ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.03.2026 Справа № 904/6135/25

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Кеся Н.Б.

за позовом Комунального підприємства теплових мереж "КРИВОРІЖТЕПЛОМЕРЕЖА", м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область

до ОСОБА_1 , м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область

про стягнення заборгованості за теплову енергію

Представники сторін в судове засідання не викликались

СУД ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст позовних вимог

Комунальне підприємство теплових мереж "КРИВОРІЖТЕПЛОМЕРЕЖА" (далі-Позивач) 29.10.2025 року звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до ОСОБА_1 (далі-Відповідач), в якому просить суд стягнути з Відповідача на свою користь заборгованість за теплову енергію - за період з 08.11.2018 по 16.12.2020 в розмірі 7 968,30 грн та судовий збір.

В обґрунтування позовних вимог Позивач зазначає, що Відповідачем отримані послуги з постачання теплової енергії за період з 08.11.2018 по 16.12.2020, які останнім не оплачені.

За подання позову Позивач сплатив судовий збір на суму 2422,40 грн, що підтверджується платіжною інструкцією №13193 від 27.10.2025 року.

2. Процесуальні питання, вирішені судом

Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи №904/6135/25 визначено суддю Золотарьову Я.С., що підтверджується витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.10.2025.

03.11.2025 ухвалою суд (суддя Золотарьова Я.С.) відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) учасників за наявними в матеріалах справи документами.

За повторним розпорядженням заступника керівника апарату від 09.03.2026 року №6135 "Щодо призначення повторного автоматизованого розподілу справи", відповідно до пункту 2.3.44 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, у зв`язку із відрахуванням судді Золотарьової Я.С. зі штату, згідно з витягом з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.03.2026 для розгляду справи №904/6135/25 призначено суддю - Кеся Н.Б.

10.03.2026 ухвалою суд прийняв справу №904/6135/25 до свого провадження.

Відповідач про відкриття провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (арк.с. 69).

15.12.2025 року через систему "Електронний суд" представник Позивача подав пояснення щодо суті спору (арк.с. 53-54).

3. Позиції інших учасників справи

02.02.2026 року канцелярія суду зареєструвала відзив на позовну заявку (арк.с. 58-59), в якому Відповідач зазначає про те, що у нього дійсно були раніше об`єкти нерухомості, але вони перебували в оренді. Орендарем нежилого приміщення був ФОП Басс Кирило Олександрович, який згідно з договірними умовами оренди приміщення, повинен був особисто укласти відповідний договір з Позивачем, а також сплачувати усі необхідні комунальні платежі. Для особистої господарської діяльності відповідач ніколи цей об`єкт не використовував, оскільки ніколи не отримував ніяких ліцензій а також будь-яких дозволів на використання як магазину чи таке інше. Для особистої господарської діяльності відповідач ніколи ці об`єкти не використовував. Відповідач вказує, що з КПТМ «Криворіжтепломережа» будь яких господарчих договорів на постачання будь-чого не складав та не підписував. Також, Відповідач зазначає, що Позивачем пропущений строк позовної давності для звернення до суду, який законодавством встановлений у три роки.

13.02.2026 року через систему "Електронний суд" представник Позивача подав відповідь на відзив (арк.с. 61-62), в якій зазначає про таке:

Фізична особа-підприємець Грицай Сергій Вікторович є власником нежитлового приміщення АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину від 16.09.2011 (інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно);

будь-яких документів, а саме: договорів оренди з орендодавцями Грицай Сергій Вікторович до КПТМ «Криворіжтепломережа» не надавав. Більш того, орендні відносини між Грицай С.В. та ФОП Басс К.О. ніякого відношення до позивача не мають;

КПТМ «Криворіжтепломережа» відповідно до приписів Закону України «Про природні монополії» відноситься до суб`єктів природної монополії. Як монополіст такої природної монополії, згідно ст.19 Закону України «Про теплопостачання», Позивач не має права відмовити споживачу теплової енергії у забезпеченні його тепловою енергією за наявності можливостей на приєднання споживача до теплової енергії. Тож, в силу законодавства Позивач не може відмовитися від надання послуг з теплопостачання споживачам у встановлений законодавством спосіб;

Позивач вважає, що у Відповідача виникло зобов`язання перед КПТМ «Криворіжтепломережа» на підставі застосування ч. 1 ст. 11 ЦК України, де вказано, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Законодавством з надання послуг теплопостачання не передбачено право теплопостачальної організації відключити споживача від мережі теплопостачання за не укладання договору;

таким чином, зобов`язання Відповідача в умовах неукладеного договору на теплопостачання виникає на підставі дії законів, що перелічені вище. А не укладення договору не звільняє відповідача від сплати заборгованості за спожиту теплову енергію;

окрему позицію з цього приводу було висловлено у Постанові Верховного Суду України від 10 грудня 2018 року у справі №638/11034/15-ц (провадження №61-30699св18)-«Аналіз вищенаведених положень свідчить про те, що споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними, а відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі»;

свої зобов`язання КПТМ «Криворіжтепломережа» виконало, а саме: постачання теплоносія на протязі всього періоду, проводилось не порушуючи щорічні розпорядження Виконавчого комітету Криворізької міської Ради Дніпропетровської області «Про початок та закінчення опалювального періоду», але Відповідач у порушення ст.67, 68, 162 Житлового Кодексу України, ст. 20, 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» оплату за отриману теплову енергію не робив;

відсутність письмового договору щодо теплопостачання сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від встановленого законом обов`язку оплати отриманих послуг у повному обсязі, якщо він фактично користується ними зі згоди постачальника послуг;

Відповідач отримував послуги, в законний спосіб від послуг не відмовлявся. За умов постачання однією стороною теплоносія та отримання теплової енергії іншою стороною, у сторін фактично склалися договірні відносини.

4. Обставини, встановлені судом під час розгляду справи по суті

Комунальне підприємство теплових мереж "Криворіжтепломережа" є надавачем послуги з постачання теплової енергії у місті Кривому Розі.

Відповідач Грицай Сергій Вікторович згідно з офіційними відкритими відомостями з Єдиного Державного реєстру фізичних осіб підприємців, юридичних осіб та громадських формувань з 17.12.2020 (дата та номер запису про припинення державної реєстрації, 001071006) припинив підприємницьку діяльність як фізична особа-підприємець.

Фізична особа-підприємець Грицай Сергій Вікторович є власником нежитлового приміщення №3Х загальною площею 74,5 кв.м., вбудованого перший поверх 5 поверхового багатоквартирного будинку №3 по вул. Тбіліська у м. Кривому Розі на підставі свідоцтва про право на спадщину від 16.09.2011 (арк.с. 8).

Постачання теплоносія проводилось за щорічними розпорядженнями Виконавчого комітету Криворізької міської Ради Дніпропетровської області "Про початок та закінчення опалювального періоду".

Доказами подачі теплової енергії до будинку є акти про подачу теплоносія та про його відключення, журнал обліку показів тепло лічильника, звіти за період споживання теплової енергії, акт розмежування балансової приналежності теплової мережі, схема тепломережі, довідкою розрахунку теплового навантаження тощо (арк.с. 9-22).

Будинок №3 по вул. Тбіліська є багатоквартирним, подання теплоносія до будинку здійснюється від теплових мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання) позивача (у відповідності до п.5.23 наказу Державного комітету України з будівництва та архітектури №80 від 18.05.2005 "Державні будівельні норми України. Будинки і споруди. Житлові будинки. Основні положення ДБН В.2.2-15-2005", де зазначено, що житлові будинки повинні обладнуватися опаленням і вентиляцією, що проектуються згідно зі СНиП 2.04.05), які є внутрішньобудинковим комплексом трубопроводів та обладнання для забезпечення опалення споживачів житлового будинку.

Отже, Відповідач отримував теплову енергію, так як приміщення №3Х не видокремлено від внутрішньо будинкового комплексу трубопроводів та обладнане для забезпечення опалення будинку №3 по вул. Тбіліська.

Визначальним для вибору виду договору для укладення між теплопостачальною організацією та споживачем, і, як наслідок, тарифу, який застосовуватиметься у розрахунках між сторонами, є саме визначення категорії, до якої відноситься споживач: фізичні особи-підприємці, які використовують, зокрема, нежитлові приміщення у структурі багатоквартирних житлових будинків для здійснення у них підприємницької діяльності, укладають з теплопостачальними організаціями договори купівлі-продажу теплової енергії із зазначенням у них встановленого тарифу для "інших споживачів".

Теплове навантаження на опалення об`єкту за адресою по вул. Тбіліська будинок №3 приміщення №3Х, визначено розрахунковим методом, виходячи з опалювальної площі та теплового навантаження, що підтверджується розрахунком теплового навантаження (довідка щодо розрахунку теплового навантаження додається та розрахунком теплового навантаження на опалення №340).

Тариф на послуги теплопостачання для нежитлових приміщень передбачені:

- за період за період з 05.01.2018р. по 27.10.2018р. тариф за 1 Гкал 2018,00 грн. (з ПДВ) ( згідно постанови НКРЕКП № 1529 від 28.12.17р. для потреб інших споживачів);

- за період з 28.10.2018р. по 31.12.2018р. тариф за 1 Гкал 2040,05 грн. (з ПДВ) ( згідно постанови НКРЕКП № 239 від 27.02.18 р. для потреб інших споживачів);

- за період з 01.01.2019р. по 09.09.2020р. за 1 Гкал 1715,15 грн. (з ПДВ) ( згідно постанови НКРЕКП № 1715 від 10.12.18 р. для потреб інших споживачів).

- за період з 10.09.2020р. по 30.11.20р. тариф за 1 Гкал 1502,30 (з ПДВ) (згідно постанови НКРЕКП № 1672 від 09.09.20 р. для потреб категорії «інші споживачі»).

- за період з 01.12.2020р. по теперішній час тариф за 1 Гкал 1814,34 (з ПДВ) (згідно постанови НКРЕКП № 2264 від 30.11.20 р. для потреб категорії «інші споживачі»).

Отже, Позивачем здійснено поставку Відповідачу теплової енергії за період з 08.11.2018 по 16.12.2020 на загальну суму 7968,30 грн, що підтверджується актом про подачу теплової енергії, звітами за період споживання теплової енергії та виставленими для оплати рахунками-фактурами (арк.с. 12-22).

Як зазначає Позивач у позові, Відповідач має договірний обов`язок, розрахунок в повному обсязі не здійснив, у зв`язку з чим за період з 08.11.2018р. по 16.12.2020р. утворилася заборгованість за послуги постачання теплової енергії у розмірі 7 968,30 грн.

Зазначені обставини і стали причиною звернення позивача до суду з даними позовом.

5. Норми права та мотиви, з яких виходить господарський суд при прийнятті рішення

За приписами ст. 19 Закону України "Про теплопостачання" споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Відповідно до п.1 ч. 7 ст. 7 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" обов`язок укладання договору покладено на споживача, також вказаний обов`язок покладено ст. 24 Закону України "Про теплопостачання".

Проте, Відповідач, в порушення покладених на нього зобов`язань та норм законодавства не уклав договір про надання послуг з теплопостачання із Позивачем.

У частині 39 Правил надання послуги з постачання теплової енергії, від 21.08.2019 №830 передбачено, що споживач не звільняється від оплати послуги, отриманої ним до укладення відповідного договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" комунальні послуги надаються споживачу безперервно, за винятком часу перерв.

Частиною 2 статті 21 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" передбачено, що виконавець послуги з постачання теплової енергії повинен забезпечити постачання теплоносія безперервно.

Частиною 29 Правил користування тепловою енергією затверджених Постановою КМУ від 3 жовтня 2007 №1198 передбачено, що теплова енергія постачається безперервно, якщо договором не передбачено інше.

КПТМ "Криворіжтепломережа" відповідно до приписів Закону України "Про природні монополії" відноситься до суб`єктів природної монополії. Як монополіст такої природної монополії, згідно ст.19 Закону України "Про теплопостачання", позивач не має права відмовити споживачу теплової енергії у забезпеченні його тепловою енергією за наявності можливостей на приєднання споживача до теплової енергії.

Отже, в силу законодавства Позивач не може відмовитися від надання послуг з теплопостачання споживачам у встановлений законодавством спосіб.

Пунктом 5 частини 2 статті 7 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" передбачено, що споживач, оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, Споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. (ч.1 ст.9 Закону України "Про житлово-комунальні послуги") та відповідно ст.18 Постанови Кабінету Міністрів України №630 від 21.07.2005р. "Про затвердження Правил надання послуг з центрального опалення постачання холодної та гарячої води і водовідведення", плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим...".

Відповідно до ч.3 ст.11 ЦК України цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства.

Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (ст. 509 ЦК України).

В силу ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору і закону, а за відсутності таких вимог і угод відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

У Відповідача виникло зобов`язання перед КПТМ "Криворіжтепломережа" на підставі застосування ч. 1 ст. 11 ЦК України, де вказано, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Законодавством з надання послуг теплопостачання не передбачено право теплопостачальної організації відключити споживача від мережі теплопостачання за не укладання договору.

Таким чином, зобов`язання Відповідача в умовах неукладеного договору на теплопостачання виникає на підставі вищевказаних законів. А не укладення договору не звільняє Відповідача від сплати заборгованості за спожиту теплову енергію.

Свої зобов`язання КПТМ "Криворіжтепломережа" виконало шляхом надання послуг теплопостачання протягом всього періоду, яке проводилось не порушуючи щорічні розпорядження Виконавчого комітету Криворізької міської Ради Дніпропетровської області "Про початок та закінчення опалювального періоду", але Відповідач в порушення ст.ст. 20, 32 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" оплату за отриману теплову енергію не робив.

Відсутність письмового договору щодо теплопостачання сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від встановленого законом обов`язку оплати отриманих послуг у повному обсязі, якщо він фактично користується ними зі згоди постачальника послуг.

Відповідач отримував послуги, в законний спосіб від послуг не відмовлявся. За умов постачання однією стороною теплоносія та отримання теплової енергії іншою стороною, у сторін фактично склалися договірні відносини.

Згідно приписів Закону України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку" багатоквартирний будинок - житловий будинок, в якому розташовано три чи більше квартири. У багатоквартирному будинку можуть також бути розташовані нежитлові приміщення, які є самостійними об`єктами нерухомого майна; співвласник багатоквартирного будинку (далі - співвласник) власник квартири або нежитлового приміщення у багатоквартирному будинку; спільне майно багатоквартирного будинку - приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташовані багатоквартирний будинок і належні до нього будівлі та споруди і його прибудинкова територія.

Власники квартир та нежитлових приміщень є співвласниками спільного майна багатоквартирного будинку.

Відповідно до приписів ч.2 ст. 382 ЦК України усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія у разі державної реєстрації таких прав.

Згідно з п.10 ч.1 ст. 7 Закону України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку" співвласники зобов`язані своєчасно сплачувати за спожиті житлово-комунальні послуги.

Частиною 1 статті 74 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до частини 1 статті 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Згідно частини 1 статті 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Частиною 3 статті 80 ГПК України передбачено, що Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.

Суд зазначає, що Відповідачем не надано доказів в підтвердження обставин, на які він посилається, а саме не надано Договір оренди з ФОП Басс Кирилом Олександровичем.

Будь-яких доказів своєчасної оплати заявленої Позивачем до стягнення заборгованості за послуги теплопостачання у розмірі 7968,30 грн Відповідачем не надано, а судом таких обставин не встановлено.

Також судом не встановлено порушень в розрахунку Позивача обсягу споживання Відповідачем теплової енергії у спірному періоді.

Враховуючи викладене, вимоги Позивача про стягнення з Відповідача заборгованості за послуги теплопостачання у розмірі 7968,30 грн, визнаються судом обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Щодо строку позовної давності.

Відповідач просить застосувати строк позовної давності.

Позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253-255 цього Кодексу. Порядок обчислення позовної давності не може бути змінений за домовленістю сторін (ст. 260 ЦК України).

Частиною 1 статті 257 ЦК України встановлено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Частина перша статті 261 ЦК України встановлює, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Отже, початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право у примусовому порядку через суд.

Згідно зі статтею 263 ЦК України перебіг позовної давності зупиняється: у разі зупинення дії закону або іншого нормативно-правового акта, який регулює відповідні відносини..

У разі виникнення обставин, встановлених частиною першою цієї статті, перебіг позовної давності зупиняється на весь час існування цих обставин.

Від дня припинення обставин, що були підставою для зупинення перебігу позовної давності, перебіг позовної давності продовжується з урахуванням часу, що минув до його зупинення.

Отже, слід врахувати Закон України №540-IX "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" від 30.03.2020 Розділ Прикінцеві та перехідні положення Цивільного кодексу України доповнено п. 12 такого змісту: Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Зазначений Закон набрав законної сили 02.04.2020 року.

Кабінет Міністрів України постановою від 19.08.2022 №928 вніс зміни, зокрема, до постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2020 №1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2». Вони передбачають, що продовжено термін дії карантину та обмежувальних протиепідемічних заходів в Україні для запобігання розповсюдженню COVID-19 до 31.12.2022. В подальшому дію карантину продовжено до 30.06.2023.

Постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2023 №651скасовано з 24 години 00 хвилин 30.06.2023 на всій території України карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2.

Також відповідно до пункту 19 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року №64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану.

Пункт 19 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України внесений до Кодексу Законом України № 3450-IX, який набрав законної сили 31.01.2024 року.

Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України введено військовий стан в Україні. В подальшому військовий стан в Україні неодноразово продовжувався. Зокрема, строк дії воєнного стану в Україні продовжено.

Законом України № 4434-IX "Про внесення змін до розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України щодо поновлення перебігу позовної давності" від 14.05.2025 виключено п. 19 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України.

Вказаний Закон набрав чинності 04.09.2025 року.

Тож, строк позовної давності не рахується з 02.04.2020 року, поновлюється 01.07.2023, зупиняється 31.01.2024року і поновлюється з 04.09.2025 року.

Позивач подав позов до суду 29.10.2025 року.

На момент подачі позову, з моменту коли виник перший борг Відповідача (21.12.2018) строк позовної давності, встановлений Законом у 3 роки, ще не сплинув, оскільки пройшло лише 2 роки, 1 місяць і 5 днів, які враховуються за обставинами справи при обрахуванні позовної давності.

Отже, позовна давність за позовом не спливла.

Заперечення Відповідача про те, що він не використовував спірне приміщення у власній господарській діяльності, суд відхиляє. Зокрема, відповідно до ч.4 ст. 319 ЦК України власність зобов`язує. Відповідно до статті 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином у спірних правовідносинах Відповідач будучи власником об`єкту нерухомості несе зобов`язання з його утримання, що передбачає витрати на комунальні послуги. При цьому спірне приміщення має статус нежитлового, а доказів проживання в ньому як звичайний мешканець після припинення підприємницької діяльності Відповідач не надав.

У зв`язку з викладеним суд відхиляє заперечення Відповідача проти позову.

6. Висновки господарського суду за результатами вирішення спору

Враховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими, підтвердженими належними доказами і тому підлягають задоволенню у повному обсязі.

За результатами вирішення спору судові витрати щодо судового збору у справі покладаються на Відповідача відповідно до ст. 129 ГПК України.

Керуючись статтями 2, 73, 74, 76, 77-79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

УХВАЛИВ:

Позов Комунального підприємства теплових мереж "КРИВОРІЖТЕПЛОМЕРЕЖА" до ОСОБА_1 задовольнити у повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ; ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на користь Комунального підприємства теплових мереж "КРИВОРІЖТЕПЛОМЕРЕЖА" (50000, Дніпропетровська область, м.Кривий Ріг, пров. Цісик Квітки, 9, ) заборгованість за теплову енергію - за період з 08.11.2018 по 16.12.2020 в розмірі 7 968,30 грн та судовий збір у розмірі 2422,40 грн.

Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (частина 1 статті 256 ГПК України).

Згідно з частиною 2 статті 256 ГПК України учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне рішення складено 31.03.2026

Суддя Н.Б. Кеся