номер провадження справи 22/49/25
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.03.2026 Справа № 908/552/25

м. Запоріжжя Запорізької області

Господарський суд Запорізької області у складі судді Ярешко О.В.,

При секретарі судового засідання Литвинюк А.О.

За участю представників сторін:

від позивача - адвокат Єгоров В.С., довіреність № 146 від 30.12.2025 (у режимі відеоконференцзв`язку)

від відповідача - Пономаренко В.В., самопредставництво, керівник, виписка з ЄДРЮО

від третіх осіб-1,2 - не з`явилися

Розглянувши у судовому засіданні матеріали справи № 908/552/25

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "НАФТОГАЗ ТРЕЙДИНГ" (вул. Шолуденка, буд. 1, м. Київ, 04116)

до відповідача: Комунальної установи "МИХАЙЛІВСЬКИЙ ПСИХОНЕВРОЛОГІЧНИЙ ІНТЕРНАТ" Запорізької обласної ради (село Показне, будинок 90А, Михайлівський район, Запорізька область, 72040)

третя особа-1, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Запорізька обласна рада (пр. Соборний, буд. 164, м. Запоріжжя, 69107)

третя особа-2, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Запорізька обласна військова адміністрація (пр. Соборний, буд. 164, м. Запоріжжя, 69107)

про стягнення 385'558,32 грн.

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст позовних вимог та заяви позивача

06.03.2025 до Господарського суду Запорізької області через систему "Електронний суд" надійшла позовна заява (вих. № 125/3/2-3931 від 17.02.2025) Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "НАФТОГАЗ ТРЕЙДИНГ" до відповідача: Комунальної установи "МИХАЙЛІВСЬКИЙ ПСИХОНЕВРОЛОГІЧНИЙ ІНТЕРНАТ" Запорізької обласної ради про стягнення 262219,28 грн. основного боргу, 48325,52 грн. пені, 15950,41 грн. 3% річних, 59063,11 грн. інфляційних втрат.

Позов обґрунтовано невиконанням відповідачем грошового зобов`язання за договором від 22.11.2021 № 07-1172/21-БО-Т постачання природного газу, а саме: несплатою поставленого у період із січня по квітень 2022 включно природного газу. Оскільки споживачем не були підписані акти приймання-передачі природного газу, позивач здійснив розрахунок отриманого природного газу відповідачем на підставі інформації, розміщеної на Інформаційній платформі Оператора ГТС, по ціні, зазначеній у договорі.

03.04.2025 через систему «Електронний суд» надійшли заперечення на пояснення третьої особи-1. Оскільки відповідач не надавав позивачу необхідну для формування актів приймання-передачі інформацію, зокрема обсяг спожитого природного газу у конкретному місяці, позивач направив відповідачу сформовані акти приймання-передачі природного газу на підставі інформації Оператора ГТС.

12.05.2025 через систему «Електронний суд» надійшли додаткові пояснення та відзив та пояснення третьої особи-1.

27.11.2025 через систему «Електронний суд» надійшли додаткові пояснення на виконання ухвали суду від 19.11.2025. Обґрунтований розрахунок позовних вимог був наданий суду разом із позовною заявою. Лист Оператора ГРМ, наявний у матеріалах справи, підтверджує факт споживання природного газу відповідачем у спірний період. Вважає, що спірний період не підпадає під дію Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України». Лише з 20.03.2022, у зв`язку з набрання чинності Законом № 2138-ІХ, дозволено Кабінету Міністрів України поширювати дію положень ст.ст. 13, 13-1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» на інші тимчасово окуповані території. Загальновідомий факт окупації певних територій сам по собі не може вважатися достатньою правовою підставою для застосування встановлених законом економічних обмежень. Необхідно враховувати неможливість одномоментного припинення постачання газу не побутовому споживачу. Відповідачем актів про припинення як споживання, так і розподілу (переміщення) газу на його об`єкти не надано. Позивач мав правомірні очікування, що за наявності факту споживання газу, від отримає від відповідача оплату. Вважає, що є встановленим факт споживання відповідачем газу у спірний період.

24.02.2026 через систему «Електронний суд» надійшли пояснення. Зазначено, що дані інформаційної платформи Оператора ГТС щодо поденного споживання газу відповідачем наявні в матеріалах справи. За розрахунками позивача, позивач поставив відповідачу природний газ за період із листопада 2021 по квітень 2022 на загальну суму 356970,54 грн.; відповідачем сплачено 94751,26 грн.; заборгованість становить 262219,28 грн. Акти направлялись на електронну адресу споживача, зазначену у договорі. Рішення про визнання територій тимчасово окупованими, не може замінювати рішення Кабінету Міністрів України про введення обмежень, передбачених ст.ст. 13, 13-1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України».

Інші заяви по суті справи до суду не надходили.

2. Позиція (аргументи) відповідача. Заяви відповідача

09.05.2025 через систему «Електронний суд» надійшов відзив, у задоволенні позовним вимог просив відмовити. Визнано укладення договору від 22.11.2021 № 07-1172/21-БО-Т постачання природного газу. Показники обсягу спожитого відповідачем природного газу передавались АТ «ЗАПОРІЖГАЗ» за допомогою засобів дистанційної передачі даних, встановлених на вузлі обліку споживача. Показники спожитого природного газу, згідно копій актів приймання-передачі природного газу від 28.02.2022, від 31.03.2022, від 30.04.2022, отриманих від АТ «ЗАПОРІЖГАЗ», співпадають із показниками спожитого природного газу, зазначеними у позовній заяві. Акти у паперовому вигляді відповідачу позивачем не надсилалися. При надісланні актів в електронному вигляді позивачем електронні пошти, що зазначені у договорі, не використовувалися.

02.12.2025 через систему «Електронний суд» надійшли пояснення, з урахуванням правових висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 03.10.2025 у справі № 908/1162/23.

09.12.2025 через систему «Електронний суд» надійшли пояснення. Як слідує з розрахунку штрафних санкцій на 18.11.2025, доданих позивачем до пояснень від 27.11.2025, останнім фактично збільшено розмір 3% річних, пені та інфляційних втрат. При цьому, у матеріалах справи відсутня заява позивача про збільшення заявлених позовних вимог. Відповідач через бездіяльність позивача був позбавлений можливості здійснювати оплату газу після отримання та підписання актів приймання-передачі за січень-лютий 2022.

26.02.2026 через систему «Електронний суд» надійшли пояснення на пояснення позивача від 23.02.2026. Оскільки позивачем не надані розрахунки заборгованості на виконання ухвал суду, відповідач позбавлений можливості надати контррозрахунки.

Інші заяви по суті справи до суду не надходили.

3. Пояснення третьої особи-1, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача щодо позову та відзиву

03.04.2025 та 09.05.2025 через систему «Електронний суд» надійшли пояснення на позовну заяву. Позивачем не надано доказів надіслання відповідачу актів приймання-передачі природного газу у паперовому вигляді та доказів надіслання цих актів в електронному вигляді з електронної пошти позивача, що вказана у договорі. Надані докази щодо надсилання актів на електронну пошту відповідача вважає сумнівними. Відтак, відсутні підстави для задоволення позову.

15.05.2025 через систему «Електронний суд» надійшло пояснення на відзив. Підтримано заперечення відповідача.

03.12.2025 через систему «Електронний суд» надійшли пояснення. Відповідачем доведено, що вимоги позивача про стягнення коштів за січень-лютий 2022 передчасні, правові підстави для задоволення позовних вимог, з урахуванням правових висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 03.10.2025 у справі № 908/1162/23, відсутні.

Інші заяви по суті справи до суду не надходили.

4. Пояснення третьої особи-2, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача щодо позову та відзиву

24.04.2025 через систему «Електронний суд» надійшли пояснення на позовну заяву. Комунальна установа "МИХАЙЛІВСЬКИЙ ПСИХОНЕВРОЛОГІЧНИЙ ІНТЕРНАТ" Запорізької обласної ради не була релокована та перереєстрована на територію, підконтрольну Україні. Вирішення питання щодо управління Комунальною установою є компетенцією Запорізької обласної ради. Надсилання актів за січень - квітень 2022 в електронному вигляді, тобто способом, що не передбачений у договорі, фактично позбавило можливості відповідача підписати/не підписати вказані акти, у тому числі з урахуванням військової агресії рф та окупації території, на якій знаходиться Інтернат.

03.12.2025 через систему «Електронний суд» надійшли пояснення. Вважає відсутніми з 26.02.2022 правові підстави для задоволення вимог щодо стягнення коштів за постачання природного газу відповідачу, розташованому на тимчасово окупованій російською федерацією території України (Мелітопольський район Запорізької області). Щодо стягнення коштів за постачання газу за період із січня по 25.02.2022, такі підстави також відсутні, про що зазначалося у попередніх поясненнях.

Інші заяви по суті справи до суду не надходили.

5. Процесуальні питання, вирішені судом

Відповідно до протоколу розподілу судової справи між суддями від 06.03.2025 здійснено автоматизований розподіл позовної заяви між суддями, присвоєно єдиний унікальний номер судової справи 908/552/25 та визначено до розгляду судді Ярешко О.В.

Ухвалою суду від 11.03.2025 вказану позовну заяву залишено без руху.

12.03.2025 від позивача через систему "Електронний суд" надійшла заява вих. № б/н від 11.03.2025 про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 17.03.2025 суддею Ярешко О.В. позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі № 908/552/25 за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи за наявними у справі матеріалами, ухвалено розгляд справи по суті розпочати через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі. На підставі ст. 50 ГПК України залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Запорізьку обласну раду, оскільки рішення з цього спору може вплинути на права та обов`язки цієї особи.

Ухвалою суду від 08.04.2025 задоволено заяву Запорізької обласної ради; на підставі ст. 50 ГПК України залучено до участі у справі в якості третьої особи-2, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Запорізьку обласну військову адміністрацію, оскільки рішення з цього спору може вплинути на права та обов`язки цієї особи.

Ухвалою від 23.04.2025, за заявою відповідача, було здійснено перехід від спрощеного позовного провадження до розгляду справи № 908/552/25 за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 22.05.2025.

Ухвалою суду від 23.04.2025, у зв`язку з перебуванням судді Ярешко О.В. 22.05.2025 у відрядженні, підготовче засідання призначено на 29.05.2025.

У зв`язку з перебуванням судді Ярешко О.В. з 29.05.2025 по 04.06.2025 включно на лікарняному, підготовче засідання 29.05.2025 не відбулося.Ухвалою суду від 05.06.2025 підготовче засідання призначено на 10.06.2025.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 10.06.2025 зупинено провадження у справі № 908/552/25 до закінчення перегляду справи № 908/1162/23 у касаційному порядку. Зобов`язано учасників справи повідомити господарський суд про усунення обставин, що зумовили зупинення провадження у справі № 908/552/25, у п`ятиденний строк із дня їх усунення.

Як встановлено судом, постановою Верховного Суду від 03.10.2025 у справі № 908/1162/23 залишено без змін постанову Центрального апеляційного господарського суду від 06.12.2023 у справі № 908/1162/23.

Сторони суд про усунення обставин, що зумовили зупинення провадження у справі № 908/552/25, не повідомили.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 19.11.2025 провадження у справі № 908/552/25 поновлено. Продовжено строк підготовчого провадження у справі № 908/552/25 на 30 днів - до 31.12.2025 включно. Строк підготовчого провадження у справі № 908/552/25 визначено з урахуванням положень Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Призначено підготовче судове засідання 15.01.2026. Зобов`язано позивача у строк до 02.12.2025 надати обґрунтований розрахунок заборгованості відповідача за спожитий природний газ за період із січня 2022 по 25.02.2022 включно (по час тимчасової окупації території України), та у зв`язку з цим оновлені розрахунки пені, 3% річних та інфляційних втрат.

Ухвалами підготовчі засідання відкладалися на 12.02.2026, на 26.02.2026, зокрема з підстав невиконання позивачем ухвали суду від 19.11.2025. Ухвалою від 12.02.2026 повторно зобов`язано позивача невідкладно, але не пізніше ніж до 24.02.2026, виконати вимоги ухвал суду від 19.11.2025 та від 15.01.2026 та невідкладно надати обґрунтований розрахунок заборгованості відповідача за спожитий природний газ у період із січня 2022 по 25.02.2022 включно (по час тимчасової окупації території України), та у зв`язку з цим оновлені розрахунки пені, 3% річних та інфляційних втрат.

Ухвалою суду від 10.03.2026 підготовче провадження у справі закрито, призначено судове засідання з розгляду справи по суті 31.03.2026.

У судове засідання 31.03.2026 з`явилися представники сторін. Представники третіх осбі-1,2 не з`явилися, про дату, час і місце судового засідання були повідомлені відповідно до вимог Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до ст. 222 Господарського процесуального кодексу України, здійснювалося фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Згідно ч. 1 ст. 202 ГПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

Суд визнав можливим розглянути справу по суті за відсутності представників третіх осіб-1,2.

У судовому засіданні 31.03.2026 судом справу розглянуто по суті, підписано та проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

6. Обставини справи, встановлені судом, та докази що їх підтверджують

22.11.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "НАФТОГАЗ ТРЕЙДИНГ" (постачальник, позивач) та Комунальною установою "МИХАЙЛІВСЬКИЙ ПСИХОНЕВРОЛОГІЧНИЙ ІНТЕРНАТ" Запорізької обласної ради (споживач, відповідач) (ЕІС-код 56XS0000358G0001) укладено договір постачання природного газу № 07-1172/21-БО-Т.

Відповідно до п. 1.1 договору, постачальник зобов`язується поставити споживачу природний газ, а споживач зобов`язується прийняти його та оплатити на умовах цього договору.

Споживач, як визначено у п. 1.4 договору, підтверджує та гарантує, що на момент підписання цього договору у споживача є в наявності укладений договір на розподіл природного газу між споживачем та оператором газорозподільчої мережі (надалі - Оператор ГРМ).

Постачальник передає споживачу на умовах цього договору замовлений споживачем обсяг (об`єм) природного газу у період з листопада 2021 по грудень 2022 (включно) у кількості 57,000 тис.куб.метрів (п. 2.1).

Підписанням цього договору споживач дає згоду постачальнику на включення його до Реєстру споживачів постачальника, розміщеного на інформаційній платформі Оператора ГТС відповідно до вимог Кодексу ГТС (п. 2.3).

Обсяг, визначений в акті приймання-передачі природного газу, оформленого відповідно до п. 3.5 цього договору, вважається фактично використаним за цим договором обсягом природного газу (п. 2.4).

Відповідно п. 3.1, право власності на природний газ переходить від постачальника до споживача після підписання актів приймання-передачі.

Постачання газу за цим договором здійснюється постачальником виключно за умови включення споживача до Реєстру споживачів постачальника, розміщеного на інформаційній платформі Оператора ГТС (п. 3.2).

Згідно п. 3.4, постачальник із застосування ресурсів Інформаційної платформи Оператора ГТС та споживач здійснюють щоденний моніторинг фактично відібраного споживачем обсягу природного газу.

Пунктом 3.5 договору закріплено, що приймання-передача газу, переданого постачальником споживачеві у відповідному розрахунковому періоді, оформлюється актом приймання-передачі газу.

Споживач зобов`язується надати постачальнику не пізніше 5-го числа місяця, наступного за розрахунковим періодом, завірену належним чином копію відповідного акту надання послуг з розподілу/транспортування газу за такий період, що складений між Оператором ГРМ та/або Оператором ГТС та споживачем, на підставі даних комерційного вузла обліку споживача відповідно до вимог Кодексу ГТС/Кодексу ГРМ (пп. 3.5.1).

На підставі отриманих від споживача даних та даних щодо остаточної алокації відборів споживача на Інформаційній платформі Оператора ГТС постачальник готує та надає споживачу два примірники акту приймання-передачі за відповідний розрахунковий період, підписані уповноваженим представником постачальника (пп. 3.5.2).

Споживач протягом 2-х робочих днів з дати одержання акту зобов`язується повернути постачальнику один примірник оригіналу акту, підписаний уповноваженим представником споживача, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від його підписання (пп. 3.5.3).

У випадку неповернення споживачем підписаного оригіналу акту до 15-го числа місяця, наступного за розрахунковим періодом, а також у випадку розбіжностей між даними, отриманими від споживача та даних щодо остаточної алокації відборів споживача на Інформаційній платформі Оператора ГТС, обсяг (об`єм) спожитого газу вважається встановленим (узгодженим) відповідно до даних Інформаційної платформи Оператора ГТС та переданим у власність споживачу, а вартість поставленого протягом відповідного розрахункового періоду газу розраховується з урахуванням цін, визначених у розділі 4 цього договору (пп. 3.5.4).

У розділі 4 договору сторонами визначено ціну та вартість природного газу.

Згідно пункту 4.1 договору, ціна та порядок зміни ціни на природний газ, який постачається за цим договором, встановлюється наступним чином: ціна природного газу за 1000 куб.м газу без ПДВ - 13658,42 грн., крім того ПДВ за ставкою 20%, крім того тариф на послуги транспортування природного газу для внутрішньої точки виходу з газотранспортної системи - 124,16 грн. без ПДВ, коефіцієнт, який застосовується при замовленні потужності на добу наперед у відповідному періоді на рівні 1,10 умовних одиниць, всього з коефіцієнтом - 136,57 грн., крім того ПДВ 20%, всього з ПДВ - 163,89 грн. за 1000 куб.м. Всього ціна газу за 1000 куб.м з ПДВ, з урахуванням тарифу на послуги транспортування та коефіцієнту, який застосовується при замовленні потужності на добу наперед, становить 16554,00 грн.

Згідно п. 4.2, у разі зміни тарифу на послуги транспортування природного газу для внутрішньої точки виходу з газотранспортної системи та/або коефіцієнту, який застосовується при замовленні потужності на добу наперед у відповідному періоді, вони є обов`язковими для сторін за цим договором з дати набрання чинності відповідних змін.

Згідно з п. 5.1 договору, оплата за природний газ за відповідний розрахунковий період (місяць) здійснюється споживачем виключно грошовими коштами в наступному порядку: 70% вартості фактично переданого відповідно до акту приймання-передачі природного газу - до останнього числа місяця, наступного за місяцем, в якому було здійснено постачання газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий відповідно до акту приймання-передачі природний газ здійснюється споживачем до 15 числа (включно) місяця, наступного за місяцем, в якому споживач повинен був сплатити 70% грошових коштів за відповідний розрахунковий період. У разі відсутності акту приймання-передачі, фактична вартість використаного споживачем газу розраховується відповідно до умов підпункту 3.5.4 пункту 3.5 цього договору. Споживач має право здійснити оплату та/або передоплату за природний газ протягом періоду поставки або до початку розрахункового періоду.

Згідно пп. 6.2.2, 6.2.4 п. 6.2, споживач зобов`язаний: самостійно контролювати власне використання природного газу за цим договором; своєчасно оплачувати вартість поставленого природного газу в розмірі та порядку, що передбачені цим договором.

Відповідно п. 7.2, у разі прострочення споживачем строків остаточного розрахунку згідно пункту 5.1 та/або строків оплати за пунктом 8.4 цього договору, споживач зобов`язується сплатити постачальнику 3% річних, інфляційні збитки та пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який нараховується пеня, розраховані від суми простроченого платежу за кожний день прострочення.

Згідно з п. 13.1 договору, він набирає чинності з дати його укладання і діє в частині поставки газу до 31.12.2022 включно, а в частині розрахунків - до повного їх виконання.

У розділі 14 договору вказані адреси та реквізити сторін, а саме: e-mail постачальника (позивача): .uа та e-mail споживача (відповідача): .

Відповідач у відзиві визнав обставини укладення вказаного договору.

Згідно ч. 1 ст. 75 ГПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованих підстав вважати їх недостовірними або визнаними у зв`язку з примусом. Обставини, які визнаються учасниками справи, можуть бути зазначені в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

З матеріалів справи слідує, що позивачем були складені та підписані ним акти приймання-передачі природного газу:

- від 31.12.2021 за період: грудень 2021 на суму 66516,60 грн. (обсяг споживання - 4,01816 тис.куб.м);

- від 31.01.2022 за період: січень 2022 на суму 72356,52 грн. (обсяг споживання - 4,37094 тис.куб.м);

- від 28.02.2022 за період: лютий 2022 на суму 63542,84 грн. (обсяг споживання - 3,83852 тис.куб.м);

- від 31.03.2022 за період: березень 2022 на суму 66476,09 грн. (обсяг споживання - 4,01933 тис.куб.м);

- від 25.04.2022 коригуючий акт за період: березень 2022 на суму 66476,09 грн. (обсяг споживання - 4,01933 тис.куб.м);

- від 30.04.2022 за період: квітень 2022 на суму 79097,21 грн. (обсяг споживання - 4,60105 тис.куб.м), а всього на загальну суму 344989,26 грн.

До позовної заяви додано скріншоти екрану щодо надсилання відповідачу актів за січень-квітень 2022 на електронну адресу його пошти, що зазначена у договорі: . Відправлення здійснювалися з пошти позивача: ІНФОРМАЦІЯ_1. Разом з тим, як вбачається з цих доказів, мається напис щодо готовності повідомлення до надсилання.

Відповідачем надано скріншот екрану щодо отримання від позивача електронною поштою листа, в якому зазначено про відправлення найближчим часом оригіналів актів приймання-передачі природного газу періоду: лютий-травень 2022, які до цього часу у зв`язку з воєнним станом щомісяця надавалися лише в електронному вигляді. Також позивач просив разом із підписаними актами повернути йому примірники оригіналів актів періоду: листопад 2021 - січень 2022, які були не повернуті до цього часу.

Як вказано у листі ТОВ «ОПЕРАТОР ГАЗОТРАНСПОРТНОЇ СИСТЕМИ УКРАЇНИ» від 18.12.2024 № ТОВВИХ-24-19667, обсяг природного газу, використаний споживачем з ЕІС-кодом 56XS0000358G0001 (відповідач) за період з 25.11.2021 по 31.12.2022 внесено в алокацію постачальника ТОВ "Газопостачальна компанія "НАФТОГАЗ ТРЕЙДИНГ" становить: з 25.11.2021 по 30.11.2021 - 723,77 куб.м; з 01.12.2021 по 31.12.2021 - 4018,16 куб.м; з 01.01.2022 по 31.01.2022 - 4370,94 кубм.; з 01.02.2022 по 28.02.2022 - 3838,52 куб.м; з 01.03.2022 по 31.03.2022 - 4019,33 куб.м; з 01.04.2022 по 30.04.2022 - 4601,05 куб.м; починаючи з 01.05.2022 по 31.12.2022 - 0,00 куб.м.

Вказані обсяги природного газу зазначені також у витягах із Інформаційної платформи щодо остаточної алокації відборів споживача з ЕІС-кодом 56XS0000358G0001 за відповідні періоди.

Як вбачається з листа АТ "ЗАПОРІЖГАЗ" від 29.04.2025 вих. № 69028-Сл-4920-0425, наданого на запит відповідача, фактично спожиті обсяги по КУ "МИХАЙЛІВСЬКИЙ ПСИХОНЕВРОЛОГІЧНИЙ ІНТЕРНАТ" Запорізької обласної ради за період: лютий-квітень 2022 були закриті відповідно до інформації, отриманої за допомогою засобів дистанційної передачі даних, встановлених на вузлі обліку відповідача. Станом на 28.04.2025 АТ "ЗАПОРІЖГАЗ" не має технічної можливості надати копії звітів за вказаний період у паперовому вигляді.

До матеріалів справи долучені копії актів приймання-передачі природного газу, підписані АТ "ЗАПОРІЖГАЗ", згідно яких відповідачу розподілено природний газ у таких обсягах: лютий 2022 - 3838,52 куб.м, березень 2022 - 4019,33 куб.м, квітень 2022 - 4601,05 куб.м.

06.06.2022 відповідач надіслав позивачу електронною поштою з адреси на адресу ІНФОРМАЦІЯ_1 лист від 06.06.2022 вих. № 14, яким просив залишок невикористаної попередньої оплати, що обліковується станом на 01.01.2022 у сумі 16253,38 грн., зарахувати відповідно до п. 5.3 договору № 07-1172/21-БО-Т, як оплату за газ поточного споживання 2022 року.

11.07.2022 позивач надіслав відповідачу електронною поштою з адреси ІНФОРМАЦІЯ_1 на адресу лист, в якому зазначив, що протягом травня-червня 2022 неодноразово звертався до відповідача щодо нагальної потреби вирішення питання впорядкування розрахунків: питання наявної переплати за договором № 07-1172/21-БО-Т у сумі 16253,38 грн. станом на 01.01.2022. Як зазначено, оскільки станом на 11.07.2022 пропозиції щодо впорядкування розрахунків від відповідача не надходили, у разі ненадання відповіді на дане повідомлення, позивач протягом 20 днів зараховує суму переплати у рахунок оплати за спожитий природний газ у 2022 році, у відповідності до п. 5.3 договору.

Згідно розрахунку позивача та наданих доказів, 29.12.2021 відповідачем було сплачено за природний газ згідно вказаного договору суму 11981,28 грн. за листопад 2021 та суму 82769,98 грн. за грудень 2021. Із сплаченої суми 82769,98 грн. сума 66516,60 грн. була зарахована в оплату за поставлений газ у грудні 2021 та залишок суми у розмірі 16253,38 грн. в оплату за січень 2022.

Відтак, враховуючи здійснені оплати, позивач просив стягнути з відповідача заборгованість за газ за січень 2022 у сумі 56103,14 грн., за лютий 2022 у сумі 63542,84 грн., за березень 2022 у сумі 66476,09 грн., за квітень 2022 у сумі 79097,21 грн., що разом складає 262219,28 грн.

7. Норми права та мотиви, з яких виходить господарський суд при ухваленні рішення

Статтею 11 ЦК України встановлено, що підставою виникнення цивільних прав і обов`язків є договір.

За приписами ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

За приписами ч.ч. 1, 2 ст. 714 ЦК України, за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.

Частиною 1 ст. 530 ЦК України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

У частині 1 статті 664 Цивільного кодексу України передбачено, що обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: 1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; 2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару. Договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов`язку передати товар. Товар вважається наданим у розпорядження покупця, якщо у строк, встановлений договором, він готовий до передання покупцеві у належному місці і покупець поінформований про це. Готовий до передання товар повинен бути відповідним чином ідентифікований для цілей цього договору, зокрема шляхом маркування.

За приписами ч.ч. 1, 2 ст. 692 ЦК України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу.

Відповідно ст.ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не допускається. Зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

Згідно пункту 2 розділу VI Правил постачання природного газу, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 № 2496, споживач зобов`язаний своєчасно оплачувати постачальнику вартість природного газу в розмірі, строки та порядку, що визначені договором.

Як визначено у п. 10 розділу ІІ цих Правил, споживач самостійно контролює власне газоспоживання та для недопущення перевищення підтвердженого обсягу природного газу в розрахунковому періоді має самостійно і завчасно обмежити (припинити) власне газоспоживання. В іншому разі до споживача можуть бути застосовані відповідні заходи з боку постачальника, передбачені цим розділом та розділом VII цих Правил, у тому числі примусове обмеження (припинення) газопостачання. Постачальник має право оперативно контролювати обсяг споживання природного газу споживачем, використовуючи інформаційну платформу Оператора ГТС або інформацію споживача, а також шляхом самостійного контролю обсягів споживання природного газу на об`єкті споживача.

Правове регулювання технічних, організаційних, економічних та правових засад функціонування газотранспортної системи України здійснюється Кодексом Газотранспортної системи, затвердженим постановою НКРЕКП від 30.09.2015 № 2493, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 06.11.2015 за № 1378/27823 (далі - Кодекс ГТС).

Відповідно до пункту 1 глави 2 розділу IV Кодексу ГТС, з метою уніфікації та однозначної ідентифікації суб`єктів ринку природного газу та точок комерційного обліку, розміщених на об`єктах газової інфраструктури, та для забезпечення спрощення процедур зміни постачальників природного газу та електронного обміну даними між суб`єктами ринку природного газу, на національному рівні використовується система кодування, рекомендована Європейською мережею операторів газотранспортних систем (ENTSOG). Для кодування використовується ЕІС-код. На ринку природного газу використовуються ЕІС-коди, що присвоєні відповідно до регламенту EIC-схеми для кодування та ідентифікації в енергетиці. Кожному суб`єкту ринку природного газу та/або точці комерційного обліку може бути присвоєно лише один ЕІС-код.

Згідно з пунктом 4 глави 2 розділу IV Кодексу ГТС, оператор газорозподільної системи присвоює EIC-коди всім споживачам, що приєднані до газорозподільної системи відповідного оператора та відповідних ЕІС-кодів їх точок комерційного обліку (за необхідності).

У пункті 1 глави 3 розділу IV Кодексу ГТС передбачено, що для забезпечення електронної взаємодії та документообігу між суб`єктами ринку природного газу, у тому числі для організації замовлення та супроводження послуг транспортування природного газу в умовах добового балансування газотранспортної системи, а також між суб`єктами ринку природного газу та операторами торгових платформ оператор газотранспортної системи зобов`язаний створити та підтримувати функціонування інформаційної платформи.

Інформаційна платформа - це електронна платформа у вигляді веб-додатка в мережі Інтернет, функціонування та керування якою забезпечується оператором газотранспортної системи, яка використовується для забезпечення надання послуг транспортування природного газу відповідно до вимог цього Кодексу (пункт 5 глави 1 розділу І Кодексу ГТС).

Оператор газотранспортної системи виконує функції адміністратора інформаційної платформи (пункт 5 глави 3 розділу IV Кодексу ГТС).

Інформаційна платформа має бути доступною всім суб`єктам ринку природного газу та операторам торгових платформ у межах їх прав, визначених цим Кодексом, для забезпечення ними дій, пов`язаних із укладанням угод за короткостроковими стандартизованими продуктами, замовленням, наданням та супроводженням послуг транспортування природного газу, у тому числі для подання номінацій/реномінацій, перевірки величин грошових внесків (фінансової гарантії), а також інших дій, передбачених цим Кодексом. Для вчинення вищезазначених дій веб-додаток інформаційної платформи має бути доступним у мережі Інтернет цілодобово, сім днів на тиждень (п. 2 глави 3 розділу IV Кодексу ГТС).

Місцезнаходженням відповідача згідно з договором було та є на теперішній час: село Показне, будинок 90А, Михайлівський район, Запорізька область, 72040.

Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який триває по теперішній час.

Згідно з Переліком територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого наказом Міністерства розвитку громад та територій України № 376 від 28.02.2025, датою тимчасової окупації Плодородненської сільської територіальної громади Мелітопольського району Запорізької області (на теперішній час Райхенфельдська сільська територіальна громада Мелітопольського району Запорізької області) (місцезнаходження відповідача) визначено 26.02.2022.

Така дата була визначена й у Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженому наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України № 309 від 22.12.2022.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 13-1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», положення цієї статті застосовуються до тимчасово окупованої території, передбаченої пунктами 1 і 2 частини першої статті 3 цього Закону, надр під територіями, зазначеними у пунктах 1 і 2 частини першої статті 3 цього Закону, і повітряного простору над цими територіями. В умовах воєнного стану рішенням Кабінету Міністрів України положення цієї статті можуть бути поширені на тимчасово окуповані території, передбачені пунктом 3 частини першої статті 3 цього Закону, надра під територіями, зазначеними у пункті 3 частини першої статті 3 цього Закону, і повітряний простір над цими територіями. На період тимчасової окупації переміщення товарів (робіт, послуг) з тимчасово окупованої території на іншу територію України та/або з іншої території України на тимчасово окуповану територію усіма видами транспорту, в тому числі автомобільним, залізничним, повітряним та трубопровідним транспортом, а також лініями електропередач та гідротехнічними спорудами, заборонено, за винятком випадків, передбачених частинами третьою та четвертою цієї статті. Переміщення товарів, маркування (етикетування) яких свідчить про вироблення таких товарів на тимчасово окупованій території, забороняється, крім речей, які віднесені до особистих речей, що переміщуються у ручній поклажі та/або супроводжуваному багажі відповідно до частин третьої та четвертої цієї статті. Контроль в`їзду-виїзду з метою виявлення, запобігання переміщенню товарів на тимчасово окуповану територію та з такої території в межах контрольних пунктів в`їзду-виїзду, а також поза межами контрольних пунктів в`їзду-виїзду проводять уповноважені службові особи Державної прикордонної служби України.

Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду переглянув у касаційному порядку постанову Центрального апеляційного господарського суду від 06.12.2023 у справі № 908/1162/23 про стягнення боргу за спожитий у листопаді-грудні 2022 обсяг електроенергії на об`єкті, який знаходиться у місті Мелітополі.

Об`єднана палата зазначила: «У справі № 908/1162/23, як і у справі № 910/9680/23 (від висновків Верховного Суду в якій пропонується відступити), йдеться про діяльність, що підпадає під ознаки, наведені у частині другій статті 13-1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України»; окрім того, в обох справах йдеться про території, окуповані з лютого 2022, за відсутності окремого рішення Кабінету Міністрів України щодо територій, тимчасово окупованих, починаючи з 24 лютого 2022. Тобто правовідносини у цих справах є подібними за критерієм здійснення господарської діяльності на тимчасово окупованій території і доводи касаційної скарги ґрунтуються на застосуванні тих самих приписів Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України».

Предметом розгляду Об`єднаною палатою було питання застосування частини 2 статті 13 та частини 2 статті 13-1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» до правовідносин, які виникли у період із лютого 2022 по грудень 2022, тобто до прийняття Кабінетом Міністрів України постанови від 06.12.2022 № 1364 «Деякі питання формування переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією» та затвердження Міністерством з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України наказу № 309 «Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією».

Відповідно до пунктів 1, 3 частини 1 статті 3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» (далі - Закон № 1207-VII), для цілей цього Закону тимчасово окупованою територією визначається: сухопутна територія тимчасово окупованих Російською Федерацією територій України, водні об`єкти або їх частини, що знаходяться на цих територіях (пункт 1); інша сухопутна територія України, внутрішні морські води і територіальне море України, визнані в умовах воєнного стану тимчасово окупованими у встановленому Кабінетом Міністрів України порядку (пункт 3).

Так, у справі № 908/1162/23 Верховний Суд, залишаючи постанову суду апеляційної інстанції про відмову у позові без змін, зокрема дійшов висновку, що Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» щодо деяких питань визначення правового статусу тимчасово окупованих територій України в умовах воєнного стану від 16.11.2022 № 2764-ІХ частину третю статті 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» було викладено в редакції, за якою дата початку і дата завершення тимчасової окупації територій, передбачених пунктом 3 частини першої статті 3 цього Закону, визначаються Кабінетом Міністрів України.

Діюча редакція цієї норми (у відповідності до змін, внесених Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо звільнення від сплати екологічного податку, плати за землю та податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за знищене чи пошкоджене нерухоме майно» № 3050-IX від 11.04.2023) вказує, що дата початку і дата завершення тимчасової окупації територій, які передбачені у пункті 3 частини першої статті 3 цього Закону, визначаються у встановленому Кабінетом Міністрів України порядку.

Як зазначила Об`єднана палата, з 07.05.2022 ані пункт 7 частини першої статті 1-1, ані пункт 1 частини третьої статті 3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» не містили (і зараз також не містять) жодних посилань на те, що статус тимчасово окупованих вказані у них території набувають залежно від наявності чи відсутності (а так само і дати ухвалення) будь-якого рішення того чи іншого повноважного органу державної влади України - РНБО, Кабінету Міністрів України чи іншого органу в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

06.12.2022 Кабінет Міністрів України затвердив постанову «Деякі питання формування переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією», відповідно до якої перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затверджується Міністерством з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій за формою згідно з додатком за погодженням з Міністерством оборони України з урахуванням пропозицій відповідних обласних, Київської міської військових адміністрацій.

Однак, у відповідності до регулювання, запровадженого Законом України від 21.04.2022 № 2217-ІХ «Про внесення змін до деяких законів України щодо регулювання правового режиму на тимчасово окупованій території України» правовий статус тимчасово окупованої території російською федерацією в розумінні пункту 1 частини першої статті 3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» не залежить від того, чи ухвалив (і якщо ухвалив - то коли саме) той чи інший повноважний орган державної влади України (РНБО, Кабінет Міністрів України чи інший орган в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України) рішення про визнання певної частини території України тимчасово окупованою. Таке рішення повноважного органу державної влади України (зокрема - і Кабінету Міністрів України) для територій, визначених у пункті 1 частини першої статті 3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», має не конститутивне, а лише інформативне значення, з публічною достовірністю підтверджуючи конкретну дату, з якої фактична окупація певної частини території України почалася чи припинилася.

З огляду на викладене, у постанові у справі № 908/1162/23 Об`єднана палата дійшла висновку про відсутність підстав для відступу від висновку, викладеного Верховним Судом у постанові у справі № 910/9680/23 про поширення положень статті 13-1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» на території, тимчасово окуповані в період воєнного стану, лише з огляду на загальновідомий факт окупації таких територій за відсутності відповідного рішення Кабінету Міністрів України.

Суд враховує зазначені вище висновки Верховного Суду у справі № 908/1162/23 відповідно до положень ч. 4 ст. 236 Господарського процесуального кодексу України, оскільки правовідносини у справах є подібними за змістовим критерієм.

Стаття 42 «Положення про закони і звичаї війни на суходолі», що є додатком до IV Гаазької конвенції про закони і звичаї війни на суходолі від 18.10.1907, учасницею якої є Україна (дата набрання чинності для України - 24.08.1991), встановлює, що територія визнається окупованою, якщо вона фактично перебуває під владою армії супротивника.

Таким чином, враховуючи, що окупація території місцезнаходження відповідача 26.02.2022 є загальновідомим фактом (підтвердженим до того ж Кабінетом Міністрів України), а також положення ст. 13-1 Закону № 1207-VII, позивач у даний період (із 26.02.2022) не мав права здійснювати господарську діяльність щодо постачання на окуповану територію товарів і послуг, у тому числі природного газу.

Доводи позивача щодо обов`язку споживача своєчасно обмежувати (припиняти) використання природного газу не спростовують висновків суду.

Відтак, позивач мав правомірно поставляти відповідачу природний газ по 25.02.2022 включно (по час тимчасової окупації території України), відповідно газ споживався відповідачем саме по цю дату.

З моменту окупації російськими військами села Показне Михайлівського району Запорізької області державні органи України втратили контроль над цією територією, що є загальновідомим фактом та не потребує будь-якого нормативного підтвердження.

Матеріали справи не містять та сторонами не надано доказів того, що саме відповідач продовжував споживати природний газ, починаючи з 26.02.2022.

Заперечуючи проти позову відповідач посилався на відсутність у нього складених у паперовому вигляді актів приймання-передачі газу, невикористання при надісланні актів в електронному вигляді електронних адрес, вказаних у договорі.

Як визначено у пункті 5.1 договору, у разі відсутності акту приймання-передачі, фактична вартість використаного споживачем газу розраховується відповідно до умов підпункту 3.5.4 пункту 3.5 цього договору.

Умовами підпункту 3.5.4 пункту 3.5 визначено: у випадку неповернення споживачем підписаного оригіналу акту до 15-го числа місяця, наступного за розрахунковим періодом, а також у випадку розбіжностей між даними, отриманими від споживача та даних щодо остаточної алокації відборів споживача на Інформаційній платформі Оператора ГТС, обсяг (об`єм) спожитого газу вважається встановленим (узгодженим) відповідно до даних Інформаційної платформи Оператора ГТС та переданим у власність споживачу, а вартість поставленого протягом відповідного розрахункового періоду газу розраховується з урахуванням цін, визначених у розділі 4 цього договору.

Отже, відсутність у відповідача акту приймання-передачі природного газу, складеного у паперовому вигляді, не позбавляє його обов`язку здійснити оплату спожитого газу.

Крім того, акт приймання-передачі, згідно пп. 3.5.2 п. 3.5 договору, готується постачальником на підставі отриманих саме від споживача даних та даних щодо остаточної алокації відборів споживача на Інформаційній платформі Оператора ГТС.

Доказів того, що відповідач надавав позивачу завірені належним чином копії відповідних актів надання послуг з розподілу/транспортування газу за спірний період, як передбачено пп. 3.5.1 п. 3.5 договору, матеріали справи не містять.

Відтак, позивачем правомірно обсяги спожитого відповідачем природного газу були визначені на підставі інформації, розміщеної на Інформаційній платформі Оператора ГТС.

Відповідач не заперечив обсяги спожитого ним природного газу, які підтверджені також підписаними актами АТ "ЗАПОРІЖГАЗ".

Суд також зазначає, що згідно п. 3.4 договору, постачальник із застосування ресурсів Інформаційної платформи Оператора ГТС та споживач здійснюють щоденний моніторинг фактично відібраного споживачем обсягу природного газу.

Отже, відповідач, як споживач природного газу, міг самостійно розрахувати суму спожитого ним природного газу, ціна якого визначена у договорі.

Відповідач розумів, що природний газ у період із січня по 25.02.2022 фактично споживається та, відповідно, має бути оплачений. Відповідач також не був позбавлений можливості звернутися до позивача з вимогою надати йому такі акти у паперовому вигляді для сплати та належного бухгалтерського обліку.

Щодо надсилання актів електронною поштою з адреси позивача: ІНФОРМАЦІЯ_1, а не з адреси, що вказана у договорі: .uа, суд зазначає, що договором не визначено надіслання актів саме та виключно з електронної адреси .uа.

Статтею 8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» визначено, що юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму.

Позивач не заперечив приналежність йому, як юридичній особі, електронної адреси ІНФОРМАЦІЯ_1, а відповідач не заперечував здійснення ним електронної переписки з позивачем за договором, зокрема саме на вказану електронну адресу відповідач надіслав лист позивачу щодо переплати за договором.

Воєнний стан в Україні був введений із 24.02.2022, а заборгованість у відповідача, згідно матеріалів справи, існує з січня 2022. Отже, відповідач, заперечуючи проти позову з наведених підстав, діє недобросовісно. З урахуванням обізнаності відповідача про спожиті обсяги природного газу та його ціни, що визначена у договорі, відповідач знав про вартість природного газу, яка мала бути ним сплачена за відповідний період, та мав можливість здійснити таку оплату без відповідного акту приймання-передачі природного газу.

Крім того, як зазначав відповідач у своєму листі, що був надісланий 06.06.2022 електронною поштою позивачу, відповідач просив залишок невикористаної попередньої оплати, що обліковується станом на 01.01.2022 у сумі 16253,38 грн., зарахувати відповідно до п. 5.3 договору № 07-1172/21-БО-Т, як оплату за газ поточного споживання 2022 року.

Згідно щодобових алокацій за період із 01.02.2022 по 28.02.2022, що містяться в матеріалах справи, за період із 26.02.2022 по 28.02.2022 остаточна алокація - 272,84 куб.м.

За лютий 2022 (із 01.02.2022 по 28.02.2022) позивачу була нарахована сума 63542,84 грн.

Враховуючи викладене вище, оскільки окупація території України, куди здійснювалося постачання природного газу, розпочалась 26.02.2022, то саме з цього періоду відсутні підстави для стягнення основного боргу у сумі 4516,58 грн. за період із 26.02.2022 по 28.02.2022 (0,27284 тис.куб.м * 13658,42 грн. = 3726,56 грн.; 0,27284 тис.куб.м * 124,16 грн. * коефіцієнт 1,1 = 37,26 грн.; 3726,56 грн. + 37,26 грн. = 3763,82 грн. (всього вартість без ПДВ); 4516,58 грн. (всього вартість з ПДВ), а також у сумі 66476,09 грн. за березень 2022, у сумі 76097,21 грн. за квітень 2022.

Доказів сплати основного боргу за поставлений природний газ у сумі 56103,14 грн. за січень 2022 та у сумі 59026,26 грн. за період із 01.02.202 по 25.02.2022 (63542,84 грн. (заявлена до стягнення сума за лютий 2022) - 4516,58 грн. (за період із 26.02.2022 по 28.02.2022) = 59026,26 грн.) включно відповідачем не надано та матеріали справи не містять.

Відтак, з відповідача на користь позивача слід стягнути загальну суму 115129,40 грн. основного боргу (56103,14 грн. за січень 2022 + 59026,26 грн. за період із 01.02.202 по 25.02.2022).

У відповідності до частини 1 статті 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно п. 7.2, у разі прострочення споживачем строків остаточного розрахунку згідно пункту 5.1 та/або строків оплати за пунктом 8.4 цього договору, споживач зобов`язується сплатити постачальнику 3% річних, інфляційні збитки та пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який нараховується пеня, розраховані від суми простроченого платежу за кожний день прострочення.

Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного у постанові від 07.04.2020 у справі № 910/4590/19, зобов`язання зі сплати інфляційних та річних процентів є акцесорним, додатковим до основного, залежить від основного зобов`язання і поділяє його долю. Відповідно, й вимога про сплату інфляційних та річних процентів є додатковою до основної вимоги (пункт 43 мотивувальної частини постанови).

Позивач, згідно розрахунку, що доданий до позовної заяви, нарахував суму 3% річних у загальному розмірі 15950,41 грн. за загальний період із 16.04.2022 по 15.12.2024 за зобов`язаннями, починаючи з лютого 2022. Інфляційні втрати у загальному розмірі 59063,11 грн. були нараховані позивачем за загальний період із 01.05.2022 по 30.11.2024 за зобов`язаннями, починаючи з лютого 2022.

27.11.2025 від позивача через систему «Електронний суд» надійшли пояснення, до яких додано розрахунок штрафних санкцій, 3% річних та інфляційних нарахувань станом на 18.11.2025. Згідно цього розрахунку, позивач нарахував 3% річних та інфляційні втрати за зобов`язаннями, починаючи з січня 2022 за загальний період по 18.11.2025 (3% річних) та за загальний період по 31.10.2025 (інфляційні втрати), відповідно збільшивши нарахування.

Вказаний розрахунок судом не перевіряється, оскільки позивач розмір позовних вимог у порядку ст. 46 ГПК України не збільшував, предметом позовних вимог є стягнення з відповідача 15950,41 грн. 3% річних та 59063,11 грн. інфляційних втрат.

Оскільки, як встановлено судом, за лютий 2022 (за період із 01.02.202 по 25.02.2022) сума основного боргу складає суму 59026,26 грн., суд зробив перерахунок та встановив, що сума 3% річних у межах заявленого позивачем періоду на суму боргу 59026,26 грн. складає 4725,55 грн., сума інфляційних втрат складає 19181,70 грн., які стягуються з відповідача на користь позивача.

У стягненні сум 11224,86 грн. 3% річних та 39881,41 грн. інфляційних втрат, нарахованих на суми боргу, що виникли за період із 26.02.2022 по 30.04.2022 судом відмовляється у зв`язку з необґрунтованістю позову у цій частині.

На підставі викладеного вище, позов у цілому задовольняється судом частково.

8. Судові витрати

Відповідно п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України, судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, судовий збір у сумі 1668,44 грн. стягується з відповідача на користь позивача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Комунальної установи "МИХАЙЛІВСЬКИЙ ПСИХОНЕВРОЛОГІЧНИЙ ІНТЕРНАТ" Запорізької обласної ради (село Показне, будинок 90А, Михайлівський район, Запорізька область, 72040, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "НАФТОГАЗ ТРЕЙДИНГ" (вул. Шолуденка, буд. 1, м. Київ, 04116, ) 115129 (сто п`ятнадцять тисяч сто двадцять дев`ять) грн. 40 коп. основного боргу, 4725 (чотири тисячі сімсот двадцять п`ять) грн. 55 коп. 3% річних, 19181 (дев`ятнадцять тисяч сто вісімдесят одна) грн. 70 коп. інфляційних втрат, 1668 (одна тисяча шістсот шістдесят вісім) грн. 44 коп. судового збору.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Відповідно ст. 241 ГПК України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено згідно з вимогами ст. 238 ГПК України та підписано - 08 квітня 2026.

Рішення розміщується в Єдиному державному реєстрі судових рішень за веб-адресою у мережі Інтернет за посиланням: http://reyestr.court.gov.ua.

Суддя О.В. Ярешко