ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

31.03.2026 Справа № 914/2584/25

осподарський суд Львівської області у складі судді Запотічняк О.Д.

за участю секретаря судового засідання Яремко В. Я.

розглянувши у підготовчому засіданні справу

за позовом: Заступника керівника Франківської окружної прокуратури у м. Львова в інтересах держави в особі Позивача: Львівської міської ради, м. Львів

до відповідача: Обслуговуючого кооперативу Гаражно-будівельний кооператив Пікап, с. Зелів, Львівська обл.,

про: витребування земельної ділянки

за участю представників сторін:

від прокуратури: Максимовська С.С.;

від позивача: Гордєєва О.В..;

від відповідача: Попов Д.І.;

встановив:

Заступник керівника Франківської окружної прокуратури звернувся до Господарського суду Львівської області з позовом в інтересах держави в особі Львівської міської ради до Обслуговуючого кооперативу Гаражно-будівельний кооператив Пікап про витребування земельної ділянки.

Ухвалою від 27.08.2025 суд відкрив провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

Подальший хід розгляду справи викладено в ухвалах суду та протоколах судових засідань.

Зокрема, 12.09.2025 через систему Електронний суд надійшла заява (вх. № 24122/25) відповідача про залишення позовної заяви без руху. Крім того, у відзиві (вх. № 24412/25 від 16.09.2025) на позову заяву відповідач просив суд залишити позов без розгляду.

Ухвалою від 19.02.2026 суд поновив провадження у справі та призначив підготовче засідання на 17.03.2026.

Ухвалою від 17.03.2026 суд відклав підготовче засідання на 31.03.2026.

У підготовче засідання 31.03.2026 з`явилися прокурор, представник позивача та представник відповідача, які надали пояснення по суті спору. Представник відповідача підтримав подані ним заяви про залишення позовної заяви без руху та без розгляду; прокурор і представник позивача, своєю чергою, заперечили проти задоволення вказаних клопотань.

Розглянувши заяву відповідача про залишення позовної заяви без руху, суд зазначає наступне.

Обґрунтовуючи подане клопотання, відповідач вказує на порушення прокурором вимог частини 6 статті 164 Господарського процесуального кодексу України, згідно з якою у разі подання органом державної влади, органом місцевого самоврядування або прокурором позовної заяви про витребування нерухомого майна від добросовісного набувача на користь держави чи територіальної громади до позову додаються документи, що підтверджують внесення на депозитний рахунок суду грошових коштів у розмірі вартості спірного майна, оцінка (експертно-грошова оцінка земельної ділянки) якого здійснена в порядку, визначеному законом, чинна на дату подання позовної заяви.

Крім того, відповідач стверджує, що прокурором не дотримано вимог пункту 2 частини 1 статті 164 ГПК України щодо надання документів про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, оскільки ціна позову вочевидь не відповідає дійсній вартості майна.

Розглянувши аргументи щодо обов`язку внесення коштів на депозитний рахунок суду, суд враховує правову позицію Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду, викладену у постанові від 28.01.2026 у справі № 922/2555/21, відповідно до якої положення частини п`ятої статті 390 Цивільного кодексу України поширюється на випадки подання позову про витребування майна у добросовісного набувача. Разом з тим, у випадку подання та розгляду судом позову про витребування майна у недобросовісного набувача приписи частини п`ятої статті 390 Цивільного кодексу України не підлягають застосуванню. Питання про добросовісність або недобросовісність набувача судом може бути вирішене лише після дослідження доказів на стадії ухвалення судового рішення.

При цьому у випадку встановлення недобросовісності набувача суд задовольняє позов на підставі статті 387 Цивільного кодексу України без застосування приписів частини пятої статті 390 Цивільного кодексу України, яка визначає порядок компенсації вартості майна добросовісному набувачеві, коли земельна ділянка належала державі чи територіальній громаді, а останній набувач є добросовісним.

Натомість у разі недоведення позивачем недобросовісності набувача і встановлення, що набувач є добросовісним, суд відмовляє у задоволенні позову, зокрема на підставі частини пятої статті 390 Цивільного кодексу України, якщо позивачем попередньо не внесено вартість майна на депозитний рахунок суду. Подібні висновки висловлено у постановах Верховного Суду від 14.01.2026 у справі № 354/160/25, від 01.12.2025 у справі № 354/419/25, від 19.11.2025 у справі № 523/14914/24.

Оскільки прокурор у позовній заяві вказав, що вважає набувача спірної земельної ділянки ОК ГБК «Пікап» недобросовісним, суд зазначає, що на даному етапі провадження відсутні підстави для залишення позову без руху через відсутність грошового забезпечення, яке передбачене законом виключно для випадків взаємодії з добросовісним набувачем.

Щодо доводів про неналежний розмір судового збору та необхідність експертної оцінки, суд керується частиною 2 статті 163 ГПК України, де вказано, що якщо визначена позивачем ціна позову вочевидь не відповідає дійсній вартості спірного майна або на момент пред`явлення позову встановити точну його ціну неможливо, розмір судового збору попередньо визначає суд з наступним стягненням недоплаченого або з поверненням переплаченого судового збору відповідно до ціни позову, встановленої судом при розгляді справи

Прокурор при визначенні ціни позову керувався відомостями про нормативну грошову оцінку ділянки. Так, відповідно до Витягу № НВ-025 із технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок нормативна грошова оцінка земельної ділянки кадастровий номер :12:005:0014 становить 12 068 496, 32 грн.

Суд звертає увагу на висновки Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду, викладені у постанові від 19.10.2021 у справі № 918/188/21 про те, що чинним процесуальним законодавством позивача не зобов`язано проводити актуалізацію ринкової вартості майна, що є предметом позову, до того ж прокурор не має можливості замовити оцінку спірного майна, оскільки відповідно до частини 2 статті 11 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» замовниками оцінки майна можуть бути особи, яким зазначене майно належить на законних підставах або в яких майно перебуває на законних підставах, а також ті, які замовляють оцінку майна за дорученням зазначених осіб, однак прокурор не є власником спірного об`єкта.

Остаточне визначення в процесі розгляду справи ціни позову (дійсної вартості спірного майна), а отже й суми судового збору, здійснюється господарським судом на підставі поданих учасниками судового процесу доказів. Такі обставини є предметом доказування.

Таким чином, якщо на момент пред`явлення позову встановити точну дійсну ціну позову неможливо, і суддя, встановивши після відкриття провадження у справі, що визначена позивачем ціна позову вочевидь не відповідає дійсній вартості спірного майна, не має права зобов`язувати позивача доплачувати суму судового збору та постановляти ухвалу про залишення позову без руху відповідно до частини одинадцятої статті 176 Господарського процесуального кодексу України, а має встановити ціну позову при розгляді справи та здійснити розгляд справи по суті, і відповідно до статті 129 цього Кодексу розподілити судові витрати за результатами такого розгляду, зокрема стягнувши недоплачений судовий збір. Враховуючи відсутність станом на момент розгляду заяви належних доказів іншої ринкової вартості майна, а також беручи до уваги, що законодавча вимога внести кошти на депозитний рахунок або сплатити судовий збір не може розглядатись як обмеження права на доступ до суду, що є несумісним з пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд приходить до висновку про відсутність підстав для залишення позовної заяви без руху.

З огляду на це, заява відповідача про залишення позовної заяви без руху не підлягає задоволенню.

Щодо розгляду клопотання відповідача про залишення позовної заяви без розгляду, суд зазначає наступне.

Обґрунтовуючи подане клопотання, відповідач посилається на пункт 1 частини 1 статті 226 Господарського процесуального кодексу України, стверджуючи про відсутність підстав для представництва прокурором інтересів держави, оскільки орган місцевого самоврядування є безпосереднім джерелом порушення. Крім того, відповідач зазначає, що прокурор не долучив до позовної заяви документів, які підтверджують його повноваження, що, на думку відповідача, є підставою для залишення позову без розгляду згідно з пунктом 2 частини 1 статті 226 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якого суд залишає позов без розгляду, якщо позовну заяву підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано.

Щодо відсутності повноважень прокурора на звернення до суду, то суд дійшов висновку про безпідставність зазначених аргументів відповідача, з огляду на положення статті 53 Господарського процесуального кодексу України та статей 23, 24 Закону України Про прокуратуру. Відповідно до частини 1 статті 24 Закону України Про прокуратуру право подавати позовну заяву (заяву, подання) в порядку цивільного, адміністративного, господарського судочинства надається Генеральному прокурору, його заступникам, керівникам обласних та окружних прокуратур, їх першим заступникам та заступникам, а також прокурорам Спеціалізованої антикорупційної прокуратури.

Згідно з частиною 3 статті 23 Закону України Про прокуратуру прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. У даній справі заступник керівника Франківської окружної прокуратури м. Львова Сапуцький Р.Я., здійснюючи представництво інтересів держави, подав позовну заяву в інтересах держави в особі Львівської міської ради. Факт його перебування на вказаній посаді на час підписання та подання позовної заяви підтверджено долученою копією наказу керівника Львівської обласної прокуратури.

Щодо тверджень відповідача про неможливість визначення Львівської міської ради позивачем у справі, суд зауважує, що прокурор захищає інтереси територіальної громади у спосіб витребування майна з чужого незаконного володіння на підставі статті 387 Цивільного кодексу України, а не шляхом оскарження рішень органу місцевого самоврядування. Відповідно до правового висновку Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала, що власник може витребувати належне йому майно від особи, яка є останнім його набувачем, і для такого витребування оспорювання рішень органів державної влади чи місцевого самоврядування, договорів, інших правочинів щодо спірного майна і документів, що посвідчують відповідне право, не є ефективним способом захисту права власника. Наведені висновки викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 у справі № 183/1617/16, від 21.08.2019 у справі № 911/3681/17 та від 02.02.2021 у справі № 925/642/19.

Як встановив суд, прокурор звертався до Львівської міської ради листом № 14.51/04-14 3228вих-25 від 30.04.2025, у якому просив повідомити про вжиті заходи для захисту інтересів держави. З огляду на відсутність відомостей про вжиття міською радою заходів щодо витребування земельної ділянки на користь територіальної громади, прокуратура повідомила листом від № 14.51/04-14-5571ВИХ-25 від 28.07.2025 раду про звернення до суду в порядку частини 4 статті 23 Закону України Про прокуратуру.

Таким чином, з огляду на обраний спосіб захисту та суб`єктний склад учасників спору, суд доходить висновку про доведеність підстав для представництва прокурором інтересів держави.

За таких обставин у суду відсутні підстави для залишення позову без розгляду згідно з вимогами пунктів 1 та 2 частини 1 статті 226 Господарського процесуального кодексу України. Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне у задоволенні клопотання відповідача про залишення позовної заяви без розгляду відмовити.

Відповідно до п.п.18, 19 ч.2 ст. 182 ГПК України, у підготовчому засіданні суд призначає справу до розгляду по суті, визначає дату, час і місце проведення судового засідання (декількох судових засідань - у разі складності справи) для розгляду справи по суті; здійснює інші дії, необхідні для забезпечення правильного і своєчасного розгляду справи по суті.

У відповідності до положень п.3 ч. 2, ч.5 ст.185 ГПК України, за результатами підготовчого засідання суд постановляє ухвалу, в тому числі, про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті.

Згідно приписів ч. 2 ст. 76 ГПК України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

З огляду на викладене, вчинивши всі процесуальні дії, які необхідно було вчинити до закінчення підготовчого провадження для правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи по суті, суд дійшов висновку про наявність підстав для закриття підготовчого провадження у справі № 914/2584/25 та призначення справи до розгляду по суті.

Керуючись ст.ст. 162, 164, 181-183, 185, 226, 232, 234 ГПК України, суд

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у задоволенні заяви відповідача про залишення позовної заяви у справі № 914/2584/25 без руху.

2. Відмовити у задоволенні клопотання відповідача про залишення позовної заяви у справі № 914/2584/25 без розгляду.

3. Закрити підготовче провадження у справі та призначити розгляд справи по суті в судовому засіданні на 14.04.2026 о 16:00 .

2. Засідання відбудеться в приміщенні Господарського суду Львівської області за адресою: 79014, м. Львів, вул. Личаківська, 128 (2 поверх, 11 зал).

3. Сторонам у справі: явку уповноважених представників в судове засідання визначити обов`язковою.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі, що розглядається - lv.arbitr.gov.ua/sud5015/.

Суддя Запотічняк О.Д.