ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"01" квітня 2026 р. Справа № 916/466/26

Господарський суд Одеської області у складі судді Сулімовської М.Б., за участю секретаря судового засідання Толкунової М.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Керівника Ізмаїльської окружної прокуратури Одеської області (68609, Одеська обл., Ізмаїльський р-н, м. Ізмаїл, вул. Дмитрівська, 63) в інтересах держави в особі

позивача-1: Управління житлово-комунального господарства Ізмаїльської міської ради Ізмаїльського району Одеської області (, 68600, Одеська обл., Ізмаїльський р-н, м. Ізмаїл, вулиця Соборна, буд. 31)

позивача-2: Південного офісу Держаудитслужби (, 65012, м. Одеса, вул. Канатна, буд. 83)

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "СМУ-56" (, 68600, Одеська обл., Ізмаїльський р-н, м. Ізмаїл, вул. Вербицького Михайла, буд. 11)

про визнання додаткової угоди до договору недійсною та стягнення неустойки

за участю прокурора: Тетяна Кривельова

представників сторін:

позивач-1: не з`явився

позивач-2: не з`явився

від відповідача: Володимир Воронков

в с т а н о в и в:

Керівник Ізмаїльської окружної прокуратури Одеської області звернувся до Господарського суду Одеської області із позовною заявою в інтересах держави в особі позивача-1 Управління житлово-комунального господарства Ізмаїльської міської ради Ізмаїльського району Одеської області, позивача-2 Південного офісу Держаудитслужби до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "СМУ-56" про визнання додаткової угоди недійсною та стягнення неустойки.

Ухвалою суду від 17.02.2026 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 12.03.2026.

27.02.2026 від позивача-1 Управління житлово-комунального господарства Ізмаїльської міської ради надійшла заява про залишення позову без розгляду.

10.03.2026 позивачем-2 Південним офісом Держаудитслужби подано до суду пояснення по суті позовних вимог та заяву про розгляд справи без участі уповноваженого представника Офісу.

В судовому засіданні 12.03.2026 було оголошено перерву до 19.03.2026.

13.03.2026 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву разом з клопотанням про поновлення строку на його подання.

19.03.2026 прокурором подано до суду відповідь на відзив та заперечення на заяву позивача про залишення позову без розгляду.

В судовому засіданні 19.03.2026 було задоволено клопотання відповідача про поновлення строку на подання відзиву, поновлено строк та прийнято відзив до розгляду.

В судовому засіданні 19.03.2026 оголошено перерву до 01.04.2026.

31.03.2026 до суду від відповідача надійшло заперечення (на відповідь на відзив), а також клопотання про зупинення провадження у справі.

01.04.2026 прокурором подано заперечення на клопотання відповідача про зупинення провадження у справі.

В судове засідання з`явились прокурор та представник відповідача.

Інші учасники явку уповноважених представників в судове засідання не забезпечили, про дату, час і місце проведення підготовчого засідання повідомлені належним чином.

Судом розглянуто заяву Управління житлово-комунального господарства Ізмаїльської міської ради про залишення позову без розгляду.

Прокурор проти задоволення заяви заперечила, просить відмовити в її задоволенні.

Представник відповідача заяву про залишення позову без розгляду вважає обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Так, обґрунтовуючи заяву позивач зазначив, що спірна додаткова угода №1 від 29.07.2024, якою було продовжено строк надання послуг до 15.10.2024, була укладена на підставі частини 5 пункту 4 статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі", підпункту 4 пункту 19 постанови Кабінету Міністрів України "Про затвердження особливостей здійснення публічних закупівель товарів, робіт і послуг для замовників, передбачених Законом України "Про публічні закупівлі" на період дії правового режиму воєнного стану в Україні та протягом 90 днів з дня його припинення або скасування" за взаємною згодою сторін.

Зауважив, що пунктом 3.3. договору № 447 від 06.06.2024 встановлено, що істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадків, передбачених п.19 постанови Кабінету Міністрів України від 12.10.2022 №1178 "Про затвердження особливостей здійснення публічних закупівель товарів, робіт і послуг для замовників, передбачених Законом України "Про публічні закупівлі", на період дії правового режиму воєнного стану в Україні та протягом 90 днів з дня його припинення або скасування".

Таким чином, при наявності документального підтвердження об`єктивних обставин, якщо сума договору не збільшується, та наявне волевиявлення обох сторін договору, строк надання послуг за договором відповідно до норм Цивільного кодексу України, законодавства про публічні закупівлі України, умов договору може бути подовжений за взаємною згодою сторін, а отже додаткова угода № 1 від 29.07.2024 до договору № 447 від 06.06.2024 щодо подовження термінів надання послуг, укладена з чітким дотриманням усіх чинників діючого законодавства України щодо умов подовження строку надання послуг.

Звертає увагу, що додаткова угода, яка є предметом цієї справи, була укладена УЖКГ та ТОВ "СМУ 56" за взаємною згодою сторін в межах строку дії договору № 447 від 06.06.2024.

За наведеного позивач, керуючись ст.55 ГПК України, просить залишити без розгляду позов керівника Ізмаїльської окружної прокуратури Одеської області в інтересах держави в особі Управління житлово-комунального господарства Ізмаїльської міської ради Ізмаїльського району Одеської області, Південного офісу Держаудитслужби до ТОВ "СМУ-56" про визнання додаткової угоди № 1 від 29.07.2024 до договору № 447 від 06.06.2024, укладеної між Управлінням житлово-комунального господарства Ізмаїльської міської ради Ізмаїльського району Одеської області та ТОВ "СМУ 56", недійсною та стягнення пені у розмірі 36432,14 грн.

Згідно з пунктом 3 частини 1 статті 42 Господарського процесуального кодексу України, учасники справи мають право подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб.

За приписами частин 4, 5 статті 55 Господарського процесуального кодексу України, якщо особа, яка має процесуальну дієздатність і в інтересах якої подана заява, не підтримує заявлених позовних вимог, суд залишає заяву без розгляду, крім позову про відшкодування збитків, заподіяних юридичній особі її посадовою особою, поданого власником (власниками), учасником (учасниками), акціонером (акціонерами) цієї юридичної особи в її інтересах, а також позову прокурора в інтересах держави.

Відмова органу, уповноваженого здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, від поданого прокурором в інтересах держави позову (заяви), подання ним заяви про залишення позову без розгляду не позбавляє прокурора права підтримувати позов (заяву) і вимагати розгляду справи по суті.

Із наданих в судовому засіданні прокурором пояснень слідує, що прокурор заперечує проти залишення позову без розгляду, наполягає на розгляді справи по суті та задоволенні позову у повному обсязі.

На підставі викладеного суд дійшов висновку про відсутність підстав для залишення позовної заяви без розгляду та задоволення відповідної заяви Управління житлово-комунального господарства Ізмаїльської міської ради.

Також, в судовому засіданні розглянуто клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "СМУ-56" про зупинення провадження у справі.

Підтримуючи клопотання представник відповідача зазначив, що в провадженні Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду перебуває справа №916/270/25 за позовом заступника керівника Подільської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Окнянської селищної ради Подільського району Одеської області та Південного офісу Держаудитслужби до Товариства з обмеженою відповідальністю "Котовський асфальтобетонний завод" про визнання недійсною додаткової угоди до договору та стягнення штрафних санкцій.

Позивач у справі № 916/270/25 просить суд визнати недійсною додаткову угоду від 29.12.2023 № 1 до договору закупівлі від 19.10.2023 № 306, укладеного між Окнянською селищною радою Подільського району Одеської області та ТОВ "Котовський асфальтобетонний завод"; стягнути з ТОВ "Котовський асфальтобетонний завод" на користь Окнянської селищної ради Подільського району Одеської області штрафні санкції у сумі 74496,11 грн.

Ухвалою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 11.02.2026р. справу №916/270/25 передано на розгляд Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду.

Передаючи справу №916/270/25 на розгляд Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, колегія суддів Касаційного господарського суду вважала за необхідне відступити від висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 15.01.2026 у справі №916/1199/25, в частині визнання позовної вимоги про визнання недійсною додаткової угоди щодо продовження строку дії договору ефективним способом захисту за відсутності підстав для притягнення відповідача до відповідальності у вигляді стягнення з нього штрафних санкцій.

Отже, на думку відповідача, справа №916/270/25 розглядається за подібних правовідносин, що й справа № 916/466/26, у якій задоволення позовної вимоги про визнання недійсною додаткової угоди не здатне поновити будь-які права позивача, які й не були порушені, про що Управління житлово-комунального господарства Ізмаїльської міської ради неодноразово вказувало прокурору.

У зв`язку з наведеним заявник просить зупинити провадження у справі №916/466/26 за позовом керівника Ізмаїльської окружної прокуратури Одеської області в інтересах держави в особі Південного офісу Держаудитслужби, Управління житлово-комунального господарства Ізмаїльської міської ради Ізмаїльського району Одеської області до ТОВ "СМУ-56" про визнання додаткової угоди до договору недійсною та стягнення неустойки у розмірі 36432,14 грн. до закінчення перегляду в касаційному порядку Об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду постанови Південно-західного апеляційного господарського суду від 25.11.2025 по справі № 916/270/25 за позовом заступника керівника Подільської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Окнянської селищної ради Подільського району Одеської області та Південного офісу Держаудитслужби до Товариства з обмеженою відповідальністю "Котовський асфальтобетонний завод" про визнання недійсною додаткової угоди до договору та стягнення штрафних санкцій.

Прокурор заперечила проти задоволення клопотання про зупинення провадження у справі, оскільки, по-перше, на теперішній час відсутня ухвала Об`єднаної палати Касаційного господарського суду про прийняття до розгляду справи № 916/270/25, по-друге, справа №916/270/25 не є аналогічною даній справі № 916/466/26.

Розглянувши клопотання про зупинення провадження у справі, заслухавши прокурора та представника відповідача, суд зауважує наступне.

Пунктом 7 ч. 1 ст. 228 ГПК України передбачено право суду зупинити провадження у справі за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи у випадку перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (в іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду.

Процесуальний закон надає суду право, у тому числі з власної ініціативи, зупинити провадження у справі, вимагаючи при цьому здійснення оцінки правовідносин у цих справах за критерієм подібності та відповідного обґрунтування своїх висновків щодо наявності підстав зупинення провадження у справі.

Зміст правовідносин з метою з`ясування їх подібності в різних рішеннях суду (судів) касаційної інстанції визначається обставинами кожної конкретної справи. Під судовими рішеннями в подібних правовідносинах слід розуміти такі рішення, де схожі предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені фактичні обставини, а також має місце однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин (такий правовий висновок викладено в пункті 60 постанови Великої Палати Верховного Суду від 23.06.2020 у справі № 696/1693/15-ц).

Велика Палата Верховного Суду звертала увагу на те, що у кожному випадку порівняння правовідносин і їхнього оцінювання на предмет подібності слід насамперед визначити, які правовідносини є спірними. А тоді порівнювати права й обов`язки сторін саме цих відносин згідно з відповідним правовим регулюванням (змістовий критерій) і у разі необхідності, зумовленої цим регулюванням, - суб`єктний склад спірних правовідносин (види суб`єктів, які є сторонами спору) й об`єкти спорів. Тому з метою застосування відповідних приписів процесуального закону не будь-які обставини справи є важливими для визначення подібності правовідносин.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала, що таку подібність суд касаційної інстанції визначає з урахуванням обставин кожної конкретної справи.

Це врахування слід розуміти як оцінку подібності насамперед змісту спірних правовідносин (обставин, пов`язаних із правами й обов`язками сторін спору, регламентованими нормами права чи умовами договорів), а за необхідності, зумовленої специфікою правового регулювання цих відносин, - також їх суб`єктів (видової належності сторін спору) й об`єктів (матеріальних або нематеріальних благ, щодо яких сторони вступили у відповідні відносини).

Колегією суддів Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду в ухвалі від 11.02.2026 у справі № 916/270/25 зазначено, що предметом позову у цій справі є вимоги про визнання недійсною додаткової угоди до договору та стягнення на підставі пунктів 4.1 та 4.2 договору та абзацу 3 частини 2 статті 231 Господарського кодексу України штрафних санкцій, з яких пеня (у розмірі 0,1% від вартості невиконаних робіт за період з 01.01.2024 по 11.06.2024) та штраф (7% вартості невиконаних робіт за договором).

За встановленими обставинами цієї справи спірна додаткова угода суперечить пункту 18.3 договору та пункту 4 частини 5 статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі", оскільки, погіршення погодних умов у грудні місяці, з розумною обачністю мали б бути враховані на момент укладення договору, а в матеріалах справи відсутнє належне документальне підтвердження об`єктивних обставин, що спричинили продовження строку дії договору.

Суди (місцевий та апеляційний) відмовили у позові з підстав обрання неефективного способу захисту порушеного права, оскільки визнання недійсною спірної додаткової угоди, навіть за встановлення судом обставин її невідповідності вимогам закону, в цьому випадку не є ефективним способом захисту, адже задоволення цієї позовної вимоги не здатне поновити будь-які права позивача-1 та спричинить лише правову невизначеність у спірних правовідносинах між селищною радою та товариством.

При цьому суди попередніх інстанцій зазначили, що у договорі не передбачено жодних штрафних санкцій за порушення підрядником строку виконання зобов`язань, між сторонами не укладено будь-яких додаткових угод до договору щодо забезпечення виконання зобов`язань, жодна із сторін договору не є суб`єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки; укладений між сторонами договір не є державним контрактом; джерелом фінансування підрядних робіт були кошти місцевого, а не державного бюджету, Тому суди дійшли висновку, що будь-які підстави для притягнення відповідача до відповідальності у вигляді стягнення з нього на користь позивача штрафних санкцій у даному випадку відсутні.

Розглядаючи касаційну скаргу у справі № 916/270/25, колегія суддів з`ясувала, що Верховний Суд вже переглядав у касаційному порядку судові рішення у подібних правовідносинах (з урахуванням критеріїв подібності, наведених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.10.2021 у справа № 233/2021/19).

Так, у справі № 916/1199/25 про визнання недійсною додаткової угоди та стягнення штрафних санкцій між тими самими сторонами, що й у справі № 916/270/25, суд апеляційної інстанції також відмовив у позові з підстав обрання неефективного способу захисту, оскільки задоволення позовної вимоги про визнання недійсною додаткової угоди не здатне поновити будь-які права ради та спричинить лише правову невизначеність сторін договору у спірних правовідносинах. При цьому суд встановив, що укладений договір не є державним контрактом, сторони в договорі не узгодили жодних штрафних санкцій за порушення підрядником строку виконання зобов`язань та не укладали будь-яких додаткових угод до договору щодо забезпечення виконання зобов`язань, отже, зважаючи на положення статті 231 Господарського кодексу України, будь-які підстави для притягнення відповідача до відповідальності у вигляді стягнення з нього на користь Ради штрафних санкцій, у цьому випадку відсутні.

Проте постановою від 15.01.2026 Верховний Суд скасував постанову суду апеляційної інстанції та передав справу на новий розгляд з тих підстав, що такі висновки щодо обрання прокурором неефективного способу захисту порушених прав є необґрунтованими. Верховний Суд зауважив, що визнання правочину недійсним є одним з передбачених законом способів захисту цивільних прав та інтересів за статтею 16 ЦК України (пункт 65 постанови).

За наведеного, задля дотримання принципу правової визначеності та з метою формування єдиної правозастосовчої практики, колегія суддів вважала за необхідне відступити від наведених вище висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 15.01.2026 у справі № 916/1199/25, ухваленої Верховним Судом у складі судової палати для розгляду справ щодо корпоративних спорів, корпоративних прав та цінних паперів, врахувавши зазначені вище висновки Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 27.01.2020 у справі № 761/26815/17 (пункт 4.40 цієї постанови) шляхом викладення правової позиції щодо неефективності обраного прокурором способу захисту у подібній категорії справ про визнання недійсним додаткової угоди до договору щодо продовження строку його дії через відтермінування виконання робіт, котрі вже виконані та оплачені на час звернення з позовом, а договором сторони не передбачили відповідальності підрядника за прострочення виконання зобов`язання, у зв`язку з чим ухвалила про передачу справи № 916/270/25 на розгляд Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду.

Разом з тим, у даній справі № 916/466/26 порядок нарахування і стягнення неустойки прямо передбачено договором, у зв`язку з чим відсутні підстави для застосування до спірних правовідносин висновків Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у справі №916/270/25 щодо неефективності обраного прокурором способу захисту у подібній категорії справ про визнання недійсною додаткової угоди до договору щодо продовження строку його дії через відтермінування виконання робіт, котрі вже виконані та оплачені на час звернення з позовом, а договором сторони не передбачили відповідальності підрядника за прострочення виконання зобов`язання.

Таким чином, суд вважає, що правовідносини, з приводу яких виник спір у справі №916/270/25, не є подібними правовідносинам, з приводу яких розглядається судом спір у справі № 916/466/26, а тому не вбачає підстав для зупинення провадження у справі з наведених відповідачем мотивів.

У задоволенні заяви відповідача про зупинення провадження у справі суд відмовляє.

Судом з`ясовано думку учасників провадження щодо закриття підготовчого провадження та призначення справи для розгляду по суті.

Прокурор та представник відповідача повідомили про надання всіх доказів, необхідних для розгляду справи, не заперечили щодо закриття підготовчого провадження та переходу до розгляду справи по суті.

В межах провадження у даній справі судом були вчинені дії, передбачені ст.182 Господарського процесуального кодексу України, в ході чого підстав для подальшого відкладення підготовчого засідання та оголошення перерви у підготовчому засіданні, які передбачені ст.183 Господарського процесуального кодексу України, судом не встановлено.

Відповідно до п.3 ч.2 ст.185 Господарського процесуального кодексу України, за результатами підготовчого засідання суд постановляє ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті.

Враховуючи те, що судом остаточно з`ясований предмет спору та характер спірних правовідносин, позовні вимоги та склад учасників справи; визначені обставини справи, які підлягають встановленню, та зібрані відповідні докази; вчинені усі дії з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи по суті, суд дійшов висновку про закриття підготовчого провадження у справі та призначення справи до судового розгляду по суті.

За приписами ч.3 ст.177 Господарського процесуального кодексу України, підготовче провадження має бути проведене протягом шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. У виняткових випадках для належної підготовки справи для розгляду по суті цей строк може бути продовжений не більше ніж на тридцять днів за клопотанням однієї із сторін або з ініціативи суду.

Відповідно до ч.1 ст.195 Господарського процесуального кодексу України, суд має розпочати розгляд справи по суті не пізніше ніж через шістдесят днів з дня відкриття провадження у справі, а у випадку продовження строку підготовчого провадження - не пізніше наступного дня з дня закінчення такого строку.

Так, ухвалою від 17.02.2026 відкрито провадження у справі, призначено підготовче засідання.

Встановлений ст.177 ГПК України строк підготовчого провадження спливає, у зв`язку з чим суд, з метою дотримання приписів ч.1 ст.195 Господарського процесуального кодексу України, вважає за необхідне продовжити його на тридцять днів.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 42, 55, 177, 181, 182, 183, 185, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

у х в а л и в:

1. У задоволенні заяви Управління житлово-комунального господарства Ізмаїльської міської ради про залишення позову без розгляду відмовити.

2. У задоволенні клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "СМУ-56" про зупинення провадження у справі відмовити.

3. Продовжити строк підготовчого провадження на тридцять днів.

4. Закрити підготовче провадження у справі №916/466/26.

5. Призначити розгляд справи по суті у судовому засіданні на "22" квітня 2026 р. о 12:30. Засідання відбудеться у приміщенні Господарського суду Одеської області за адресою: м. Одеса, пр-т Шевченка, 29, в залі судових засідань № 547 (5 поверх), тел. 0(482)307-955.

6. Звернути увагу учасників провадження, що відповідно до частини 1 статті 202 Господарського процесуального кодексу України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених статтею 202 Господарського процесуального кодексу України.

7. Ухвалу направити учасникам провадження.

Суддя М.Б. Сулімовська

Ухвала суду набрала законної сили 01.04.2026, оскарженню не підлягає.