УХВАЛА

31 березня 2026 року

м. Київ

cправа № 920/905/23

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Малашенкової Т.М. (головуючої), Бенедисюка І.М., Власова Ю.Л.,

щодо клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «ЦУМАДА» (далі - ТОВ «ЦУМАДА») про розподіл судових витрат

у справі за позовом ТОВ «ЦУМАДА»

до Акціонерного товариства «Сумиобленерго» (далі - АТ «Сумиобленерго»),

про визнання незаконним та скасування рішення, оформленого протоколом від 27.06.2023 №2,

ВСТАНОВИВ:

1. ТОВ «ЦУМАДА» звернулося до суду з позовом до відповідача, в якому просило визнати незаконним та скасувати рішення комісії філії «Сумський міський РЕМ» АТ «Сумиобленерго» з розгляду Акта про порушення, оформленого протоколом.

2. Господарський суд Сумської області рішенням від 04.09.2025, яке Північний апеляційний господарський суд постановою від 11.12.2025 залишив без змін, позов задовольнив.

3. Не погоджуючись з судовими рішеннями, АТ «Сумиобленерго» звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просило скасувати рішення Господарського суду Сумської області від 04.09.2025 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 11.12.2025 у справі №920/905/23, ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

4. Верховний Суд ухвалою від 10.02.2026 відкрив касаційне провадження у справі №920/905/23 за вказаною касаційною скаргою на підставі пункту 4 частини другої статті 287 ГПК України та пункту 1 частини третьої статті 310 ГПК України.

5. У відзиві на касаційну скаргу, який надійшов у строки, визначені ухвалою Верховного Суду від 10.02.2026, ТОВ «ЦУМАДА» зазначило, що попередній розрахунок судових витрат, пов`язаних з наданням правової допомоги в суді касаційної інстанції складає 10000 грн (докази будуть надані пізніше).

6. Верховний Суд постановою від 17.03.2026 у справі №920/905/23 касаційну скаргу АТ «Сумиобленерго» залишив без задоволення, а рішення Господарського суду Сумської області від 04.09.2025 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 11.12.2025 - без змін.

7. Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ГПК України).

8. Статтею 123 ГПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

9. Частиною першою статті 124 ГПК України унормовано, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

10. Відповідно до частини восьмої статті 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

11. Верховний Суд ураховує, що за положенням частини другої статті 2 ГПК України суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

12. Верховний Суд зазначає, що учасники справи завжди повинні мати можливість орієнтувати свою поведінку таким чином, щоб вона відповідала вимогам норми на момент вчинення дії.

13. За змістом статті 7 ГПК України суд зобов`язаний здійснювати правосуддя на засадах рівності учасників господарського процесу перед законом і судом незалежно від будь-яких ознак.

14. За змістом статті 14 ГПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

15. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 236 ГПК України).

16. Верховний Суд, вирішуючи питання про витрати, пов`язані з розглядом справи, зокрема, на професійну правничу допомогу та своєчасне подання доказів понесення додаткових витрат на професійну правничу допомогу, послідовно і логічно зробив, зокрема, такі висновки щодо застосування норм процесуального права у подібних правовідносинах:

- право сторони, яка має намір отримати за результатами розгляду спору по суті відшкодування витрат на професійну правничу допомогу за рахунок іншої сторони, виходячи з положень статей 124, 129 ГПК України, кореспондується з її обов`язками: по-перше, зазначити попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла або очікує понести у зв`язку із розглядом справи у першій заяві по суті спору; по-друге, (1) заявити про розподіл судових витрат до закінчення судових дебатів у справі та (2) повідомити про надання відповідних доказів у визначені ГПК України строки; по-третє, подати до суду докази на підтвердження розміру таких витрат з дотриманням вимог частини восьмої статті 129, статті 221 ГПК України (постанова Верховного Суду від 24.04.2025 у справі №906/145/24).;

- додаткове судове рішення є похідним від первісного судового акта, є його невід`ємною складовою, ухвалюється в тому самому складі та порядку, що й первісне судове рішення. Додаткове судове рішення є засобом усунення неповноти судового рішення, внаслідок якої, зокрема, залишилося невирішеним питання про судові витрати, складовою частиною яких є компенсація стороні витрат правничої допомоги. Також додаткове судове рішення може бути процесуальним засобом реалізації прав учасника справи, якщо воно ухвалюється за спеціальною заявою такого учасника, поданою з дотриманням відповідної процедури. Так, якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог (частина перша статті 246 ЦПК України). Таке ж право має сторона в господарському судочинства згідно з частиною першою статті 221 ГПК України (пункт 7.24. постанови Великої Палати Верховного Суду від 05.07.2023 у справі №911/3312/21);

- потрібно розрізняти наслідки своєчасного неподання заяви про відшкодування судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, та доказів на підтвердження їх розміру, та загальні правила розподілу судових витрат за результатами розгляду справи. Неподання чи незаявлення стороною до закінчення судових дебатів у справі про необхідність розподілу судових витрат, пов`язаних із розглядом справи, крім судового збору, є підставою для відмови у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення щодо таких судових витрат. Неподання стороною доказів у підтвердження розміру витрат, пов`язаних із розглядом справи, до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву, має своїм процесуальним наслідком залишення такої заяви без розгляду (постанова Верховного Суду від 29.06.2022 у справі №161/5317/18).

17. Слід зазначити, що представник ТОВ «ЦУМАДА» під час судового засідання, яке відбулося 17.03.2026, не заявляв про поважність причин неподання доказів, що підтверджують розмір понесених ним судових витрат до закінчення судових дебатів у справі. Втім, у відзиві представник ТОВ «ЦУМАДА» зазначив, що попередній розрахунок судових витрат, пов`язаних з наданням правової допомоги в суді касаційної інстанції складає 10000 грн (докази будуть надані пізніше).

18. Верховний Суд відзначає, що докази не були подані до Суду протягом п`яти днів з моменту ухвалення постанови у цій справі (17.03.2026), що є порушенням приписів частини восьмої статті 129 ГПК України.

19. Окрім того, такі докази не були подані до Суду ні протягом п`яти днів з моменту отримання постанови у електронному кабінеті (23.03.2026), ані на час постановлення цієї ухвали, ні шляхом подання через Електронний суд, ні через засоби поштового зв`язку чи особисто до Верховного Суду.

20. Верховний Суд виходить з того, що передбачена процесуальними нормами можливість протягом п`яти днів подати суду докази на підтвердження витрат на правничу допомогу з метою розподілу цих витрат й ухвалення з цього питання додаткового судового рішення є не способом заявити суду про необхідність вирішення цього питання (про яке сторона не висловлювалася раніше), а механізмом довести суду факт понесення цих витрат, як умову для їх розподілу, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критеріям реальності адвокатських витрат (їхньої дійсності й потрібності) та розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи.

21. Верховний Суд зазначає, що в матеріалах справи міститься лише ордер на надання правової допомоги ТОВ «ЦУМАДА», виданий на ім`я адвоката Кузнєцова А.С., втім, будь-які докази на підтвердження витрат на правничу допомогу у суді касаційної інстанції, відсутні.

22. З огляду на те, що ТОВ «ЦУМАДА», протягом п`яти днів після прийняття Верховним Судом постанови від 17.03.2026, не подало доказів на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу у зв`язку з розглядом справи у суді касаційної інстанції, Суд на підставі абзацу 3 частини восьмої статті 129 ГПК України залишає клопотання ТОВ «ЦУМАДА» про розподіл судових витрат без розгляду.

Керуючись статтями 129, 234, 235, 314 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «ЦУМАДА» про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу у справі №920/905/23 залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя Т. Малашенкова

Суддя І. Бенедисюк

Суддя Ю. Власов