ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

31 березня 2026 року Справа № 910/569/26

Господарський суд Чернівецької області у складі судді Ніколаєва Михайла Ілліча

секретар судового засідання Голіней Я.І.

за участі представників:

позивача: Вакарчук В.А., Хоменко І.М.

відповідача: Шавгулідзе В.В.

у справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Укргідроенерго»

до Консорціуму «Науково- виробниче об`єднання «Укргідроенергобуд»

про стягнення авансу та штрафних санкцій у сумі 15 060 714, 96 грн

СУТЬ СПОРУ: 21.01.2026 до Господарського суду міста Києва в електронній формі надійшла позовна заява Приватного акціонерного товариства «Укргідроенерго» до Консорціуму «Науково-виробниче об`єднання «Укргідроенергобул» про стягнення грошових коштів в сумі 11 028 174,79 грн, з яких: пеня у сумі 9 313 819,95 грн, штраф у сумі 1 714 354,84 грн, авансовий платіж у сумі 78 100,73 євро і три проценти річних за прострочення повернення авансового платежу у сумі 1 402,21 євро за курсом НБУ станом на день платежу, з покладенням судових витрат на відповідача.

Позовні вимоги обґрунтовуються неналежним виконанням зобов`язань за договором № 465У/2022 від 11.08.2022 (далі договір), укладеним між Приватним акціонерним товариством «Укргідроенерго» (далі ПрАТ «Укргідроенерго», замовник, позивач) та Консорціумом «Наукове-виробниче об`єднання «Укргідроенергобуд» (далі Консорціум «НВО «Укргідроенергобуд», підрядник, відповідач), згідно якого замовник доручає, а підрядник забезпечує, відповідно до проектної документації і умов договору, виконання робіт згідно з ДК 021:2015 код 45453000-7 капітальний ремонт і реставрація, поліпшення експлуатаційних показників роботи обладнання блоку №1 Дністровської ГАЕС методом вдосконалення системи віброконтролю ГД-1 з розширенням функції захисту гідроагрегату та досягнення нормативних значень стійкості ізоляції струмопроводів для філії «Дирекція з будівництва Дністровської ГАЕС» ПрАТ «Укргідроенерго».

Пунктами 3.1, 3.4 договору з урахуванням змін, внесених додатковою угодою №2 від 27.12.2023, визначено, що строк виконання робіт та поставки обладнання становить 689 календарних днів з дати початку робіт. Крім цього, додатковою угодою №2 від 27.12.2023 року викладено в новій редакції специфікацію на обладнання, що імпортується (додаток № 3.1), та специфікацію на постачання обладнання з території України. Зазначеними специфікаціями визначено строк поставки обладнання, який складає 650 календарних днів з дати початку робіт.

Відповідно до пункту 3.3 договору підрядник приступає до виконання зобов`язань за договором за умови отримання від замовника повідомлення про готовність до виконання договору та проектної документації, яке відповідач отримав 15.08.2022 року за вх № 239.

Відтак, датою початку виконання робіт та зобов`язань за договором є 15.08.2022 року, кінцевою датою поставки обладнання 26.05.2024 року, а датою закінчення строку виконання робіт за договором 04.07.2024 року.

Положення підпункту 2.7.1 пункту 2.7 договору передбачають можливість перерахування замовником підряднику авансового платежу у розмірі 70% вартості обладнання, що імпортується.

На виконання зазначеного положення договору позивачем за платіжним дорученням №1079 від 22.08.2022 року на підставі рахунку фактури №UG000000001 від 15.08.2022 здійснено перерахування відповідачу авансу у розмірі 47 912 475,94 грн., що складає 70% вартості імпортованого обладнання без врахування заготівельно-складських витрат. При цьому, рахунком фактурою №UG000000001 від 15.08.2022 визначено, що зазначена сума авансу складає еквівалент 1 274 461,18 євро (за курсом НБУ на дату рахунку-фактури).

Враховуючи положення додаткової угоди № 2 від 27.12.2023 в сплаченій сумі авансу частина, що стосується позиції 2-9 Специфікації № 3.1, тобто обладнання яке необхідне для завершення робіт з модернізації системи віброконтролю ГД-1, але в порушення положень договору не було поставлено, складає 12 589 831,89 грн, що є еквівалентом 334 886,72 євро за курсом НБУ на дату рахунку-фактури (37,5943 грн за 1 євро).

Додатковою угодою №2 від 27.12.2023 та специфікацією на обладнання, що імпортується, визначено про те, що вартість всього обладнання по специфікації складає: 66213 781,39 грн, що є еквівалентом 1 837 044,76 євро за офіційним курсом Національного банку України. Проте, відповідач повідомив, що 08.07.2025 повернув частину авансового платежу в розмірі 12 589 831,89 грн, що еквівалентно 256 785,99 євро.

Таким чином, відповідачем допущено неналежне виконання своїх зобов`язань за договором та не повернуто в повному обсязі аванс в сумі 78 100,73 євро (334886,72 євро - 256 785,99 євро = 78 100,73 євро), який просить стягнути з відповідача.

Крім того, на підставі ч. 2. ст. 625 ЦК України позивач нарахував відповідачу три проценти річних за прострочення повернення авансового платежу у розмірі 1 350,86 євро.

Відтак, сума авансу разом з трьома процентами річних за прострочення його повернення складає 79 502,94 євро.

Відповідно до пункту 11.1. розділу 11 договору №465У/2022 від 11.08.2022 за невиконання або неналежне виконання своїх зобов`язань за договором, в тому числі порушення строків виконання підрядних робіт/поставки обладнання, встановлених календарним графіком, підрядник сплачує замовнику пеню у розмірі 0,1 відсотка вартості несвоєчасно виконаних робіт/ поставленого обладнання за кожний день прострочення.

Нарахування пені здійснюється протягом всього строку порушення зобов`язання. Якщо прострочення виконання зобов`язання перевищує 30 календарних днів, підрядник додатково сплачує штраф у розмірі 7,0 % від ціни невиконаних зобов`язань.

В порушення умов договору № 465У/2022 від 11.08.2022 відповідач свої зобов`язання щодо дотримання строків: -(1) монтажу обладнання та виконання робіт з модернізації системи осушення струмопроводів ГД-1; -(2) поставки обладнання для модернізації системи віброконтролю ГД-1; -(3) виконання робіт з модернізації системи віброконтролю ГД-1 належним чином не виконав, внаслідок чого позивачем нараховано відповідачу пеню та штраф, а саме:

- з 05.07.2024 по 26.12.2024 177 485,70 грн пені та 70 994,28 грн штрафу за порушення строку виконання робіт з модернізації системи осушення струмопроводів ГД-1, що в загальній сумі складає 248 479,98 грн.

- з 27.05.2024 по 23.06.2025 8 319 761,01 грн пені та 1 481 891, 28 грн штрафу за порушення зобов`язання за договором щодо дотримання строків поставки обладнання для модернізації системи віброконтролю ГД-1, що в загальній сумі складає 9 801 652,29 грн.

-з 05.07.2024 по 23.06.2025 816 573,24 грн пені та 161 469,28 грн штрафу за порушення строків виконання робіт з модернізації системи віброконтролю ГД-1, що в загальній сумі складає 978 042,52 грн.

Загальна сума штрафних санкцій, яку позивач просить стягнути з відповідача за невиконання ним умов договору № 465У/2022 від 11.08.2022 складає 11 028 174,79 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.01.2026 справу №910/569/26 передано за підсудністю до Господарського суду Чернівецької області.

27.02.2026 матеріали справи №910/569/26 надійшли до Господарського суду Чернівецької області.

Протоколом автоматичного розподілу судової справи між суддями від 27.02.2026 позовну заяву передано судді Ніколаєву М.І.

Ухвалою суду від 02.03.2026 відкрито загальне провадження у справі та призначено підготовче судове засідання на 31.03.2026.

18.03.2026 від представника відповідача надійшов відзив на позов, в якому останній зазначає, що договір № 465У/2022 від 11.08.2022 укладено між двома резидентами України, а відповідно до пункту 2.3 договору, розрахунки проводяться виключно в національній валюті України гривні. Позивачем за даним договором закупівля валюти не здійснювалась, що підтверджується його позовною заявою та доданими додатками.

Фіксація ціни в євро станом на 30.06.2022 (30,7776 грн за 1 євро) згідно з пунктом 2.2.1 договору мала виключно інформаційний (статичний) характер для визначення ціни на момент укладання договору. Договір не містить жодної умови про те, що сума авансу в гривні автоматично змінюється при його поверненні залежно від коливань курсу валют. Також договір не містить умов розрахунку при поверненні авансу.

Спростовуючи твердження позивача, представник відповідача вказує, що 08.07.2025 останній платіжною інструкцією №622 повернув позивачу грошові кошти у розмірі 12 589 831,89 грн із призначенням платежу: «Повернення залишку невикористаного авансу по Специфікації на поставку обладнання, що імпортується. Ця сума відповідає розміру авансу, отриманого відповідачем за позиції 2-9 Специфікації №3.1. Таким чином, відповідач повернув саме ту суму у гривні, яку фактично отримав від позивача, що є належним виконанням зобов`язання.

Крім того, вимога позивача щодо нарахування «курсової різниці» на суму авансового платежу суперечить стандартам бухгалтерського обліку, оскільки операція з повернення коштів між двома резидентами України не передбачала реальної купівлі чи продажу іноземної валюти, вона не вважається валютною операцією, і курсові різниці за нею не виникають.

Відповідно до пункта 8 положення (стандарту) бухгалтерського обліку 21 «Вплив змін валютних курсів», курсові різниці визначаються лише за монетарними статтями (грошові кошти, дебіторська заборгованість, що мають бути отримані або сплачені у валюті). Отриманий відповідачем аванс у гривні є немонетарною статтею, за якою визнання курсових різниць законодавчо заборонено, що підтверджується листом ДПС України від 06.08.2012 № 31-08410- 07-27/19699.

Станом на 31.07.2025 сторони провели повну звірку взаєморозрахунків за договором № 465У/2022. В Акті звірки, підписаному головним бухгалтером Приватного акціонерного товариства «Укргідроенерго» без жодних зауважень, зафіксовано, що обороти за період складають 12 589 831,89 грн (факт повернення авансу), сальдо на 31.07.2025 складає 0,00 грн.

Підписання такого акту є фактом офіційного визнання позивачем повного виконання Відповідачем обов`язку з повернення коштів.

Також позивач намагається застосувати формулу перерахунку ціни з пункту 2.5 договору до процедури повернення авансу, проте цей механізм застосовується виключно на дату проведення митного оформлення товару, що імпортується.

Така формула перерахунку призначена для коригування ціни товару при його поставці (імпорті), а не для випадків повернення авансу при невиконанні поставки. Оскільки товар за позиціями 2-9 не був ввезений та не проходив митне оформлення, об`єкт для застосування формули відсутній.

Представник відповідача спростовує вимогу про стягнення пені та штрафу в сумі 11 028 174,79 грн, оскільки уклали додаткову угоду № 4 від 31.12.2024, якою внесли зміни до строків виконання зобов`язань 1183 календарні дні з дати початку робіт.

Так як роботи розпочато 18.08.2022, строк виконання зобов`язань за договором триває до кінця 2025 року. Крім того пунктом 16.2 Договору (в редакції ДУ № 4) передбачено, що договір діє до 31.12.2025, отже, на момент повернення авансу в липні 2025 року та на момент подання позову термін виконання зобов`язань не сплив, а прострочення відповідача не настало.

Позивач нараховує пеню на «валютний еквівалент» заборгованості, якої не існує в обліку. Оскільки основний борг (12,5 млн грн) був повернутий 08.07.2025, нарахування санкцій на нульове сальдо боргових зобов`язань суперечить статті 549 ЦК України.

Вимога про стягнення 3% річних у сумі 1 402,21 євро є похідною від незаконної вимоги про «курсову різницю». Оскільки основне зобов`язання з виплати додаткових сум у валюті відсутнє, нарахування відсотків на вигадану суму в євро є юридично неможливим.

Повернута сума (12,5 млн грн) була сплачена у розумний строк після вимоги в повному розмірі отриманого авансового платежу, що підтверджується відсутністю претензій в акті звірки.

У своїй відповіді на відзив від 24.03.2026 представник позивача спростовує твердження відповідача, посилаючись на те, що відповідно до частини 2 статті 533 ЦК України, якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Підпунктом 2.2.1 пункту 2.1 договору зазначено вартість обладнання, що імпортується, визначено у гривні з визначенням еквіваленту у євро згідно з офіційним курсом Національного банку України. Підпунктом 2.7.1 пунктом 2.7 договору визначено порядок розрахунку авансового платежу. При цьому розмір авансу визначається, виходячи з загальної ціни обладнання, визначеної у євро за курсом НБУ на дату виписки постачальником рахунку-фактури. Вартість обладнання, зазначена у специфікації на поставку обладнання, що імпортується також визначена у еквіваленті до євро за курсом Національного банку України.

Тобто факт повернення відповідачем авансу в гривні в тому самому розмірі, який було отримано від позивача, без визначення суми за офіційним курсом на день платежу (повернення) не може слугувати підтвердженням виконання відповідачем свого зобов`язання.

Позивач заперечує доводи відповідача про те, що «фіксація ціни станом на 30.06.2022 (30,7776 грн за 1 євро) мала виключно інформаційний (статичний) характер для визначення ціни на момент укладання договору», оскільки додатковою угодою №2 від 27.12.2023 до договору №465У/2022 від 11.08.2022, підписаною сторонами включно з відповідачем, пункт 2.2.1 договору та специфікацію на обладнання, що імпортується, було викладено у новій редакції, де вже вартість обладнання було визначено у розмірі 66 213 781,39 грн, що складало 1 837 044,76 євро. При цьому курс іноземної валюти вже визначався не лише станом на 30.06.2022 року, а частково і на інші дати з урахуванням часткової поставки.

Позивач заперечує щодо твердження відповідача про невідповідність нарахування «курсової різниці» на суму авансового платежу стандартам бухгалтерського обліку, у зв`язку із тим, що зазначений стандарт визначає правила бухгалтерського обліку щодо операцій в іноземних валютах або ж відображення фінансової звітності відокремлених підрозділів, що здійснюють діяльність за межами України.

Відпвідач посилався на акт звірки, котрий підписаний неуповноваженою особою та не може бути свідченням відсутності зобов`язань відповідача щодо повернення сум отриманого авансу в розмірі, еквівалентному до іноземної валюти євро.

В межах філії виключно директор філії має право від імені товариства підписувати документи, у тому числі акти звірок за господарськими операціями. Головний бухгалтер філії повноважень самостійно підписувати такі документи не має, а довіреність товариством головному бухгалтеру не видавалась.

Положеннями договору визначено, що вартість імпортованого обладнання, а також розмір сплаченого авансу у грошовому виразі визначений в еквіваленті до іноземної валюти євро.

Відтак, твердження відповідача про те, що передбачений договором товар не був ввезений на територію України та не був розмитнений, об`єкт для застосування формули відсутній, а вимоги щодо перерахунку авансу є безпідставним розширенням умов договору, є надуманими та маніпулятивними.

Пунктами 2.5 договору передбачено порядок перерахунку залишку вартості у разі зміни курсу валюти на момент митного оформлення, в той час як прив`язка авансу до еквіваленту в іноземній валюті передбачена пунктом 2.7 договору.

Договором не передбачено порядку повернення авансу, оскільки, укладаючи договір позивач, добросовісно розраховував на його виконання відповідачем і, відповідно, розраховував на результат договору, а саме поставку обладнання, і виконання робіт з його монтажу відповідачем. Однак, незважаючи на відсутність у договорі порядку повернення авансу, вимоги позивача щодо його повернення в еквіваленті до євро, повністю узгоджуються з положеннями ст.533 ЦК України.

Крім того, відповідач вказує, що строк виконання робіт в 1183 календарних дні було визначено додатковою угодою №4 від 31.12.2024 року. Однак положень щодо зміни строку виконання робіт до 1183 календарних днів в додатковій угоді №4 від 31.12.2024 року не існує. Позивачем до позову було додано копію додаткової угоди №4 від 31.12.2024 року, якою лише продовжувався строк договору до 31.12.2025 року. При цьому змін пункту 3.1, яким передбачено строк виконання робіт, не відбувалось.

Позивач звертає увагу, що відповідачем разом з відзивом на позов додано копію листа від 26.12.2024 року № 01-01-03/439, до якого в свою чергу додано копію проєкту додаткової угоди №4, редакція якої утримувала положення щодо зміни строку виконання робіт, передбачених пунктом 3.1 договору, до 1183 календарних днів.

Саме таку редакцію додаткової угоди відповідач пропонував до укладання. Однак в такій редакції ця угода укладена не була, і відповідно продовження строків виконання робіт не здійснювалось. Пунктом 3.1. договору в редакції додаткової угоди №2 строк виконання робіт та поставки обладнання визначено в 689 календарних днів з дати початку робіт, саме такий строк був врахований позивачем для визначення штрафних санкцій за порушення виконання договору відповідачем. Додаткова угода №4 була підписана сторонами і кожна із сторін має її примірник, у зв`язку з чим є всі підстави стверджувати, що відповідач обізнаний з її текстом.

Документального підтвердження щодо продовження строків виконання робіт і поставки обладнання до 1183 календарних днів відповідачем не надано.

Доводи відповідача щодо відсутності бази для нарахування санкцій також є необґрунтованими та надуманими. Повернення відповідачем 12,5 млн грн, отриманих в якості авансу, не знімає з нього відповідальності у вигляді штрафних санкцій за прострочку поставки та виконання робіт.

Штрафні санкції розраховані позивачем до дати пред`явлення вимоги щодо повернення авансу та відмову від договору в цій частині. Тобто розрахунок неустойки розраховано до 23.06.2025 включно, тобто до дати фактичного повернення відповідачем отриманих коштів. Відтак, твердження відповідача щодо відсутності порушень виконання договірних зобов`язань є надуманими, безпідставними та такими, що не відповідають фактичним обставинам.

27.03.2026 від представника відповідача надійшло клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.

Ухвалою суду від 27.03.2026 постановлено підготовче судове засідання призначене на 31.03.2026 провести в режимі відеоконференції за участі представника відповідача поза межами приміщення суду.

Представник відповідача у запереченнях на відповідь на відзив вважає, що твердження позивача про обов`язок повернення авансу з урахуванням зміни курсу євро на момент повернення грошових коштів за непоставлений товар є помилковим з огляду на правову природу авансового платежу та умови договору.

Відповідач отримав за платіжним дорученням № 1079 від 22.08.2022 року на підставі рахунку-фактури № UG000000001 від 15.08.2022 аванс від позивача у розмірі 12 589 831,89 грн.

08.07.2025 року відповідач повернув позивачу аванс на ідентичну суму 12 589 831,89 грн, відповідно до платіжної інструкції № 622 із призначенням платежу: «Повернення залишку невикористаного авансу по специфікації на поставку обладнання, що імпортується».

Ця сума до останньої копійки відповідає розміру авансу, отриманого відповідачем за позиції 2-9 специфікації № 3.1. Таким чином, відповідач повернув саме ту суму у гривні, яку фактично отримав від позивача, що є належним виконанням зобов`язання.

Позивач не надав доказів наявності боргу відповідача до позовної заяви, оскільки отриманий аванс був повернутий у повному номінальному обсязі, що підтверджено обліковими даними самого позивача та актом звірки з нульовим сальдом.

Твердження позивача про обов`язок повернення авансу з урахуванням зміни курсу євро є помилковим з огляду на вимоги НП(С)БО 21.

Оскільки відповідач отримав аванс, у нього виникло зобов`язання поставити товар. Це негрошове зобов`язання. Згідно з п. 4 та п. 8 НП(С)БО 21, заборгованість за отриманими авансами є немонетарною статтею, за якою визнання курсових різниць законодавчо заборонено.

Аналіз пунктів 2.7.1 та 11.5 Договору свідчить про відсутність у Позивача правових підстав вимагати повернення авансу з урахуванням зміни курсу валют.

Твердження Позивача про те, що Акт звірки підписаний неповноважною особою і не відображає волі товариства, є юридично необґрунтованими оскільки хоча довіреність № 5/21 видана директору філії, це не позбавляє головного бухгалтера повноважень, наданих йому безпосередньо статутом та положенням у сфері фінансового контролю. Більше того, у самій довіреності № 5/21 (п. 5) зазначено право директора підписувати первинні документи, але в переліку відсутні акти звірки. Оскільки акт звірки є зведеним регістром, що базується на первинних документах (платіжна інструкція № 622), він є логічним завершенням документообігу, за який відповідає фінансова служба підрозділу.

Позивач стверджує, що акт є «неналежним доказом», проте він сам використовує дані цього обліку для подання позову. Акт звірки від 31.07.2025 зафіксував нульове сальдо після повернення відповідачем 12 589 831,89 грн. Згідно з принципом добросовісності, позивач не може стверджувати про наявність боргу в суді, якщо його власна фінансова (бухгалтерська) служба офіційно визнала борг погашеним у звітності.

Твердження позивача про те, що відповідач перебуває у простроченні з липня 2024 року, повністю спростовується умовами додатка (додаткової угоди) № 4 від 31.12.2024 року, яка є чинною та обов`язковою для сторін.

Позивач не купував валюту для оплати, отже, не поніс витрат на конвертацію.

Стягнення «різниці» є спробою отримання безпідставного прибутку. Оскільки аванс повернуто на 100% від отриманого номіналу (що підтверджено актом звірки), база для нарахування пені, штрафу та 3% річних відсутня. Санкції на «еквівалент», якого не існує в обліку, суперечать ст. 549 ЦК України.

Затримки викликані об`єктивними обставинами (логістичні складнощі через агресію РФ та американське походження обладнання Bently Nevada, що спричинило лише затримки у виробництві до 48 тижнів), про що позивач був повідомлений (листи від 26.12.2024 № 01-01-03/439 та від 30.12.2024 № 01-01-03/443). Більше того, згідно з п. 2.9 та 2.10 Договору (в ред. ДУ № 4).

31.03.2026 від представника відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи та продовження строку проведення підготовчого засідання.

Частиною 3 статті 177 Господарського процесуального кодексу України унормовано, що підготовче провадження має бути проведене протягом шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

У виняткових випадках для належної підготовки справи для розгляду по суті цей строк може бути продовжений не більше ніж на тридцять днів за клопотанням однієї із сторін або з ініціативи суду.

Враховуючи складність справи, суд вважає за необхідне продовжити строк підготовчого провадження на 30 днів.

Згідно п.3 ч.2 ст.183 Господарського процесуального кодексу України, суд відкладає підготовче засідання в межах визначеного цим Кодексом строку підготовчого провадження у випадках в інших випадках, коли питання, визначені частиною другою статті 182 цього Кодексу, не можуть бути розглянуті у даному підготовчому засіданні.

Відповідно до ч.1 ст.2 Господарського процесуального кодексу завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Враховуючи, що суд зберігає об`єктивність і неупередженість сприяючи учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених Господарським процесуальним кодексом України, клопотання представника відповідача, підготовче судове засідання слід відкласти на іншу дату.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 177, 182, 183, 197, 202, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

П О С Т А Н О В И В:

1.Продовжити строк підготовчого провадження на 30 днів.

2.Відкласти підготовче судове засідання на 12:30 годину 06 травня 2026 року.

3.Засідання відбудеться у приміщенні Господарського суду Чернівецької області за адресою: м. Чернівці, вул. О. Кобилянської, 14, 2 поверх, зал судових засідань №3, телефон 55-29-52.

4.Попередити учасників судового процесу, що неявка їх представників не перешкоджатиме закриттю підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті.

Ухвала набирає законної сили негайно після її підписання та не підлягає оскарженню.

Повний текст ухвали підписано 31.03.2026

Інформацію по справі, що розглядається можна отримати на сторінці суду на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: http://cv.arbitr.gov.ua/sud5027/.

Суддя М.І. Ніколаєв