ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2026 року

м. Київ

Справа № 914/2441/15(2а-8228/12/1370)

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

головуючого - Пєскова В. Г., суддів: Жукова С. В., Картере В. І.,

за участю секретаря судового засідання Багнюка І. І.,

представник Головного управління ДПС у Львівській області - Думич І. А.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Головного управління ДПС у Львівській області (вх. № 9664/2025)

на постанову Західного апеляційного господарського суду від 26.11.2025

у складі колегії суддів: Желіка М. Б. - головуючого, Орищин Г. В., Галушко Н. А.

та рішення Господарського суду Львівської області від 19.06.2025

у складі судді Цікало А. І.

у справі № 914/2441/15 (2а-8228/12/1370)

за позовом Публічного акціонерного товариства "Львівська вугільна компанія"

до Головного управління ДПС у Львівській області

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 05.09.2012 №

у межах справи № 914/2441/15

про банкрутство Публічного акціонерного товариства "Львівська вугільна компанія",

ВСТАНОВИВ:

Предметом спору у цій справі була вимога позивача до податкового органу про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, прийнятого за результатами камеральної перевірки податкової звітності позивача.

Обставини справи

1. У провадженні Господарського суду Львівської області перебуває справа № 914/2441/15 про банкрутство Публічного акціонерного товариства "Львівська вугільна компанія" (далі - ПАТ "Львівська вугільна компанія"), провадження в якій відкрито 24.05.2018. Справа перебуває на стадії судової процедури санації, введеною ухвалою суду від 02.08.2018. Повноваження керуючого санацією виконує арбітражна керуюча Степаненко І. Є.

2. У вересні 2012 року ПАТ "Львівська вугільна компанія" звернулося до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до Державної податкової інспекції в Сокальському районі Львівської області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 05.09.2012 № .

3. 25.09.2012 Львівський окружний адміністративний суд відкрив провадження в адміністративній справі № 2а-8228/12/1370, а 23.11.2021 постановив ухвалу про передачу справи на розгляд до Господарського суду Львівської області за юрисдикцією (підсудністю).

4. 01.03.2022 постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Львівській області (правонаступника Державної податкової інспекції в Сокальському районі Львівської області) залишено без задоволення, а ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 23.11.2021 про передачу справи № 2а-8228/12/1370 до іншого суду - без змін.

5. 12.10.2022 зазначена справа надійшла до Господарського суду Львівської області та передана для розгляду в межах справи № 914/2441/15 про банкрутство ПАТ "Львівська вугільна компанія".

Короткий зміст позицій сторін

6. Позовні вимоги ПАТ "Львівська вугільна компанія" обґрунтовано порушенням податковим органом законодавства при проведені камеральної перевірки, про результати якої складено акт від 21.08.2012 за № 473/1601/35879807, що призвело до неправомірного винесення оскарженого податкового-повідомлення рішення. За твердженням позивача, відповідач неправомірно врахував результати попередньої перевірки, які були у процесі судового оскарження.

7. Головне управління ДПС у Львівській області, заперечуючи позовні вимоги, зазначало, що під час проведення камеральної перевірки встановлено порушення позивачем порядку заповнення та подання податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 1492 від 25.11.2011, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 20.12.2011 за №1490/20228. За результатами камерної перевірки складено акт від 21.08.2012 №473/1601/35879807, на підставі якого податковий орган виніс податкове повідомлення-рішення від 05.09.2012 №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання по ПДВ на суму 1 174 128,00 грн. Законність винесення спірного податкового повідомлення-рішення підтверджується актом позапланової виїзної документальної перевірки від 11.04.2011 №240/2301/35879807.

Фактичні обставини справи, встановлені судами попередніх інстанцій

8. Позаплановою виїзною документальною перевіркою ПАТ "Львівська вугільна компанія" за період з 01.01.2011 по 31.01.2011 (акт від 11.04.2011 № 240/2301/35879807) встановлено, що ПАТ "Львівська вугільна компанія" в порушення пунктів 198.3, 198.6, 198.2 статті 198 ПК України неправомірно сформований податковий кредит за період з 01.01.2011 до 31.01.2011 в сумі 42 465 949,00 грн. Внаслідок цього порушення було занижено податок на додану вартість за січень 2011 року на суму 912 222 грн та завищено від`ємне значення, яке включається до складу податкового кредиту наступні податкового періоду на загальну суму 41 553 727 грн.

9. У зв`язку з виявленими порушеннями податковий орган ухвалив податкові повідомлення-рішення від 26.04.2011 № на суму 912223 грн та від 26.04.2011 № на суму 41 553 728 грн.

10. Висновки Акта документальної перевірки від 11.04.2011 № 240/2301/35879807 та податкове повідомлення-рішення форми В4 від 26.04.2011 № , які лягли в основу Акта про результати камерної перевірки даних, задекларованих у податковій звітності з податку на додану вартість від 21.08.2012 № 473/1601/35879807, були оскаржені в судовому порядку.

11. 16.02.2012 ухвалою Львівського окружного адміністративного суду відкрито провадження в адміністративній справі № 2а-1346/12/1370 за позовом ПАТ "Львівська вугільна компанія" до ДПІ у Сокальському районі Львівської області про скасування податкових повідомлень-рішень, серед яких податкове повідомлення-рішення форми В4 від 26.04.2011 № , складене на підставі акта позапланової перевірки ПАТ "Львівська вугільна компанія" від 11.04.2011 №240/2301/35879807.

12. Надалі Державною податковою інспекцією у Сокальському районі Львівської області Державної податкової служби проведено камеральну перевірку податкової звітності з податку на додану вартість за липень 2012 року ВАТ "Львівська вугільна компанія". При перевірці використано податкову декларацію з податку на додану вартість за липень 2012 року (від 17.08.2012 № ).

13. Перевіркою встановлено порушення ПАТ "Львівська вугільна компанія" Порядку заповнення та подання податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 25.11.2011 №1492, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 20.12.2011 за №1490/20228 (у редакції чинній на момент проведення перевірки) (надалі - Порядок), а саме:

- завищення від`ємного значення, що включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду на загальну суму 2 425 566 грн за липень 2012 року;

- занижено податкове зобов`язання, яке підлягає до сплати в бюджет за липень 2012 року на суму 782 752 грн, за рахунок неправомірного формування податкового кредиту за вказаний період, а саме не відображення в декларації по ПДВ результатів виїзної документальної перевірки (акт від 11.04.2011 №24082301/35879807, повідомлення-рішення форми В4 від 26.04.2011 №), якою зменшено від`ємне значення різниці між сумою податкових зобов`язань та податкового кредиту з ПДВ на загальну суму 41 553 727,00 грн.

14. За результатами зазначеної перевірки складено акт про результати камерної перевірки даних, задекларованих у податковій звітності з податку на додану вартість від 21.08.2012 № 473/1601/35879807.

15. На підставі акта про результати камеральної перевірки даних, задекларованих у податковій звітності з податку на додану вартість від 21.08.2012 №473/1601/35879807 податковим органом винесено податкове повідомлення-рішення від 05.09.2012 №, яким ПАТ "Львівська вугільна компанія" збільшено суму грошового зобов`язання по ПДВ на суму 1 174 128,00 грн, в тому числі за основним платежем 782 752,00 грн та за штрафними санкціями 391 376,00 грн.

16. 16.08.2016 постановою Львівського окружного адміністративного суду у справі №2а-1346/12/1370 відмовлено у задоволенні адміністративного позову ПАТ "Львівська вугільна компанія" про скасування податкових повідомлень-рішень.

17. 23.10.2020 постановою Верховного Суду залишено без змін постанову Львівського окружного адміністративного суду від 16.08.2016 та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 11.10.2016 у справі № 2а-1346/12/1370. У постанові Верховний Суд погодився з висновками судів попередніх інстанції про те, що контролюючий орган, приймаючи оскаржені податкові повідомлення-рішення, в тому числі № від 26.04.2011, діяв у межах та у відповідності до вимог чинного податкового законодавства.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції та постанови суду апеляційної інстанції

18. 19.06.2025 Господарський суд Львівської області ухвалив рішення, залишене без змін постановою Західного апеляційного господарського суду від 26.11.2025, про задоволення позову ПАТ "Львівська вугільна компанія"; визнано протиправним та скасував податкове повідомлення-рішення від 05.09.2012 № , винесене на підставі акта про результати камерної перевірки даних, задекларованих у податковій звітності з податку на додану вартість від 21.08.2012 № 473/1601/35879807.

19. Суди першої та апеляційної інстанцій дійшли висновку про те, що станом на час проведення податковим органом камеральної перевірки податкової звітності з податку на додану вартість ПАТ "Львівська вугільна компанія", висновки акту документальної перевірки від 11.04.2011 № 240/2301/35879807 та податкове повідомлення-рішення форми В4 від 26.04.2011 № були оскаржені в судовому порядку, тобто були неузгодженні, а тому не могли бути покладенні в основу акту про результати камеральної перевірки даних, задекларованих у податковій звітності з податку на додану вартість від 21.08.2012 № 473/1601/35879807.

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ У СУДІ КАСАЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЇ

А. Короткий зміст вимог касаційної скарги та доводи особи, яка подала касаційну скаргу

20. У касаційній скарзі Головне управління ДПС у Львівській області просить скасувати постанову Західного апеляційного господарського суду від 26.11.2025 та рішення Господарського суду Львівської області від 19.06.2025 у справі в частині задоволених позовних вимог та ухвалити нове рішення про відмову у позові.

21. Касаційна скарга подана на підставах, визначених у пункті 3 частини другої статті 287 ГПК України.

22. Скаржник вважає, що суди попередніх інстанцій неправильно застосували абзац четвертий пункту 56.18 статті 56, пункт 54.1 статті 54 та статті 75, 86, 200 Податкового кодексу України.

23. За доводами скаржника, суди першої та апеляційної інстанцій, визнаючи протиправним спірне податкове повідомлення-рішення, дійшли помилкового висновку про те, що під час проведення камеральної перевірки контролюючий орган був обмежений виключно формальною перевіркою арифметичних показників податкової декларації з податку на додану вартість за липень 2012 року, без урахування правових підстав формування таких показників. При цьому суди не врахували, що контролюючий орган не досліджував нові господарські операції та не збирав додаткові докази, а лише перевірив коректність відображення платником податків у декларації вже встановлених та зафіксованих податкових показників, що прямо впливають на розрахунок податку за відповідний звітний період.

24. Головне управління ДПС у Львівській області також стверджує про те, що судами першої та апеляційної інстанцій при вирішенні спору не було надано належної оцінки істотній обставині, що безпосередньо впливає на правовий режим податкового повідомлення-рішення від 26.04.2011 № , а саме факту пропуску платником податків установленого законом строку на його судове оскарження.

25. Б. Доводи, викладені у відзиві на касаційну скаргу

У відзиві ПАТ "Львівська вугільна компанія" просить залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін, оскільки вважає, що судами попередніх інстанцій правильно застосовано статті 54, 56, 57, 75, 86 та 200 Податкового кодексу України. За доводами позивача, враховуючи оскарження висновку акту документальної перевірки від 11.04.2011 № 240/2301/35879807 та податкового повідомлення-рішення форми В4 від 26.04.2011 № в судовому порядку, зобов`язання вважається неузгодженим, а тому у ПАТ "Львівська вугільна компанія" не виник обов`язок відображати у податковій декларації з податку на додану вартість за липень 2012 року (від 17.08.2012 № ) дані за результатами такої документальної перевірки.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

А. Оцінка аргументів учасників справи і висновків судів попередніх інстанцій

26. Суд касаційної інстанції наголошує на тому, що згідно зі статтею 300 ГПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

27. Предметом спору у цій справі була вимога позивача до податкового органу про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, прийнятого за результатами камеральної перевірки податкової звітності позивача.

28. Як встановили суди попередніх інстанцій, у липні 2012 року ПАТ "Львівська вугільна компанія" подало податкову декларацію з податку на додану вартість, у якій сформувало податковий кредит та визначило відповідні податкові показники.

29. У серпні 2012 року податковим органом проведено камеральну перевірку зазначеної декларації. За результатами перевірки встановлено, що платником податку включено до складу податкового кредиту наступного податкового періоду від`ємне значення ПДВ, сформоване з урахуванням результатів попередніх періодів, зокрема, без відображення наслідків документальної позапланової виїзної перевірки за січень 2011 року. За результатами цієї попередньої перевірки податковим органом було зменшено від`ємне значення та визначено грошові зобов`язання, що оформлено актом від 11.04.2011 та податковими повідомленнями-рішеннями від 26.04.2011.

30. Оскільки в декларації за липень 2012 року зазначені результати перевірки за 2011 рік не були враховані, податковий орган дійшов висновку про завищення від`ємного значення та заниження податкового зобов`язання за відповідний звітний період. На підставі акта камеральної перевірки від 21.08.2012 винесено податкове повідомлення-рішення від 05.09.2012, яким збільшено суму грошового зобов`язання з ПДВ, у тому числі за основним платежем і штрафними санкціями.

31. При цьому суди встановили, що ПАТ "Львівська вугільна компанія" ще у лютому 2012 року звернулося до суду з позовом про скасування податкових повідомлень-рішень від 26.04.2011, прийнятих за результатами документальної перевірки за січень 2011 року, на підставі яких було змінено показники податкового обліку, що вплинули на формування від`ємного значення ПДВ у наступних періодах.

32. У пункті 54.1 статті 54 Податкового кодексу України (тут і далі у редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.

33. Відповідно до підпункту 4.6.7 пункту 4.6 розділу V Порядку заповнення та подання податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 25.11.2011 №1492, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 20.12.2011 за №1490/20228 (у редакції чинній на момент проведення перевірки), рядок 21.3 декларації передбачений для відображення збільшення або зменшення залишку від`ємного значення, який після бюджетного відшкодування, включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду (рядок 24) за результатами камеральної чи документальної перевірки, проведеної органом державної податкової служби.

34. Відповідно до пунктів 75.1.1 та 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України органи державної податкової служби мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Камеральні та документальні перевірки проводяться органами державної податкової служби в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на органи державної податкової служби.

35. Камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні органу державної податкової служби виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків.

36. Документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, а також отриманих в установленому законодавством порядку органом державної податкової служби документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

37. Згідно з пунктами 86.1 і 86.10 статті 86 Податкового кодексу України результати перевірок (крім камеральних) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами органу державної податкової служби та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка. В акті перевірки зазначаються як факти заниження, так і факти завищення податкових зобов`язань платника.

38. Відповідно до пункту 56.18 статті 56 Податкового кодексу України з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу про нарахування грошового зобов`язання у будь-який момент після отримання такого рішення. При зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання недійсним рішення контролюючого органу грошове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.

39. За встановленими у цій справі обставинами, на момент проведення камеральної перевірки податкової декларації позивача за липень 2012 року та винесення податкового повідомлення-рішення у вересні 2012 року, результати попередньої документальної перевірки та відповідні податкові повідомлення-рішення були предметом судового оскарження платником податку.

40. При цьому, як встановили суди попередніх інстанцій, підставою для висновків контролюючого органу про завищення від`ємного значення податку на додану вартість та заниження податкових зобов`язань за липень 2012 року стали результати документальної позапланової виїзної перевірки позивача за січень 2011 року, оформлені актом від 11.04.2011, та податкові повідомлення-рішення від 26.04.2011.

41. Водночас на момент проведення камеральної перевірки податкової звітності за липень 2012 року та прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення від 05.09.2012 зазначені податкові повідомлення-рішення від 26.04.2011 були оскаржені позивачем у судовому порядку, у зв`язку з чим відповідні грошові зобов`язання не набули статусу узгоджених.

42. За змістом абзацу четвертого пункту 56.18 статті 56 Податкового кодексу України у разі звернення платника податків до суду з позовом щодо визнання протиправним та скасування рішення контролюючого органу грошове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.

43. Отже, до моменту остаточного вирішення спору щодо правомірності податкових повідомлень-рішень від 26.04.2011 такі рішення не створили для платника податків обов`язку щодо відображення їх наслідків у податковому обліку та звітності.

44. За таких обставин контролюючий орган, поклавши в основу висновків камеральної перевірки результати перевірки, що були предметом судового оскарження, та використавши їх як підставу для визначення податкових зобов`язань позивача, діяв передчасно та з порушенням вимог податкового законодавства.

45. Як правильно зауважили суди попередніх інстанцій, та обставина, що постановою Львівського окружного адміністративного суду від 16.08.2016 у справі №2а-1346/12/1370, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 11.10.2016 та постановою Верховного Суду від 23.10.2020, визнано законними та правомірними висновки акт позапланової перевірки ПАТ "Львівська вугільна компанія" від 11.04.2011 №240/2301/35879807 та винесене на його підставі податкове повідомлення-рішення форми В4 від 26.04.2011 № , не спростовує того, що на момент проведення камеральної перевірки, складення за її результатами акту та винесення податкового повідомлення-рішення, взятий в їх основу акт документальної перевірки від 11.04.2011 № 240/2301/35879807 та податкове повідомлення-рішення форми В4 від 26.04.2011 № були оскаржені в судовому порядку.

46. Таким чином, суди першої та апеляційної інстанцій дійшли правильних висновків про те, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення прийняте без належних правових підстав та не відповідало вимогам закону.

47. Такі висновки судів узгоджуються з висновками Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду у постанові від 19.03.2024 у справі № 160/23621/21. Так, у наведеній постанові касаційний суд погодився з висновками судів першої та апеляційної інстанцій про неправомірність врахування контролюючим органом під час проведення планової перевірки результатів камеральної перевірки, оскільки прийняті за її наслідками податкові повідомлення-рішення були оскаржені в судовому порядку та на момент прийняття спірних рішень не набули статусу узгоджених. Відтак суд погодився з висновками судів попередніх інстанцій, що контролюючий орган безпідставно врахував показники податкових декларацій з ПДВ за спірний період, визначені саме за даними камеральної перевірки, а не за даними самостійно задекларованими платником податків.

48. Скаржник стверджує, що суди попередніх інстанцій дійшли помилкового висновку про те, що під час проведення камеральної перевірки контролюючий орган був обмежений виключно формальною перевіркою арифметичних показників податкової декларації з податку на додану вартість за липень 2012 року, однак такі висновки в оскаржуваних судових рішеннях відсутні.

49. Суд відхиляє також доводи скаржника щодо пропуску позивачем строку на судове оскарження податкового повідомлення-рішення від 26.04.2011 № , оскільки такі обставини стосуються правовідносин, які були предметом розгляду та оцінки у справі № 2а-1346/12/1370, в якій і вирішувався спір щодо правомірності вказаного податкового повідомлення-рішення та надавалася правова оцінка процесуальним діям позивача.

50. Крім того, такі твердження не спростовують встановленої судами обставини того, що на момент проведення податковим органом камеральної перевірки у серпні 2012 року та винесення оскаржуваного податкового повідомлення-рішення у вересні 2012 року, зобов`язання, нараховане контролюючим органом на підставі акту документальної перевірки від 11.04.2011 №240/2301/35879807 та податкового повідомлення-рішення форми В4 від 26.04.2011 № було неузгодженим.

51. З огляду на викладене, викладені у касаційній скарзі доводи висновків судів попередніх інстанцій про наявність підстав для задоволення позову не спростовують, тому відсутні правові підстави для скасування оскаржуваних судових рішень.

52. При цьому, враховуючи наявну сформовану судову практику Верховного Суду, яка підлягає врахуванню у спірних правовідносинах, відсутні підстави для формування висновку Верховного Суду щодо застосування норм права у цій справі.

53. Отже, підстави касаційного оскарження, передбачені пунктом 3 частини другої статті 287 ГПК України не підтвердилися.

Б. Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

54. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 308 ГПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій без змін, а скаргу - без задоволення.

55. За змістом частини першої статті 309 ГПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 300 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

56. Ураховуючи те, що доводи касаційної скарги не підтвердилися, суд касаційної інстанції дійшов висновку про залишення касаційної скарги без задоволення, а оскаржуваних судових рішень - без змін.

В. Розподіл судових витрат

57. Відповідно до положень статті 129 ГПК України судові витрати зі сплати судового збору за подання касаційної скарги покладаються на скаржника.

Керуючись статтями 300, 301, 308, 315 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду

П О С Т А Н О В И В:

1. Касаційну скаргу Головного управління ДПС у Львівській області залишити без задоволення.

2. Постанову Західного апеляційного господарського суду від 26.11.2025 та рішення Господарського суду Львівської області від 19.06.2025 у справі № 914/2441/15 (2а-8228/12/1370) залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В. Пєсков

Судді С. Жуков

В. Картере