмельницької області), в постійному користуванні якого перебували земельні ділянки лісогосподарського призначення, в силу вимог вищевказаного закону, земельні ділянки незалежно від їх місця розташування і виключно на підставі їх перебування у постійному користуванні комунального підприємства, стали землями комунальної власності.

Щиборівська сільська рада вказує, що розмежування земель державної та комунальної власності в Україні неодноразово здійснювалося шляхом прийняття спеціальних законів та внесення змін до Земельного кодексу України. Тому, на його думку, суд першої інстанції не врахував, що на момент реєстрації права комунальної власності діяли норми однакової юридичної сили, у зв`язку з чим слід було застосувати принцип спеціальності.

Таким чином вважає, що норми Земельного кодексу України щодо розмежування земель є загальними і підлягають застосуванню лише в частині, що не суперечить положенням Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності", який є спеціальним.

Зазначає, що земельні ділянки, які перебували в постійному користуванні ЛСП "Красилівліс" не мали кадастрових номерів, а тому при їх реєстрації в Державному земельному кадастрі саме органами Державного земельного кадастру визначався кадастровий номер земельної ділянки, категорія земель, вид цільового призначення земельної ділянки, форма власності, інформація про документацію з землеустрою, дата державної реєстрації земельної ділянки, відомості про право власності чи право постійного користування земельної ділянки, що підтверджується Витягами з Державного земельного кадастру про земельну ділянку.

Також відповідач вказує, що віднесення спірних земельних ділянок до земель комунальної власності відбулось органами Держгеокадастру ще на етапі реєстрації земельних ділянок в Державному земельному кадастрі, а тому при проведенні державної реєстрації ЛСП "Красилівліс" права постійного користування земельними ділянками, Щиборівською сільською радою правомірно зареєстровано право комунальної власності на спірні земельні ділянки, з підстав визначених спеціальним нормативно-правовим актом - Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності".

У відповідності до ст.263 Господарського процесуального кодексу України прокурор подав відзив на апеляційну скаргу в якому зазначає, що спірні земельні ділянки лісогосподарського призначення перебували у постійному користуванні ЛСП "Красилівліс", яке належить до сфери управління Залучненської сільської ради Хмельницького району Хмельницької області, водночас останні ніколи не перебували та не перебувають на даний час у постійному користуванні лісокомунального підприємства Щиборівської сільської ради, а тому аргументи апелянта про законність реєстрації права комунальної власності Щиборівської сільської ради на дані земельні ділянки є необґрунтованими.

Вказує, що 01.01.2013 набув чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності" від 06.09.2012, яким визначено загальний порядок передачі земель з державної у комунальну власність, а саме внесено зміни до ст.117 ЗК України та передбачено, що передача земельних ділянок з державної власності у комунальну власність здійснюється за рішеннями відповідних органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування, які здійснюють розпорядження землями відповідно до повноважень, визначених Кодексом.

Крім цього зазначає, що 27.05.2021 набрав чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення системи управління та дерегуляції у сфері земельних відносин", згідно якого, зокрема, розділ Х "Перехідних положень" Земельного кодексу України доповнено п.24, яким визначено, що з дня набрання чинності цим пунктом землями комунальної власності територіальних громад вважаються всі землі державної власності, розташовані за межами населених пунктів у межах таких територіальних громад, крім земель, лісогосподарського призначення.

Таким чином, на момент реєстрації прав Щиборівською сільською радою на спірні земельні ділянки лісогосподарського призначення діяли і на даний час діють норми, відповідно до яких землі лісогосподарського призначення були і залишаються у державній власності, а тому реєстрація Щиборівською сільською радою права комунальної власності на них є незаконною, оскільки проведена за відсутності згоди розпорядника зазначеними землями про їх передачу в комунальну власність Щиборівської територіальної громади, що є прямим порушенням чинного законодавства та встановленого порядку передачі земель із державної власності в комунальну.

У судове засідання 30.03.2026 з`явився прокурор, який надав свої пояснення щодо обставин справи. Інші учасники справи явку своїх уповноважених представників у судове засідання не забезпечили, хоча належним чином повідомлялись про дату, час та місце проведення судового засідання.

30.03.2026 від Щиборівської сільської ради надійшла заява про розгляд справи за відсутності її представника.

Згідно з ч. 12 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Враховуючи приписи ст.ст. 269, 273 Господарського процесуального кодексу України про межі та строки перегляду справ в апеляційній інстанції, приймаючи до уваги, що явка учасників справи в судове засідання обов`язковою не визнавалася, колегія суддів визнала за можливе розглядати апеляційну скаргу за відсутності представників позивача, відповідача та третіх осіб.

Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Розглянувши апеляційну скаргу в межах вимог та доводів наведених в ній, відзив на апеляційну скаргу, вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції при винесенні оскаржуваного рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Північно-західного апеляційного господарського суду дійшла наступного висновку.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, рішенням Красилівської районної ради Хмельницької області №2 від 30.10.2000 "Про земельні ділянки лісового фонду, що були у користуванні сільськогосподарських підприємств та створення лісокомунального сільськогосподарського підприємства "Красилівліс", з метою упорядкування та ведення лісового господарства та спеціального використання лісових ресурсів на землях лісового фонду Красилівського району, створено лісокомунальне сільськогосподарське підприємство "Красилівліс".

Рішенням Красилівської районної ради Хмельницької області №5 від 25.12.2000 "Про надання згоди на передачу земель державного лісового фонду Красилівському лісокомунальному сільськогосподарському підприємству "Красилівліс", з метою створення умов для раціонального використання та охорони лісового господарства на території Красилівського району, Красилівському лісокомунальному сільськогосподарському підприємству "Красилівліс" надано згоду на передачу земель державного лісового фонду у постійне користування для ведення лісового господарства згідно з додатком.

Згідно з додатком до рішення №5 від 25.12.2000 земельні ділянки державного лісового фонду для ведення лісового господарства загальною площею 3232 га за переліком, були передані у постійне користування Красилівському ЛСП "Красилівліс".

11.03.2001 Лісокомунальному сільськогосподарському підприємству "Красилівліс" видано Державний акт серії І-ХМ №001404 на право постійного користування землею загальною площею 3232 га. Землю надано у постійне користування для ведення лісового господарства відповідно до рішення XIV сесії Хмельницької обласної ради народних депутатів від 28.12.2000. Акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за №1.

Рішенням Заслучненської сільської ради №5-09/2020 від 12.11.2020 "Про вступ у права засновника та затвердження Статуту лісокомунального сільськогосподарського підприємства "Красилівліс", сільська рада вирішила вступити в права засновника Лісокомунального сільськогосподарського підприємства "Красилівліс".

Рішенням Заслучненської сільської ради №07-09/2020 від 12.11.2020 "Про початок реорганізації Великозозулинецької, Глібківської, Котюржинецької та Малоклітнянської сільських рад шляхом їх приєднання до Заслучненської сільської ради" розпочалася процедура реорганізації вищевказаних сільських рад шляхом їх приєднання до Заслучненської сільської ради.

Рішенням Щиборівської сільської ради №11 від 08.12.2020 "Про початок реорганізації Кузьминської та Михайловецької сільських рад шляхом їх приєднання до Щиборівської сільської ради" розпочалася процедура реорганізації вищевказаних сільських рад шляхом їх приєднання до Щиборівської сільської ради.

У відповідності до витягів з Державного земельного кадастру про земельні ділянки надані ЛСП "Красилівліс", державна реєстрація земельних ділянок була проведена у червні-вересні 2023 року із кадастровими номерами: :08:002:0091 площею 14,023 га; :07:009:0042 площею 1,5 га; :09:005:0070 площею 2,1 га; :06:002:0065 площею 13,6 га; :06:001:0085 площею 22,4 га; :10:001:0003 площею 2 га; :09:002:0178 площею 7 га; :08:004:0041 площею 69 га; :06:001:0011 площею 18,8 га; :05:004:0004 площею 11 га; :07:009:0041 площею 0,3 га; :09:002:0181 площею 0,5 га; :07:007:0092 площею 0,3 га; :09:002:0183 площею 0,1 га; :06:007:0050 площею 1,7 га; :09:002:0182 площею 1,3 га; :08:002:0089 площею 1,338 га; :08:003:0045 площею 0,362 га; :08:002:0090 площею 0,1 га; :03:006:0237 площею 1 га; :05:013:0085 площею 0,5 га; :09:002:0180 площею 1 га; :04:008:002 площею 9 га; :06:001:0008 площею 3,2 га; :06:001:0009 площею 15 га; :09:002:0177 площею 6,3 га; :09:002:0086 площею 7,1 га; :09:002:0163 площею 1,7 га; :08:002:0088 площею 17,3 га; :09:002:0179 площею 14,8 га; :07:009:0032 площею 9 га; :08:002:0087 площею 2,6 га; :03:006:0236 площею 15 га; :03:007:0011 площею 104 га; :03:007:0012 площею 3 га. Категорія земель - землі лісогосподарського призначення. Вид права - право постійного користування земельною ділянкою. Документ, який є підставою для виникнення права - рішення органу виконавчої влади Хмельницька обласна Рада народних депутатів від 28.12.2000.

Згідно із даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно встановлено, що:

- 26.07.2023 на земельні ділянки із кадастровими номерами::03:006:0236 площею 15 га; :08:002:0087 площею 2,6 га; :03:007:0012 площею 3 га; :03:007:0011 площею 104 га; 27.07.2023 на земельні ділянки із кадастровими номерами :09:002:01794 площею 14,8 га; :09:002:0177 площею 6,3 га; :09:002:0163 площею 1,7 га; :08:002:0088 площею 17,3 га; :09:002:0086 площею 7,1 га; :07:009:0032 площею 9 га;

- 01.08.2023 на земельну ділянку із кадастровим номером :06:001:0009 площею 15 га;

- 18.08.2023 на земельні ділянки із кадастровими номерами :03:006:0237 площею 1 га; :09:002:0180 площею 1 га; :05:013:0085 площею 0,5 га; :06:001:0008 площею 3,2 га; :04:008:002 площею 9 га;

- 21.08.2023 на земельні ділянки із кадастровими номерами :09:002:0183 площею 0,1 га; :09:002:0182 площею 1,3 га; :09:002:0181 площею 0,5 га; :07:007:0092 площею 0,3 га; :08:002:0090 площею 0,1 га; :08:002:0089 площею 1,338 га; :06:007:0050 площею 1,7 га; :08:003:0045 площею 0,362 га;

- 22.08.2023 на земельні ділянки із кадастровими номерами :07:009:0041 площею 0,3 га; :06:001:0011 площею 18,8 га; :05:004:0004 площею 11 га;

- 29.08.2023 на земельні ділянки із кадастровими номерами :07:009:0042 площею 1,5 га; :09:005:0069 площею 6,1 га; :09:005:0070 площею 2,1 га; :06:002:0065 площею 13,6 га; :06:001:0085 площею 22,4 га; :10:001:0003 площею 2 га; :09:002:0178 площею 7 га; :08:004:0041 площею 69 га; :06:001:0010 площею 5,8 га;

- 14.11.2023 на земельну ділянку із кадастровим номером :08:002:0091 площею 14,023 га, зареєстровано право власності Щиборівської сільської ради Хмельницького району Хмельницької області.

Підставами державної реєстрації визначено Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності" №5245-УІ від 06.09.2012.

Відповідно до відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за спірними земельними ділянками у серпні-вересні 2023 року та квітні 2024 року здійснено державну реєстрацію іншого речового права - права постійного користування земельною ділянкою, та правокористувачем земельних ділянок зареєстровано Лісокомунальне сільськогосподарське підприємство "Красилівліс".

Протягом листопада- грудня 2023 року та травня 2024 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно винесено зміни до іншого речового права - права постійного користування земельною ділянкою, та правокористувачем зазначених вищезазначених земельних ділянок зареєстровано Комунальне підприємство "Водограй-2017".

05.09.2023 рішенням Щиборівської сільської ради №18 було припинено право постійного користування ЛСП "Красилівліс" на земельні ділянки для ведення лісового господарства, категорія земель - землі лісогосподарського призначення, а саме: :06:001:0009 площею 15га; :03:007:0012 площею 3га; :03:007:0011 площею 104га; :03:006:0236 площею 15га; :08:002:0087 площею 2,6га; :07:009:0032 площею 9га; :09:002:0179 площею 14,8га; :08:002:0088 площею 17,3га; :09:002:0163 площею 1,7га; :09:002:0086 площею 7,1га; :09:002:0177 площею 6,3га; :06:001:0010 площею 5,8га; :06:001:0085 площею 22,4га; :08:002:0090 площею 0,1га; :08:003:0045 площею 0,362га; :08:002:0089 площею 1,338га; :09:002:0181 площею 0,5га; :09:002:0182 площею 1,3га; :09:002:0183 площею 0,1га; :06:007:0050 площею 1,7га; :07:007:0092 площею 0,3га; :08:004:0041 площею 69га; :05:004:0004 площею 11га; :06:001:0011 площею 18,8га; :03:006:0237 площею 1га; :07:009:0042 площею 1,5га; :07:009:0041 площею 0,3га; :05:013:0085 площею 0,5га; :09:002:0178 площею 7га; :10:001:0003 площею 2га; :06:002:0065 площею 13,6га; :09:005:0070 площею 2,1га; :09:005:0069 площею 6,1га.

20.10.2023 (із змінами згідно рішення №23 від 20.10.2023) рішенням Щиборівської сільської ради №18 було надано КП "Водограй-2017" земельні ділянки у постійне користування:

:06:001:0009 площею 15га; :03:007:0012 площею 3га; :03:007:0011 площею 104га; :03:006:0236 площею 15га; :08:002:0087 площею 2,6га; :07:009:0032 площею 9га; :09:002:0179 площею 14,8га; :08:002:0088 площею 17,3га; :09:002:0163 площею 1,7га; :09:002:0086 площею 7,1га; :09:002:0177 площею 6,3га; :06:001:0010 площею 5,8га; :06:001:0085 площею 22,4га; :08:002:0090 площею 0,1га; :08:003:0045 площею 0,362га; :08:002:0089 площею 1,338га; :09:002:0181 площею 0,5га; :09:002:0182 площею 1,3га; :09:002:0183 площею 0,1га; :06:007:0050 площею 1,7га; :07:007:0092 площею 0,3га; :08:004:0041 площею 69га; :05:004:0004 площею 11га; :06:001:0011 площею 18,8га; :03:006:0237 площею 1га; :07:009:0042 площею 1,5га; :07:009:0041 площею 0,3га; :05:013:0085 площею 0,5га; :09:002:0178 площею 7га; :10:001:0003 площею 2га; :06:002:0065 площею 13,6га; :09:005:0070 площею 2,1га; :09:005:0069 площею 6,1га; :08:002:0091 площею 14,023га; :06:001:0012 площею 1,0348га.

23.11.2023 рішенням Щиборівської сільської ради №14 було надано КП "Водограй-2017" земельні ділянки у постійне користування: :08:002:0091 площею 14,023га; :06:001:0012 площею 1,0348га; :047009:0041 площею 0,3га.

Прокурор вважаючи, що реєстрація права комунальної власності на вищевказані спірні земельні ділянки лісогосподарського призначення Щиборівською сільською радою відбулась із порушенням норм Лісового кодексу України та Земельного кодексу України, і вони підлягають поверненню у державну власність в особі Хмельницької обласної військової адміністрації, звернувся з даним позовом до суду.

Щодо наявності підстав для представництва прокурором інтересів держави в даній справі, колегія суддів, із врахуванням листів Хмельницької окружної прокуратури від 13.08.2025, від 25.08.2025 до Хмельницької обласної військової адміністрації, надісланих у зв`язку із виявленими порушеннями з метою вжиття належних заходів реагування, а також про намір звернутися до суду з позовом в інтересах держави, вважає правильним висновок суду першої інстанції про дотримання прокурором вимог ст.53 ГПК України та ст.23 Закону України "Про прокуратуру" для звернення до суду з відповідним позовом та наявності законних підстав для представництва прокурором інтересів держави, оскільки позивач належним чином не здійснив захист порушених інтересів держави в спірних правовідносинах, у зв`язку з чим у прокурора були обґрунтовані правові підстави для звернення з даним позовом до суду.

Крім того, враховуючи обізнаність Хмельницької обласної військової адміністрації про необхідність захисту інтересів держави, наявність відповідних повноважень для їх захисту шляхом самостійного звернення з відповідним позовом до суду, а також приймаючи до уваги лист Хмельницької окружної прокуратури від 13.08.2025 про невжиття заходів претензійно-позовного характеру у зв`язку із обмеженим фінансуванням, колегія суддів вважає, що відповідний орган фактично усунувся від реалізації повноважень по захисту порушень інтересів держави, що свідчить про його бездіяльність. З огляду на що такий позов пред`являється прокурором в інтересах держави в особі Хмельницької обласної військової адміністрації.

Колегія суддів враховує, що якщо попереднє листування свідчить про те, що воно мало характер інформування відповідного органу про вже раніше виявлені прокурором порушення, а відповідний орган протягом розумного строку на таку інформацію не відреагував або відреагував повідомленням про те, що він обізнаний (у тому числі до моменту отримання інформації від прокурора) про таке порушення, але не здійснював та/або не здійснює та/або не буде здійснювати захист порушених інтересів, то у такому випадку наявні підстави для представництва, передбачені абз.1 ч.3 ст.23 Закону України "Про прокуратуру". У цьому разі дотримання розумного строку після повідомлення про звернення до суду не є обов`язковим, оскільки дозволяє зробити висновок про свідоме нездійснення або здійснення неналежним чином захисту інтересів держави таким органом. (Схожі висновки викладено також у постановах Верховного Суду від 14.06.2022 у справі №927/172/21, від 28.06.2022 у справі №916/1283/20, від 13.09.2022 у справі №910/14844/21).

Аналізуючи встановлені обставини справи та надаючи їм оцінку в процесі апеляційного перегляду справи по суті заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ст.13, 14 Конституції України, ст.1-3 Земельного кодексу України, ст.1, 2, 7 Лісового кодексу України, ст. 324 Цивільного кодексу України земля та ліси є об`єктами права власності Українського народу, від імені якого права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених Конституцією. Земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Так само і всі ліси України є її національним багатством і за своїм призначенням та місцерозташуванням виконують переважно водоохоронні, захисні, санітарно-гігієнічні, оздоровчі, рекреаційні, естетичні, виховні, інші функції та є джерелом для задоволення потреб суспільства в лісових ресурсах. Незалежно від того, на землях яких категорій за основним цільовим призначенням вони зростають, та незалежно від права власності на них, усі ліси на території України становлять лісовий фонд України і перебувають під охороною держави.

Стаття 3 Земельного кодексу України визначає, що земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Згідно з ч. 1 ст. 57 Земельного кодексу України земельні ділянки лісогосподарського призначення за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування надаються в постійне користування спеціалізованим державним або комунальним лісогосподарським підприємствам, іншим державним і комунальним підприємствам, установам та організаціям, у яких створено спеціалізовані підрозділи, для ведення лісового господарства.

Статтею 80 Земельного кодексу України передбачено, що громадяни та юридичні особи є суб`єктами права власності на землі приватної власності, територіальні громади є суб`єктами права власності на землі комунальної власності та реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування, а держава, реалізуючи право власності українського народу через відповідні органи державної влади, є суб`єктом права власності на землі державної власності.

Відповідно до ч. 1, 2 статті 83 Земельного кодексу України землі, які належать на праві власності територіальним громадам, є комунальною власністю. У комунальній власності перебувають: а) усі землі в межах населених пунктів, крім земельних ділянок приватної та державної власності; б) земельні ділянки, на яких розташовані будівлі, споруди, інші об`єкти нерухомого майна комунальної власності незалежно від місця їх розташування; в) землі та земельні ділянки за межами населених пунктів, що передані або перейшли у комунальну власність із земель державної власності відповідно до закону.

Згідно з ч. 5 статті 83 Земельного кодексу України територіальні громади набувають землю у комунальну власність у разі: а) передачі їм земель державної власності; б) відчуження земельних ділянок для суспільних потреб та з мотивів суспільної необхідності відповідно до закону; в) прийняття спадщини або переходу в їхню власність земельних ділянок, визнаних судом відумерлою спадщиною; г) придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; ґ) виникнення інших підстав, передбачених законом.

Відповідно до ч. 1, 2 статті 84 Земельного кодексу України у державній власності перебувають усі землі України, крім земель комунальної та приватної власності. Право державної власності на землю набувається і реалізується державою через органи виконавчої влади відповідно до повноважень, визначених цим Кодексом.

Статтею 3 Земельного кодексу України (в редакції станом на 28.12.2000) власність на землю в Україні мала такі форми: державну, колективну, приватну. Усі форми власності визнавались рівноправними. Розпоряджаються землею Ради народних депутатів, які в межах своєї компетенції передають землі у власність або надають у користування та вилучають їх.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.13 Лісового кодексу України (в редакції станом на 28.12.2000) до відання обласних Рад народних депутатів у галузі регулювання лісових відносин на їх території належить надання земельних ділянок лісового фонду за межами населених пунктів у постійне користування та припинення права користування ними.

Колегією суддів встановлено, що рішенням Красилівської ради народних депутатів, 11.03.2001 Лісокомунальному сільськогосподарському підприємству "Красилівліс" на підставі рішення XIY сесії Хмельницької обласної ради народних депутатів від 28.12.2000 видано Державний акт серії І-ХМ №001404 на право постійного користування землею для ведення лісового господарства загальною площею 3232 га.

Відтак, Хмельницька обласна рада народних депутатів, надавши в постійне користування спірні земельні ділянки, які згідно рішення Красилівської районної ради Хмельницької області №5 від 25.12.2000 були землями державного лісового фонду для ведення лісового господарства, діяла в межах своїх повноважень відповідно до норм ст.3 Земельного кодексу України, п.1 ч.1 ст.13 Лісового кодексу України.

Рішенням Заслучненської сільської ради №5-09/2020 від 12.11.2020 "Про вступ у права засновника та затвердження Статуту лісокомунального сільськогосподарського підприємства "Красилівліс" сільська рада вирішила вступити в права засновника Лісокомунального сільськогосподарського підприємства "Красилівліс".

Відповідно до рішення сесії Щиборівської сільської ради Хмельницького району Хмельницької області від 08.12.2020 №11 "Про початок реорганізації Кузьминської та Михайловецької сільських рад шляхом їх приєднання до Щиборівської сільської ради Хмельницького району Хмельницької області" розпочалася процедура реорганізації вищевказаних сільських рад шляхом їх приєднання до Щиборівської сільської ради.

26.07.2023, 01.08.2023, 18.08.2023, 21.08.2023, 22.08.2023, 29.08.2023, 14.11.2023 на підставі Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності" від 06.09.2012 (далі - Закон №5245-VI) у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за Щиборівською сільською радою зареєстровано право комунальної власності на спірні земельні ділянки.

Колегія суддів зазначає, що вищевказаний Закон набув чинності з 01.01.2013. Так, відповідно до пунктів 3, 4 розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону, з дня набрання чинності цим Законом землями комунальної власності відповідних територіальних громад вважаються: а) земельні ділянки: на яких розташовані будівлі, споруди, інші об`єкти нерухомого майна комунальної власності відповідної територіальної громади; які перебувають у постійному користуванні органів місцевого самоврядування, комунальних підприємств, установ, організацій; б) всі інші землі, розташовані в межах відповідних населених пунктів, крім земельних ділянок приватної власності та земельних ділянок, зазначених у підпунктах "а" і "б" пункту 4 цього розділу.

У державній власності залишаються: а) розташовані в межах населених пунктів земельні ділянки: на яких розташовані будівлі, споруди, інші об`єкти нерухомого майна державної власності; які перебувають у постійному користуванні органів державної влади, державних підприємств, установ, організацій, Національної академії наук України, державних галузевих академій наук; які належать до земель оборони; б) земельні ділянки, що використовуються Чорноморським флотом Російської Федерації на території України на підставі міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України; в) землі зон відчуження та безумовного (обов`язкового) відселення, що зазнали радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи; г) усі інші землі, розташовані за межами населених пунктів, крім земельних ділянок приватної власності та земельних ділянок, зазначених у підпункті "а" пункту 3 цього розділу.

Пунктом 7 розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" зазначеного Закону встановлено, що з дня набрання чинності цим Законом землі державної та комунальної власності в Україні вважаються розмежованими.

Згідно з пунктом 9 розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 5245-VI право власності на земельні ділянки державної та комунальної власності, зазначені у пунктах 3 і 4 цього розділу, реалізується після державної реєстрації права власності на відповідну земельну ділянку.

Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо вдосконалення порядку державної реєстрації речових прав на земельні ділянки державної та комунальної власності у зв`язку з їх розмежуванням" від 14.05.2013 (№233-VII) пункт 9 розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 5245-VI змінено. Відповідно до цієї редакції пункту 9 державна реєстрація речових прав на земельні ділянки державної та комунальної власності, зазначених у пунктах 3 і 4 цього розділу, здійснюється в порядку, встановленому законом.

Отже, з урахуванням наведених норм законодавства та того, що на момент набрання чинності Законом № 5245-VI спірні земельні ділянки перебували у постійному користуванні Лісокомунального сільськогосподарського підприємства "Красилівліс", колегія суддів вважає безпідставним висновок суду першої інстанції про їх віднесення до земель державної власності, оскільки з дня набрання чинності цим Законом такі ділянки відносяться до земель комунальної власності.

Оскільки спірні земельні ділянки є землями комунальної власності, а право власності Щиборівської селищної ради виникло безпосередньо на підставі Закону № 5245-VI, колегією суддів не встановлено порушеного права позивача, за захистом якого прокурор звернувся до суду.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 03.12.2025 у справі №924/345/25, від 10.12.2025 у справі №924/91/25.

Посилання прокурора на відсутність у матеріалах справи рішень органів виконавчої влади щодо передачі спірної земельної ділянки з державної у комунальну власність є необґрунтованими, оскільки такі ділянки були передані Лісокомунальному сільськогосподарському підприємству "Красилівліс" у постійне користування для ведення лісового господарства на підставі рішення Хмельницької обласної ради від 28.12.2000 та в силу Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності" належать до земель комунальної власності.

Щодо доводів прокурора про те, що спірні земельні ділянки ніколи не перебували у постійному користуванні Лісокомунального підприємства Щиборівської сільської ради, апеляційний суд зазначає, що згідно додатку до рішення №5 від 25.12.2000, до земель державного лісового господарства, які були передані у постійне користування Лісокомунальному сільськогосподарському підприємству "Красилівліс" входили, зокрема, земельні ділянки на території Щиборівської сільської ради Красилівського району площею 202 га.

Відповідно до рішення сесії Заслучненської сільської ради Хмельницького району Хмельницької області від 12.11.2020 №07-09/2020 "Про початок реорганізації Великозозулинецької, Глібківської, Котюржинецької та Малоклітнянської сільських рад шляхом їх приєднання до Заслучненської сільської ради" розпочалася процедура реорганізації вищевказаних сільських рад шляхом їх приєднання до Заслучненської сільської ради.

Рішенням Заслучненської сільської ради №5-09/2020 від 12.11.2020 "Про вступ у права засновника та затвердження Статуту лісокомунального сільськогосподарського підприємства "Красилівліс", сільська рада вирішила вступити в права засновника Лісокомунального сільськогосподарського підприємства "Красилівліс"

Відповідно до рішення сесії Щиборівської сільської ради Хмельницького району Хмельницької області від 08.12.2020 №11 "Про початок реорганізації Кузьминської та Михайловецької сільських рад шляхом їх приєднання до Щиборівської сільської ради Хмельницького району Хмельницької області" розпочалася процедура реорганізації вищевказаних сільських рад шляхом їх приєднання до Щиборівської сільської ради.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 12.06.2020 №727-р "Про визначення адміністративних центрів та затвердження територій територіальних громад Хмельницької області" визначено адміністративні центри та затверджено території територіальних громад Хмельницької області згідно додатку.

Так, до Заслученської територіальної громади включені території розформованих Великозозулинецької, Глібківської, Котюржинецької (ліквідованого Красилівського району) та Малоклітнянської територіальних громад.

Натомість, до Щиборівської сільської територіальної громади включені території розформованих Щиборівської, Кузьминської (ліквідованого Красилівського району) та Михайлівецької територіальних громад.

З огляду на наведені вище обставини, апеляційний суд вказує, що факт вступу Заслученської сільської ради у права засновника Лісокомунального сільськогосподарського підприємства "Красилівліс" не впливає на право постійного користування спірними земельними ділянками та не є підставою для його переходу чи припинення, які можуть відбутися лише за рішенням органу, уповноваженого на розпорядження такими землями.

Такий вступ Заслученської сільської ради не може розглядатися як автоматичне позбавлення інших територіальних громад права постійного користування земельними ділянками, які розташовані в межах їх територій, якщо такі ділянки не були включені до складу переданих земель у встановленому законом порядку, що матеріалами справи не підтверджується.

Отже, саме рада відповідної територіальної громади, в межах якої розташовані спірні земельні ділянки та яка є суб`єктом комунальної власності на них, є належним органом для оформлення та державної реєстрації права комунальної власності.

Таким чином, колегія суддів вважає необґрунтованими доводи прокурора про те, що адміністративно-територіальні зміни між громадами свідчать про те, що спірні земельні ділянки ніколи не перебували у постійному користуванні Лісокомунального підприємства Щиборівської сільської ради. Дані твердження фактично підміняють правовий режим земель, порядок їх набуття та не можуть бути доказом спростування законності користування відповідачем зазначеними ділянками.

Колегія суддів зазначає, вирішуючи спір, суд з`ясовує, чи існує у позивача право або законний інтерес; якщо так, то чи має місце його порушення, невизнання або оспорювання відповідачем; якщо так, то чи підлягає право або законний інтерес захисту і чи буде такий захист ефективний за допомогою того способу, який визначено відповідно до викладеної в позові вимоги. В іншому випадку у позові слід відмовити (постанова об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 14.06.2019 у справі №910/6642/18, постанови Верховного Суду від 15.08.2023 у справі №906/1175/18, від 22.02.2022 у справі №910/2330/21, від 06.09.2022 у справі №910/9228/21, від 29.11.2022 у справі №910/745/20, від 01.07.2021 у справі №910/7029/20, від 01.09.2020 у справі №910/14065/18).

Верховний Суд неодноразово зауважував, що відсутність порушення прав та законних інтересів позивача є самостійною, достатньою підставою для відмови у позові незалежно від інших встановлених судом обставин (постанови Великої Палати Верховного Суду від 03.11.2020 у справі № 916/3146/17, від 28.09.2021 у справі № 761/45721/16-ц, постанови Верховного Суду від 04.12.2019 у справі № 910/15262/18, від 03.03.2020 у справі № 910/6091/19, від 16.10.2020 у справі № 910/12787/17, від 29.08.2023 у справі № 910/5958/20 та від 22.03.2023 у справі № 509/5080/18).

Таким чином, враховуючи, що право комунальної власності на спірні земельні виникло з набранням чинності Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності" на тій підставі, що останні перебували у постійному користування комунального підприємства, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Пунктом 2 частини 1 статті 275 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що за результатами розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення.

Відповідно до п.1, 4 ч.1 ст.277 Господарського процесуального кодексу України підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є нез`ясування обставин справи, що мають значення для справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи вищевикладені висновки апеляційного суду, апеляційна скарга відповідача підлягає задоволенню, а рішення Господарського суду Хмельницької області від 29.12.2026 скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Враховуючи приписи ст.129 Господарського процесуального кодексу України, апеляційним судом, з підстав скасування судового рішення та задоволення апеляційної скарги відповідача, здійснено перерозподіл судових витрат зі сплати судового збору.

Окрім того, апеляційний суд враховує, що апеляційну скаргу відповідача подано засобами електронного зв`язку в електронній формі через підсистему ЄСІКС "Електронний суд", що є підставою для застосування коефіцієнта 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору у відповідності до ч. 3 ст. 4 Закону України "Про судовий збір".

Натомість, із матеріалів справи вбачається, що відповідач сплатив судовий збір у більшому розмірі за подання апеляційної скарги, що може бути підставою для звернення до суду з заявою про відшкодування з Державного бюджету надміру сплаченого судового збору. Вказана сума надмірно сплаченого судового збору не підлягає відшкодуванню за рахунок іншої сторони.

Керуючись ст.ст. 269, 270, 273, 275, 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північно-західний апеляційний господарський суд

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Щиборівської сільської ради на рішення Господарського суду Хмельницької області від 29.12.2025 у справі №924/908/25 задовольнити.

2. Рішення Господарського суду Хмельницької області від 29.12.2025 у справі №924/908/25 скасувати та ухвалити нове рішення.

3. У задоволенні позову відмовити.

4. Стягнути з Хмельницької обласної прокуратури (29000, Хмельницька обл., м.Хмельницький, пров. Військоматський, буд.3, ) на користь Щиборівської сільської ради (31070, Хмельницька обл., Хмельницький р-н, с. Щиборівка, вул.Центральна, буд.12, ) 44 720,38 грн витрат зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги.

5. Господарському суду Хмельницької області видати судовий наказ.

6. Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строк, передбачені ст.ст.286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повна постанова складена "07" квітня 2026 р.

Головуючий суддя Хабарова М.В.

Суддя Мамченко Ю.А.

Суддя Петухов М.Г.