ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.03.2026 Справа № 914/3844/25

Господарський суд Львівської області у складі судді Мазовіти А.Б. розглянув матеріали позовної заяви

за позовом:Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Універсальна», м. Київ
до відповідача:Національної академії сухопутних військ імені Гетьмана Петра Сагайдачного, м. Львів
про:стягнення 213 217,97 грн.

Представники сторін: не викликались

Обставини розгляду справи.

Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Універсальна», м. Київ звернулось до Господарського суду Львівської області із позовною заявою до Національної академії сухопутних військ імені Гетьмана Петра Сагайдачного, м. Львів про стягнення завданих збитків в розмірі 213 217,97 грн., а також правничої допомоги в розмірі 43 000,00 грн. та судового збору.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.12.2025 позовним матеріалам присвоєно єдиний унікальний номер справи 914/3844/25 та передано на розгляд судді Мазовіті А.Б.

Ухвалою суду від 22.12.2025 позовну заяву Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Універсальна» до Національної академії сухопутних військ імені Гетьмана Петра Сагайдачного про стягнення шкоди в порядку суброгації у розмірі 213 217,97 грн. залишено без руху; встановлено позивачу строк у 10 календарних днів з дня вручення ухвали для усунення виявлених у позовній заяві недоліків шляхом надання суду доказів сплати (доплати) судового збору в сумі 136,21 грн.

Ухвалою суду від 06.01.2026 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судових засідань; вирішено інші процедурні питання.

Ухвала про відкриття провадження направлялась позивачу та відповідачу до їх електронних кабінетів у підсистемі «Електронний суд» ЄСІТС та доставлена 06.01.2026 о 16:29 год. та 06.01.2026 о 16:38 год. відповідно, про що свідчать відомості комп`ютерної бази даних «Діловодство спеціалізованого суду».

До господарського суду надійшли через підсистему «Електронний суд» наступні документи:

19.01.2026 від відповідача відзив на позовну заяву (вх. № 1727/26);

28.01.2026 від позивача відповідь на відзив (вх. № 2643/26);

03.02.2026 від відповідача заперечення на відповідь на відзив (вх. № 3120/26).

Згідно ст. 248 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Статтею 251 цього Кодексу унормовано, що відзив подається протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Позивач має право подати до суду відповідь на відзив, а відповідач - заперечення протягом строків, встановлених судом в ухвалі про відкриття провадження у справі.

Розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи (ч.2, ч.5, ч.8 ст. 252 ГПК України).

Матеріали справи свідчать, що судом було створено всім учасникам судового процесу належні умови для доведення останніми своїх правових позицій, та надано достатньо часу для надання ними доказів, які, на їх думку, є достатніми для обґрунтування своїх вимог та заперечень. Окрім того, судом було дотримано всіх необхідних вимог щодо повідомлення учасників справи про здійснення її розгляду у порядку спрощеного провадження без виклику (повідомлення) сторін.

Заяв про відвід суду не поступало.

Суть спору та правова позиція сторін.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що на підставі умов договору добровільного страхування власників наземних транспортних засобів № 3014/215/041305 від 23.05.2023, заяви про виплату страхового відшкодування внаслідок настання страхового випадку та страхового акту ним було здійснено виплату страхового відшкодування у розмірі 213 217,97 грн., у зв`язку із тим, що 18.10.2023 відбулась дорожньо-транспортна пригода, а саме водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «VOLKSWAGEN» реєстраційний № НОМЕР_1 , скоїв зіткнення з транспортним засобом «SKODA», реєстраційний № НОМЕР_2 в результаті чого автомобілі отримали механічні пошкодження. Згідно довідки поліції, протоколу про адміністративне правопорушення, а також реєстраційних даних транспортного засобу «VOLKSWAGEN» реєстраційний № НОМЕР_1 , зазначений транспортний засіб належить Національній академії сухопутних військ імені Гетьмана Петра Сагайдачного.

Відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що не погоджується із заявленою вимогою, оскільки старший солдат ОСОБА_1 на момент скоєння дорожньо-транспортної пригоди мав статус учасника бойових дій і відповідно до п. 13.1 с. 13 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 № 1961-IV останній звільнений від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України, а потерпілі особи мають право на відшкодування збитків від ДТП за рахунок коштів МТСБУ із фонду захисту потерпілих. Тому відповідач вважає, що відсутні підстави щодо стягнення з нього збитків в розмірі 213 217,97 грн.

В свою чергу позивач не погоджується із викладеним відповідачем у відзиві на позовну заяву та вважає, що зазначена відповідачем норма Закону № 1961 не може бути застосована в даному випадку, оскільки транспортний засіб, яким керував ОСОБА_1 , не належить йому на праві власності.

Відповідач вважає, що наведені позивачем мотиви у відповіді на відзив є не обґрунтованими та такими, які не відповідають фактичним обставинам справи, ґрунтуються на хибному розумінні чинного законодавства України. Відповідач вважає, що даний випадок підпадає під приписи Закону № 1961, а тому відсутні підстави для задоволення позову.

У процесі розгляду справи суд встановив наступне.

Між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Універсальна» (страховик, позивач) та ДП «Т.В.Д. Автотранспорт» (страхувальник) укладено договір добровільного страхування наземного транспорту (сертифікат) № 3014/215/041305 від 23.05.2023, яким застраховано транспортний засіб Skoda Super B, реєстраційний номер НОМЕР_2 , умовами якого передбачено, що страховик здійснює страхування наземного транспортного засобу та додаткового обладнання, та зобов`язується провести виплату страхового відшкодування при настанні страхового випадку страхувальнику/вигодонабувачу. Страхова сума складає 663 000,00 грн. (п. 1.3 сертифікату), страховий тариф 5,49 % (п. 1.4 сертифікату), страховий платіж складає 36 398,70 грн. (п. 1.5 сертифікату). Строк дії договору з 00 год. 00 хв. 25.05.2023 по 24 год. 00 хв. 24.05.2024 (п. 1.12 сертифікату).

Підпунктом 8.1.1.2 пункту 8.1 умов добровільного страхування наземного транспорту встановлено, що основними документами, які підтверджують факт настання страхового випадку та розмір збитків при настанні страхового випадку за ризиком «ДТП» є довідка про дорожньо-транспортну пригоду (оригінал) встановленого чинним законодавством зразка, завірена круглою печаткою, яка містить інформацію про обставини страхового випадку, наявність (відсутність) алкогольного, токсичного або наркотичного сп`яніння у водія, відомості про винуватця ДТП; а також, за вимогою страховика або у разі неможливості отримання зазначеної довідки, - постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, в якій вказана винна особа.

Згідно п. 10.1 умов добровільного страхування наземного транспорту розрахунок суми страхового відшкодування при настанні страхових випадків за ризиками «А» та «В» здійснюється на основі аварійного сертифікату підготовленого уповноваженою страховиком особою, звіту (дослідження) судового експерта або оцінювача; калькуляції вартості відновлювального ремонту на СТО, відповідно до зазначеного в п. 1.11 сертифікату варіанту: варіант 1 розрахунок страхового відшкодування здійснюється на підставі калькуляції/рахунку СТО, запропонованої страховиком, варіант 2 розрахунок страхового відшкодування здійснюється на підставі калькуляції/рахунку СТО, яка підтримує гарантійні зобов`язання щодо даної марки ТЗ і є погодженою зі страховиком.

18.10.2023 громадянином ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , військовослужбовець НАСВ) на транспортному засобі Volkswagen Touareg (номерний знак НОМЕР_1 ), який належить Національній академії сухопутних військ, не дотримано безпечної дистанції, у результаті чого здійснено зіткнення з транспортним засобом Skoda Super B НОМЕР_2 , внаслідок чого транспортний засіб отримав механічні пошкодження, чим завдано матеріальної шкоди. Про дану пригоду складено протокол серії ААД № 600274 про адміністративне правопорушення.

Постановою Сихівського районного суду м. Львова від 06.11.2023 у справі № 464/7389/23 (провадження № 3/464/2871/23) було встановлено, що згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 600274 від 18.10.2023 вбачається, що ОСОБА_1 18.10.2023 об 10 год. 30 хв. у м. Львові по вул. Стрийська, 45 керуючи автомобілем Volkswagen Touareg д.н.з. НОМЕР_1 не дотримався безпечної дистанції у результаті чого здійснив зіткнення з автомобілем Skoda Super B д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 , внаслідок чого автомобілі отримали механічні ушкодження, чим завдало матеріальної шкоди, чим порушено вимоги п. 13.1 Правил дорожнього руху. У суді ОСОБА_1 вину визнав.

За результатом розгляду справи районний суд постановив визнати винуватим ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накласти адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 850 гривень.

Зазначена вище постанова районного суду набрала законної сили 16.11.2023.

18.10.2023 Приватне підприємство «Т.В.Д. Автотранспорт» звернулось до позивача із заявою, в якій просить про сплату страхового відшкодування згідно договору добровільного страхування наземного транспорту № 3014/215/041305 від 23.05.2023 та повідомляє про наявність пошкоджень транспортного засобу SKODA SUPERB, державний номерний знак НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_2 . Крім того в заяві зазначено дату страхового випадку (18.10.2023), ризик страхового випадку (ДТП), обставини випадку, дані другого учасника ДТП.

Заява підписана директором ПП «Т.В.Д. Автотранспорт» та скріплена печаткою підприємства.

До матеріалів справи додано протокол технічного огляду КТЗ від 20.10.2023, відповідно до змісту якого власником транспортного засобу є «ТВД Автотранспорт» ДП ТзОВ «Т.В.Д.», транспортний засіб марки SKODA, модель SUPERB 2016 року випуску. У протоколі зазначено перелік та характер пошкоджень транспортного засобу.

Товариством з обмеженою відповідальністю «АВТОМОБІЛЬНИЙ ДІМ «ГАЛИЧ-АВТО» було складено рахунок № від 03.11.2023, згідно якого вартість робіт та комплектуючих склала 214 046,72 грн. з ПДВ

Згідно аварійного сертифікату за результатами проведеного дослідження обставин та причин настання події, що має ознаки страхового випадку, вартість відновлювального ремонту розрахована у відповідності до умов договору страхування на підставі рахунку СТО ТОВ АД «Галич Авто» № від 03.11.2023 та складає 214 046,72 грн.. Вартість замінених деталей 146 152,15 грн. Вартість робіт : 48 040,67 грн. Вартість матеріалів : 19 853,90 грн.

Крім того, у сертифікаті зазначено, що відповідно до п. 5.2 у випадку визнання страхувальника та вигодонабувача, їх представників, або осіб, які діяли за вказівко зазначених вище осіб, невинними у настанні страхового випадку «А»(крім випадку, зазначеного в п. 10.7.1 Оферти) та при наданні страхувальником доказів та документів, що відповідно до чинного законодавства підтверджують вину особи, відповідальної за заподіяний збиток, розмір франшизи по такому випадку зменшується на 50 % від розміру франшизи, встановленого в п. 1.7 сертифікату. Франшиза за заявленою подією ризиком «ДТП» становить: 1657,50 50 % = 828,75 грн.

Відтак розмір страхового відшкодування складає: 213 217,97 грн.

Даний сертифікат є додатком до страхового акту ПрАТ «Страхова компанія «Універсальна» № G-17160-1.

За змістом позову позивач зазначає, що відшкодування відбулось на підставі зазначеного вище страхового акту. Одержувачем страхового відшкодування визначено ТОВ «Автомобільний дім «Галич-Авто».

Згідно платіжної інструкції № 16824 від 28.11.2023 позивач здійснив перерахування 213 217,97 грн. на рахунок ТОВ «Автомобільний дім «Галич-Авто» із призначенням платежу: Страх.відшкод. ДП «Т.В.Д. Автотранспорт», 31978864, SKODA SUPERB р.н. НОМЕР_2 , зг. СА G-17160-1 зг рах № від 03.11.2023 без ПДВ.

Позивач звертався до відповідача із претензією № 17160/ІНС від 12.08.2025 про відшкодування шкоди в порядку регресу, в якій зазначив про те, що у зв`язку з тим, що цивільно-правова відповідальність відповідача не була застрахована за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, то саме відповідач несе відповідальність за нанесену шкоду. Тому, на підставі вищезазначеного, до ПрАТ «СК «Універсальна» перейшло право вимоги до відповідача, як до особи відповідальної за відшкодування заподіяних збитків, та просить перерахувати 213 217,97 грн. на банківські реквізити страхової. У вказаній претензії позивач наголошує на тому, що у випадку відмови компенсувати зазначені витрати або ненадання відповіді протягом 30 днів з дня отримання претензії, він буде вимушений стягнути суму завданої шкоди у примусовому порядку відповідно до законодавства.

Відповідач надав відповідь на вищезазначену претензію, та листом від 05.09.2025 № 738/12765 повідомив, що ПрАТ «СК «Універсальна» не долучило до претензії копію договору страхування наземного транспорту, документів, що підтверджують здійснення страхового відшкодування та його суму, а також відомостей про звернення власника автомобіля Skoda Super B д.н.з. НОМЕР_2 за страховим відшкодуванням до Моторного (транспортного) страхового бюро України. Відтак претензія не може бути належним чином опрацьована.

Крім того позивач звертався до відповідача із адвокатським запитом № 17160/БМ від 18.11.2025, в якому просив останнього протягом 5 робочих днів з дня отримання цього запиту надіслати: 1. Чи був Маярчук Максим Мирославович працевлаштований в Національній академії сухопутних військ імені Гетьмана Петра Сагайдачного на 18.10.2023; 2. Копію технічного паспорту транспортного засобу «VOLKSWAGEN» реєстраційний № НОМЕР_1 .

В свою чергу відповідач надав відповідь на вищезгаданий адвокатський запит (вих. № 73/17945 від 01.12.2025), в якому зазначив, що відсутні правові підстави для надання персональних даних ОСОБА_1 . Втім надав копію технічного паспорту транспортного засобу «VOLKSWAGEN» реєстраційний № НОМЕР_1 (серія НОМЕР_3 ), з якого вбачається, що транспортний засіб належить Національній академії сухопутних військ (відповідач) із забороною відчуження.

Отже враховуючи вищевикладене, вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся до господарського суду з цим позовом та просить стягнути з відповідача страхове відшкодування в розмірі 213 217,97 грн.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази в сукупності, суд дійшов висновку позов задовольнити повністю з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про страхування» страхова виплата (страхове відшкодування) це грошові кошти, що виплачуються страховиком у разі настання страхового випадку відповідно до умов договору страхування та/або законодавства.

Приписами частини 1 статті 979 Цивільного кодексу України визначено, що договір страхування укладається відповідно до цього Кодексу, Закону України «Про страхування», інших законодавчих актів.

Відповідно до ст. 980 Цивільного кодексу України предметом договору страхування є передача страхувальником за плату ризику, пов`язаного з об`єктом страхування, страховику на умовах, визначених договором страхування або законодавством України.

Як було встановлено судом з наявних в матеріалах справи доказів, 23.05.2023 між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Універсальна» (страховик, позивач) та ДП «Т.В.Д. Автотранспорт» (страхувальник) укладено договір добровільного страхування наземного транспорту (сертифікат) № 3014/215/041305, щодо страхування транспортного засобу SKODA SUPERB, державний номерний знак НОМЕР_2 , 2016 року випуску.

18.10.2023 водій ОСОБА_1 , який керував транспортним засобом VOLKSWAGEN TOUAREG (д.н.з. НОМЕР_1 ), не дотримався безпечної дистанції, у результаті чого здійснив зіткнення з транспортним засобом SKODA SUPERB (д.н.з. НОМЕР_2 ) під керуванням ОСОБА_2 у результаті чого автомобілі отримали механічні пошкодження, чим завдано матеріальної шкоди, що підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 600274.

У матеріалах справи міститься постанова Сихівського районного суду м. Львова від 06.11.2023 у справі № 464/7389/23 (провадження № 3/464/2871/23), якою суд визнав винуватим ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та наклав адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 850 гривень.

Відповідно до наявного в матеріалах справи страхового акту № G-17160-1 від 27.11.2023 вбачається, що пошкодження застрахованого автомобіля - SKODA SUPERB (державний номерний знак НОМЕР_2 ) на підставі наданих документів, відповідно до діючих правил страхування ПрАТ «Страхова компанія «Універсальна» та до умов договору страхування, визнано страховим випадком, а збитки, яких зазнав страхувальник, підлягають відшкодуванню в сумі 213 217,97грн.

На підтвердження виконання умов договору № 3014/215/041305 від 23.05.2023 позивачем надано платіжну інструкцію № 16824 від 28.11.2023 на суму 213 217,97 грн.

Приписами статті 993 Цивільного кодексу України регламентовано, що до страховика, який здійснив страхову виплату (відшкодування) за договором страхування майна, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхову виплату (відшкодування), має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Окрім цього, зазначене кореспондується зі статтею 108 Закону України «Про страхування», зокрема страховик, який здійснив страхову виплату за договором страхування майна, має право вимоги до особи, відповідальної за заподіяні збитки, у розмірі здійсненої страхової виплати та інших пов`язаних із нею фактичних витрат. Якщо договором страхування майна не передбачено інше, до страховика, який здійснив страхову виплату, в межах такої виплати переходить право вимоги (суброгація), яке страхувальник або інша особа, визначена договором страхування або законом, що одержала страхову виплату, має до особи, відповідальної за заподіяні збитки.

Відповідно до частини 2 статті 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) витрати, яких особа зазнала у зв`язку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Тобто, збитки - це об`єктивне зменшення будь-яких майнових благ сторони, що обмежує його інтереси як учасника певних господарських відносин і проявляється у витратах, зроблених кредитором, втраті або пошкодженні майна, а також у не одержаних кредитором доходах, які б він одержав, якби зобов`язання було виконано боржником. Доведення факту наявності таких збитків та їх розміру, а також причинно-наслідкового зв`язку між правопорушенням і збитками покладено на позивача. Причинний зв`язок як обов`язковий елемент відповідальності за заподіяні збитки полягає в тому, що шкода повинна бути об`єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди, отже, доведенню підлягає факт того, що протиправні дії заподіювача є причиною, а збитки є наслідком такої протиправної поведінки. Зазначене викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.04.2020р. у справі №925/1196/18).

Отже, стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності. Суд зауважує, що для стягнення збитків необхідна наявність усіх елементів складу цивільного (господарського) правопорушення: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою і збитками, вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів господарсько-правова відповідальність не настає.

Розмір збитків, завданих порушенням зобов`язання, доказується кредитором (ч. 2 ст. 623 ЦК України).

Збитки мають реальний характер та у разі, якщо сторона, яка вважає, що її права були порушені та нею понесені збитки, повинна довести як розмір збитків, так і факт їх понесення.

Статтею 11 Цивільного кодексу України визначено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

Приписами частини 1 статті 1166 Цивільного кодексу України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч. 2 ст. 1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

З матеріалів справи вбачається, що автомобіль Volkswagen Touareg, д.н.з. НОМЕР_1 , належить Національній академії сухопутних військ із забороною відчуження, що підтверджується копією технічного паспорту транспортного засобу серії НОМЕР_4 від 22.02.2022 виданий ВІБДР Західного ТУ ВСП Збройних сил України.

В свою чергу, зі слів відповідача, вищезгаданий транспортний засіб відповідно до наказу начальника Національної академії сухопутних військ від 13.02.2023 № 13-ТЧ «Про перезакріплення транспортних засобів роти матеріально-технічного забезпечення» був закріплений за старшим водієм автомобільного відділення підвозу матеріально-технічних засобів взводу технічного забезпечення роти матеріально-технічного забезпечення Національної академії старшим солдатом ОСОБА_1 . Втім доказів зазначеного до матеріалів справи надано не було.

Але, в свою чергу, відповідач цим підтвердив той факт, що ОСОБА_1 , який є винуватим у скоєнні адміністративного правопорушення, внаслідок якого було пошкоджено застрахований транспортний засіб SKODA SUPERB (державний номерний знак НОМЕР_2 ), перебуває у трудових відносинах із відповідачем.

Також з наявних в матеріалах справи доказів суд встановив належність ОСОБА_1 до відповідача, зокрема з протоколу про адміністративне правопорушення та відповіді від НПУ, в яких зазначено місце роботи особи як «військовослужбовець НВСВ», а кваліфікація водія «водій юридичної особи, який має право керування транспортним засобом», що в сукупності доводить трудові відносини ОСОБА_1 із відповідачем.

У матеріалах справи немає доказів, які б свідчили про недостовірність цієї обставини або про її визнання у зв`язку з примусом. Тому ця обставина на підставі ч. 1 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України не підлягає доказуванню.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05.12.2018 у справі № 426/16825/16-ц зазначила, що у випадку, якщо роботодавець являється власником автомобіля (чи орендарем) та передав у користування своєму водієві (який має трудовий чи інших договір з роботодавцем) транспортний засіб для виконання останнім своїх трудових обов`язків, то за шкоду завдану потерпілому повинен відповідати саме роботодавець. Аналогічний правовий висновок також закріплений у постановах Верховного Суду у справах № 462/970/18 від 16.12.2020; № 760/28302/18 від 25.11.2020; № 133/1238/17 від 02.11.2020; № 213/994/16-п від 16.04.2020.

Крім того Верховний Суд у своїй постанові по справі № 243/10982/15 від 05.06.2018 наголосив на тому, що вирішуючи питання про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні з`ясувати, який суб`єкт і на якій правовій підставі володіє відповідним транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку, а також зазначив, що шкода заподіяна об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку, і який був закріплений Міністерством оборони України на праві оперативного управління за військовою частиною, що має статус юридичної особи, відшкодовується цією військовою частиною.

Згідно з частинами 1, 3 статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до статті 73 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з частинами першою, третьою статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Слід зауважити, що Верховний Суд в ході касаційного перегляду судових рішень неодноразово звертався загалом до категорії стандарту доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі № 902/761/18, від 04.12.2019 у справі № 917/2101/17, постанова Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19)).

Також суд звертає увагу, що відхиляються доводи відповідача про те, що заподіяна шкода мала бути відшкодованою потерпілому Моторно транспортним (страховим) бюро України за рахунок коштів фонду захисту потерпілих.

Так, відповідно до ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння, зокрема, транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

У відповідності до ст. 13.1 Закону учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності та особи з інвалідністю внаслідок війни, що визначені законом, особи з інвалідністю I групи, які особисто керують належними їм транспортними засобами, а також особи, що керують транспортним засобом, належним особі з інвалідністю I групи, у її присутності, звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України. Відшкодування збитків від дорожньо-транспортної пригоди, винуватцями якої є зазначені особи, проводить МТСБУ у порядку, визначеному цим Законом.

Відповідно до ст. 21 Закону вимога про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності не поширюється на осіб, які звільнені від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності згідно з пунктом 13.1 статті 13 цього Закону.

Разом із тим, як встановлено судом вище, транспортний засіб VOLKSWAGEN TOUREG (д.н.з. НОМЕР_1 ) перебуває у власності відповідача, а не є власністю його працівника ОСОБА_1 , зворотного суду доведено не було. Крім того відповідачем не підтверджено, що транспортним засобом, винним у вчиненні ДТП, керував водій зі статусом учасника бойових дій (незважаючи на проходження ним військової служби), відповідного посвідчення не подано.

За такого, положення Закону, на які посилався відповідач, у даному випадку застосуванню не підлягають.

Таким чином, у матеріалах справи наявні достатні та належні докази, які підтверджують, що ОСОБА_1 , як водій транспортного засобу, що спричинив дорожньо-транспортну пригоду, перебував на момент вчинення ДТП з відповідачем у трудових (службових) відносинах, відтак, покладення обов`язку на відповідача щодо сплати страхового відшкодування, а саме збитків, завданих старшим солдатом Національної академії сухопутних військ імені Гетьмана Петра Сагайдачного є обґрунтованим та підтверджується належними, достатніми і допустимими доказами.

Крім цього, проаналізувавши доводи позивача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд доходить висновку, що позивачем доведено причинно-наслідковий зв`язок між протиправною поведінкою та отриманою шкодою, з огляду на що, позовні вимоги щодо стягнення збитків у розмірі 213 217,97 грн. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Наведені відповідачем заперечення щодо заявлених позовних вимог спростовуються зазначеними судом вище висновками.

Зважаючи на те, що спір виник з вини відповідача, судові витрати по розгляду справи відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України необхідно покласти на відповідача.

Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Частиною 1 статті 126 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

У відповідності до ч. 2 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

За змістом частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Позивачем заявлено до стягнення з відповідача 43 000,00 грн. витрат на правову допомогу.

Згідно із матеріалами справи, між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Універсальна» та Адвокатським об`єднанням «ІНС.ЛОУ ГРУП» укладено договір № 15/01/25 від 15.01.2025 про надання правничої допомоги, відповідно до умов якого об`єднання на підставі звернення клієнта зобов`язується здійснити представництво, захист, або надати інші види правничої допомоги клієнту, що вказані в цьому договорі на умовах і в порядку, що визначені цим договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правничої допомоги у розмірі та в строки, встановлені цим договором.

Відповідно до пункту 3.2 вказаного договору розмір гонорару (винагороди) визначається в додаткових угодах до даного договору.

У додатковій угоді № 3 від 03.11.2025 сторони погодили, що клієнт доручає, а об`єднання бере на себе зобов`язання здійснити представництво інтересів клієнта у справах, визначених відповідно до переліку (додаток 1 до додаткової угоди № 3), який є невід`ємною частиною цієї додаткової угоди.

Згідно з пунктом 2 додаткової угоди № 3 за надання правничої допомоги клієнт зобов`язується оплатити об`єднанню гонорар (винагороду) згідно з пунктом 3.2 договору про надання правничої допомоги №15/01/25 від 15.01.2025 у розмірі визначеному відповідно до додатку 1 до додаткової угоди № 3 протягом 30 днів після набрання рішенням законної сили на користь клієнта.

У додатку № 1 до додаткової угоди № 3 погоджено гонорар у розмірі 43 000,00 грн.

Повноваження адвоката Бутенко М.О. підтвердженні довіреністю № 90D/2024 від 26.12.2024.

За приписами ч. 6 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідачем у відзиві на позовну заяву зазначено, що заявлена представником позивача сума витрат на правничу допомогу є завищеною, не відповідає критеріям розумності та співмірності, становить надмірний тягар для відповідача, що суперечить принципу розподілу таких витрат.

Під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами п`ятою - сьомою та дев`ятою статті 129 Господарського процесуального кодексу України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

Аналогічної позиції дотримується Верховний Суд у постанові від 19.01.2023 у справі № 345/136/18.

Нормами процесуального законодавства передбачені такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат, як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін (пункти 33- 34; 37 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 у справі №910/12876/19.

При цьому суд враховує: чи змінювалася правова позиція сторін у справі, чи потрібно було адвокату вивчати додаткові джерела права, законодавство, що регулює спірні правовідносини у справі, документи та доводи, якими протилежні сторони у справі обґрунтували свої вимоги, та інші обставини (правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 01.12.2021 у справі №910/20852/20, додатковій постанові Верховного Суду від 16.03.2023 у справі №927/153/22).

У даному випадку суд враховує наступні критерії визначення розміру витрат на правову допомогу: категорію справи, яка не є складною; її малозначність; розгляд у спрощеному позовному провадженні без виклику сторін; ціну позову; невеликий обсяг часу, необхідний для підготовки позову; розгляд цієї справи в суді не вимагає значного обсягу юридичної й технічної роботи; наявність відзиву відповідача, на який представник позивача підготував відповідь.

На переконання суду з урахуванням критеріїв пропорційності, розумності, співмірності, обґрунтованими є витратити на правову допомогу у розмірі 21 321,80 грн., що складає 10 % від заявленої суми позовних вимог та майже на 50 % менше від заявленої суми витрат на правничу допомогу.

Суд при цьому звертає увагу на те, що в даному випадку не відбувається втручання суду в договірні відносини між адвокатом та клієнтом щодо визначення вартості правової допомоги, оскільки наразі вирішується виключно питання щодо обґрунтованості покладення таких витрат на відповідача та їх розміру, яке судом вирішується з огляду на обставини цієї справи.

З урахуванням наведеного, суд покладає витрати на правову допомогу у сумі 21 321,80 грн. на відповідача.

З огляду на викладене, керуючись ст.ст. 2, 4, 13, 74, 76, 77, 78, 79, 86, 129, 233, 236, 237, 241, 326, 327 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити.

2. Стягнути з Національної академії сухопутних військ імені Гетьмана Петра Сагайдачного (; 79012, м. Львів, вул. Гвардійська, б. 32) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Універсальна» (; 01133, м. Київ, бульвар Лесі Українки, б. 9) завдані збитки в розмірі 213 217,97 грн., а також витрати на правничу допомогу в розмірі 21 321,80 грн. та судовий збір в розмірі 2 558,61 грн.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 241 ГПК України та може бути оскаржене до Західного апеляційного господарського суду протягом 20 днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 24.03.2026.

Суддя Мазовіта А.Б.