ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" лютого 2026 р. Справа № 910/13616/24

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Алданової С.О.

суддів: Євсікова О.О.

Корсака В.А.

секретар судового засідання Сергієнко-Колодій В.В.,

за участю представників сторін згідно протоколу судового засідання,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "А5 СОЛЮШНЗ"

на рішення Господарського суду міста Києва від 20.03.2025

у справі № 910/13616/24 (суддя Селівон А.М.)

за позовом Приватного акціонерного товариства "Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "А5 СОЛЮШНЗ"

про відшкодування збитків,

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство "Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту" (далі - позивач; ПрАТ "Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту"; ПрАТ "Київ-Дніпровське МППЗТ") звернулось до Господарського суду міста Києва з позовними вимогами до Товариства з обмеженою відповідальністю "А5 СОЛЮШНЗ" (надалі - відповідач; ТОВ "А5 СОЛЮШНЗ"; Товариство; апелянт; скаржник) про відшкодування 1 600 000,00 грн збитків.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на неналежне виконання відповідачем умов укладеного між сторонами договору № 20/12-2 на постачання та впровадження програмного продукту від 20.12.2022 у частині своєчасного виконання робіт з впровадження програмного продукту згідно умов договору та здійсненої позивачем передплати в сумі 1 600 000,00 грн, внаслідок чого позивач відмовився від договору на підставі ч. 2 ст. 849 ГПК України та просив стягнути з відповідача збитки у розмірі вартості втраченого майна (неповернутої передплати) в сумі 1 600 000,00 грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 20.03.2025 позовні вимоги задоволено повністю. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "А5 СОЛЮШНЗ" на користь Приватного акціонерного товариства "Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту" 1 600 000,00 грн (один мільйон шістсот тисяч грн) збитків та витрати по сплаті судового збору в сумі 24 000,00 грн (двадцять чотири тисячі грн).

За висновками місцевого господарського суду, оскільки матеріалами справи підтверджується факт невиконання відповідачем зобов`язань за договором у встановлений строк, розмір основної заборгованості відповідає фактичним обставинам та на момент прийняття рішення доказів надання послуг з впровадження програмного продукту або повернення суми оплати відповідач суду не представив, як і доказів, що спростовують вищевикладені обставини, вимога позивача про стягнення з відповідача 1 600 000,00 грн перерахованих коштів за договором підлягає задоволенню.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, ТОВ "А5 СОЛЮШНЗ" звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 20.03.2025 у справі № 910/13616/24 повністю та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову ПрАТ "Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту" до ТОВ "А5 СОЛЮШНЗ" про відшкодування збитків у розмірі 1 600 000,00 грн.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що висновки Господарського суду м. Києва є неповними, не мотивованими, такими, що зроблені з порушенням норм матеріального права та за відсутності належного дослідження усіх наявних у матеріалах справи доказів, ненаданням оцінки усім доказам та доводам скаржника.

Апелянт зазначає, що за правовою природою, укладений між сторонами, договір є змішаним та містить елементи ліцензійного договору, договору постачання та договору про надання послуг (в частині впровадження), що також підтверджується умовою п. 14.5 договору та про що скаржником зазначалось як у відзиві на позовну заяву так і під час судових засідань представником Товариства. Втім, судом 1-ої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення не надано жодної оцінки доводам відповідача з приводу не відповідності договору умовам договору підряду, чим порушено п. 8. ч. 4 ст. 238 ГПК України, а саме не зазначено норми права, на які посилався скаржник, які суд не застосував, та мотиви їх незастосування.

Відповідач вказує й те, що відповідно до умов п. 1.3 договору детальний склад послуг, строки їх надання, очікувані результати та вартість наведені в Календарному плані, що є невід`ємною частиною договору. Так, згідно календарного плану, що є додатком № 1 до договору, його виконання складається з двох окремих етапів, кожен з яких має свій окремий результат, а саме:

- за етапом 1 Календарного плану позивачу постачались примірники підсистем «Управління персоналом» та «Облік заробітної плати», «Бухгалтерський облік» комп`ютерної програми «Інформаційно-аналітична система цифрової трансформації бізнес-процесів обліку і управління ресурсами «А5.ERP» на електронному носії та Ліцензії на право використання програмних продуктів (комп`ютерної програми).

По факту виконання поставки сторонами укладено акт приймання-передачі програмних продуктів без зауважень. Позивач здійснив оплату за належним чином виконане скаржником зобов`язання з поставки товару - комп`ютерної програми, що не суперечить умовам договору та відповідає положенням ст. 692 ЦК України, ст. 265 ГК України та положень ст.1109 ЦК України. Тобто, такі примірники комп`ютерної програми спеціально не створювались під позивача, а вже були наявні у Товариства та за договором здійснювалась поставка цих примірників, відтак, до цих правовідносин застосовувались положення в частині поставки товару та передачі невиключних майнових прав інтелектуальної власності на об`єкт авторського права - комп`ютерну програму. Етап 1 календарного плану є самостійним етапом та жодним чином не є пов`язаним з етапом 2 календарного плану.

- за етапом 2 календарного плану сторони домовились про надання послуг з впровадження комп`ютерної програми, а саме налаштування окремих функціоналів, що передбачали виключно перенесення інформації з одного програмного продукту позивача в інший без зміни цієї інформації. Тобто, 2 етап не передбачав створення чи перероблення існуючої комп`ютерної програми, а передбачав перенесення інформації, що належить позивачу з однієї комп`ютерної програми в іншу (поставлену). Внаслідок цих дій не створювався і не змінювався функціонал комп`ютерної програми, а лише заповнювався тією інформацією, яка вже існувала у позивача на момент її перенесення скаржником. Тому, за етапом 2 календарного плану не виникали підрядні правовідносини, а лише надання послуг.

За вказаного апелянт висновується, що позивачем, всупереч умов п. 5 ст. 162 ГПК України, не доведено, що договір містить елементи договору підряду та що до правовідносин можливо застосовувати положення статті 849 ЦК України в частині відмови від договору та відшкодування збитків, а місцевим господарським судом не обґрунтовано підстави застосування до правовідносин, що виникли між позивачем та скаржником саме положень ЦК України про підряд, коли за змістом договору очевидним є застосування умов про надання послуг, постачання та ліцензійного договору.

Також скаржником зазначається, що по факту Товариство здійснило постачання позивачу комп`ютерної програми 28.12.2022, що підтверджується підписаним з обох сторін актом № 1658 приймання передачі програмного продукту. Претензій щодо якості поставленої комп`ютерної програми та строків її постачання у позивача не було. Таким чином, скаржник належним чином виконав своє зобов`язання, передбачене п. 1.2.1 договору. Згідно наявних у матеріалах справи платіжних інструкцій № 17307 від 26.12.2025, № 17529 від 28.12.2025 та № 17607 від 29.12.2025 позивач повністю сплатив за комп`ютерну програму, тобто, виконав своє зобов`язання, передбачене п. 6.2 договору. Тобто, в частині постачання комп`ютерної програми за етапом 1 календарного плану між сторонами припинені господарські зобов`язання виконанням, проведеним належним чином, що врегульовано положеннями ст. 599 ЦК України та ст. 203 ГК України. Відтак, як вважає апелянт, відсутні будь-які підстави застосовувати п. 6.6 договору в частині повернення сплаченої суми в розмірі 1 600 000,00 грн, оскільки не підтверджено матеріалами справи неналежне надання послуги з постачання комп`ютерної програми чи надання цієї послуги у строки, що не відповідають календарному плану.

Також, за твердженнями апелянта, судом першої інстанції не було досліджено наявні матеріали справи про те, що, по-перше, не вся сума в розмірі 1 600 000,00 грн є авансовими коштами, а лише 50% від цієї суми, та, по-друге, що зобов`язання є виконаним належним чином і підстав для застосування п. 6.6 договору взагалі не існувало.

Окремо відповідач акцентує, що неодноразово звертав увагу на необхідність застосування до спірних правовідносин положення ч. 4. ст. 653 ЦК України, а саме, що в позивача відсутнє право вимагати повернення того, що було виконане за зобов`язанням до моменту зміни або розірвання договору. Однак, цим доводам скаржника не надано оцінки та не зазначено мотиви незастосування положень ч. 4 ст. 653 ЦК України.

Додатково Товариство наголошує, що позивачем не доведено обставини визнання суми в розмірі 1 600 000,00 грн, сплаченої за належним чином виконане зобов`язання з поставки комп`ютерної програми, збитками, що необхідно відшкодувати позивачу, проте, Господарський суд м. Києва визнав такі обставини встановленими за відсутності правових підстав. Крім того, висновки суду щодо пов`язаності 1 та 2 етапів календарного плану між собою є суперечливими та не відповідають обставинам справи.

Окрім того апелянт вважає, що оскільки кошти в розмірі 1 600 000,00 грн були сплачені за належним чином виконане зобов`язання, то правових підстав вважати зазначену суму збитками відсутні, оскільки норми цивільного законодавства передбачають право кредитора вимагати відшкодування збитків у випадку порушення зобов`язання, а зобов`язання з поставки комп`ютерної програми припинене виконанням, проведеним належним чином. Позиція, висловлена в оскаржуваному рішенні щодо визнання суми в розмірі 1 600 000,00 грн збитками позивача через необхідність знищення копій комп`ютерної програми після розірвання договору є необґрунтованою, оскільки позивач не надавав до суду жодних доказів на підтвердження знищення поставленої йому за договором комп`ютерної програми, а відтак, твердження Господарського суду м. Києва про наявність «втрат за договором» не має правових підстав.

Відповідач підкреслює також те, що в оскаржуваному рішенні висловлена позиція суду стосовно неможливості надання послуг з впровадження іншими контрагентами, крім скаржника, однак останній надавав суду та під час судових засідань і в окремих додаткових поясненнях від 11.03.2025 доводи, що послуги з впровадження можуть надавати й інші виконавці, що є партнерами Товариства та, відповідно, до суду були надані на підтвердження відповідні докази, а саме відповіді на адвокатські запити від ТОВ «Єдина точка доступу» № 2025/1003-1 від 10.03.2025 та від ТОВ «Альянс Солюшен» № 25/03/10 від 10.03.2025.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.10.2025, апеляційна скарга в справі № 910/13616/24 передана на розгляд колегії суддів у складі: Алданова С.О. (головуючий), Євсіков О.О., Корсак В.А.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 14.11.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "А5 СОЛЮШНЗ" на рішення Господарського суду міста Києва від 20.03.2025 у справі № 910/13616/24. Розгляд апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "А5 СОЛЮШНЗ" на рішення Господарського суду міста Києва від 20.03.2025 у справі № 910/13616/24 призначено на 02.02.2026.

До апеляційного господарського суду від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в яких останній просить оскаржуване рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. Згідно тверджень ПрАТ "Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту", судом 1-ої інстанції цілком обґрунтовано підтримано позицію позивача, що укладений між сторонами договір від 20.12.2022 № 20/12-2 на постачання та впровадження програмного продукту містить елементи підряду, оскільки наслідком його виконання є матеріальний результат - впроваджений програмний продукт на серверних (апаратних) ресурсах, його функціонування згідно встановлених Технічних вимог, гарантійну підтримку виконавця. Позивач в кінцевому результаті споживає не саму діяльність виконавця по налагодженню та впровадженню продукту, а безпосередньо продукт, налаштований під потреби замовника. Тобто, мета позивача була користуватись продуктом, його функціоналом тощо. Першим етапом відповідач поставив примірник продукту, ліцензію на нього, а вже другим етапом зобов`язувався налаштувати цей продукт під вимоги та потреби позивача, переробити його таким чином, щоб всі модулі (підсистеми) працювали належним чином, містили відповідні інформаційні блоки під діяльність позивача та його філій, налаштування взаємодії з банком тощо, що визначено технічними вимогами та календарним планом. Таким чином, на думку позивача, вказані обставини однозначно вказують на правомірність застосування законодавства про підряд та приписів ч. 2 ст. 849 ЦК України до правовідносин за договором.

Також позивач зазначив, що без виконання всіх робіт з впровадження продукту кінцева мета договору та його результат для замовника не досягається. Відповідно до календарного плану, з урахуванням додаткової угоди № 1, строк виконання робіт з впровадження програмного продукту становив до 30.04.2024. Станом на 30.04.2024 виконавцем - ТОВ «А5 СОЛЮШНЗ» не було виконано такі роботи, що передбачені календарним планом та технічними вимогами, а саме: 1) не налаштована фінансова звітність, взаємодія з банком; 2) не в повному обсязі налаштовано накази з персоналу; 3) не налаштовано банк; 4) не налаштована фінансова звітність; 5) не налаштовано додаткові аналітик-рахунки; 6) не налаштовано підсумковий облік робочого часу, індивідуальні графіки роботи; 7) не налаштований розрахунок нарахувань, утримань, податків; 8) не налаштований розрахунок разових нарахувань; 9) не налаштоване формування проводок; 10) не налаштований розрахунок обов`язкових платежів; 11) не зроблено імпорт даних з 1-С; 12) не налагоджено шаблони маршрутів проведення та погодження документів; 13) не налаштовані регламентні та стандартні звіти; 14) не налаштовано типу обліку робочого часу (відсутні 20 видів графіків роботи, а ті, що імпортовані, відображаються без відповідних налаштувань); 15) не в повному обсязі внесені дані щодо персоналу. Таким чином, станом на 30.04.2024 матеріальний результат не було досягнуто, у замовника відсутній впроваджений робочий програмний продукт з відповідним функціоналом. Відповідач не надав належних доказів виконання договору, зокрема, не надав до суду налаштований згідно умов договору програмний продукт (як електронний доказ).

Згідно позиції ПрАТ "Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту" укладений договір за своєю правовою природою є змішаним договором та з урахуванням того, що його виконання має кінцевий матеріальний результат впроваджений програмний продукт на серверних (апаратних) ресурсах, його функціонування згідно встановлених технічних вимог, гарантійну підтримку, то зазначений договір також містить елементи підряду, а отже, до правовідносин сторін також застосовується законодавство, що регулює підряд. Листом від 16.05.2024 № 01-19/863/24 ПрАТ «Київ-Дніпровське МППЗТ» у відповідності до ч. 2 ст. 849 ЦК України відмовилось від договору від 20.12.2022 № 20/12-2 на постачання та впровадження програмного продукту, який було укладено з ТОВ «А5 СОЛЮШНЗ». Отже, суд першої інстанції обґрунтовано встановив відповідні обставини щодо застосування до правовідносин сторін положень закону, що стосуються договорів підряду.

Також позивач зазначив, що у відповідності до умов розділу 2 договору позивачем було сплачено відповідачу 1 600 000,00 грн. Зазначена сума сплачена за перший етап по договору - постачання програмного продукту (ліцензії). Решта суми у розмірі 396 000 грн мала бути сплачена замовником за впровадження програмного продукту. Однак, через не впровадження у встановлений строк програмного продукту, замовник позбавлений можливості ним користуватись, а отже, внаслідок порушення умов зобов`язання з боку відповідача, позивачу нанесено збитки на суму 1 600 000 грн, що й є предметом позову. При цьому, позивач цілком правомірно застосував приписи ст. 224 ГК України щодо визначення збитків у розмірі 1 600 000 грн.

Позивач підкреслив, що здійснив витрати у сумі 1 600 000 грн з метою у подальшому отримати кінцевий результат. Проте, відповідач порушив друге зобов`язання щодо своєчасного впровадження програмного продукту, чим не забезпечив позивача кінцевим матеріальним результатом.

ПрАТ "Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту" звернуло увагу й на те, що умови договору та використання ліцензії прописані таким чином, що впровадження має здійснити виключно відповідач, адже відповідні права не передані за договором. Крім того, у випадку розірвання договору використання продукту заборонено та його копія підлягає знищенню. Отже, в даному спорі, позивач позбавлений можливості замовити впровадження або доопрацювання програмного продукту у будь-якого іншого суб`єкта. Таким чином, позивач не може використати програмний продукт без його впровадження саме відповідачем, а отже понесені витрати у розмірі 1 600 000 грн є збитками, коштами, які позивач втратив без можливості отримати кінцевий результат.

В судових засіданнях неодноразово оголошувалась перерва.

Представник апелянта в судовому засіданні 26.02.2026 вимоги апеляційної скарги підтримав та просив її задовольнити.

У судовому засіданні представник позивача проти вимог апеляційної скарги заперечував, просив відмовити в її задоволенні, а оскаржуване рішення залишити без змін.

Відповідно до статті 269, частини 1 статті 270 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. У суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених при перегляді справ в порядку апеляційного провадження.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши представлені докази в їх сукупності, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, апеляційний господарський суд дійшов висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення апеляційної скарги в межах викладених апелянтом доводів та вимог, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, встановлено судом першої інстанції та перевірено колегією суддів, 20 грудня 2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "А5 СОЛЮШНЗ" (Виконавець або ліцензіар за договором) та Приватним акціонерним товариством "Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту" (Замовник або ліцензіат за договором) укладено договір № 20/12-2 на постачання та впровадження програмного продукту (скорочено - Договір).

Надалі, додатковою угодою № 1 від 29.12.2023 до Договору сторони дійшли згоди внести зміни до п. 11.1 розділу 11 "Строк дії договору, умови зміни, доповнення і розірвання" та викласти його в наступній редакції:

"11.1. Договір набирає чинності з моменту підписання його уповноваженими представниками сторін та в частині постачання та впровадження програмного продукту діє до 31 липня 2024 року, але в будь-якому випадку до повного виконання зобов`язань сторін, зокрема в частині взаємних розрахунків. В частині ліцензійних умов на використання продукту договір діє протягом строку чинності виключних майнових авторських прав (прав інтелектуальної власності) на продукт.

Керуючись ч. 3 ст. 631 ЦК України сторони встановили, що умови цієї угоди застосовуються до відносин між ними, які виникли до її укладення, починаючи з 01.04.2023".

У відповідності до преамбули Договору під терміном "Комп`ютерна програма" для цілей цього Договору розуміють об`єкт авторського права Ліцензіара (набір інструкцій у вигляді слів. цифр, кодів, схем, символів чи у будь - якому іншому вигляді, виражених у формі, придатній для зчитування комп`ютером, які приводять його у дію для досягнення певної мети або результату);

Ліцензія - це дозвіл на використання Продукту відповідно до умов, викладених в Договорі, що надається користувачу для роботи з Продуктом. Кількість ліцензій та їх вартість визначається у Специфікації;

Послуги з впровадження - послуги із встановлення Продукту на визначених Замовником серверних (апаратних) ресурсах. Впровадження в дослідну експлуатацію;

Послуги з постачання - послуги, що включають в себе постачання Програмного продукту разом з Ліцензією;

Календарний план - Додаток №1 до Договору, яким визначаються етапи надання послуг з постачання та впровадження Продукту, строки їх виконання та вартість, а також документ, який складається Сторонами за результатами наданих послуг по кожному етапу.

Згідно пункту 1.1 Договору Виконавець зобов`язується в порядку та на умовах, визначених в цьому договорі, надати послуги з постачання та впровадження програмного забезпечення за предметом закупівлі, а саме: пакети програмного забезпечення для фінансового аналізу та бухгалтерського обліку (послуги з постачання та впровадження програмного продукту (комп`ютерної програми) "Інформаційно-аналітична система цифрової трансформації бізнес процесів планування, обліку та управління ресурсами "А5.ERP" у складі підсистем "Управління персоналом", "Облік заробітної плати", "Бухгалтерський та податковий облік" з одночасним наданням відповідного дозволу "Ліцензії") на право його користування (далі - ПЗ, Продукт, Програмний продукт), послуги з впровадження програмного забезпечення (далі - Послуги).

Відповідно до пункту 1.2 Договору виконавець зобов`язується надати замовнику з постачання та впровадження програмного продукту, що включають:

- постачання замовнику за етапом 1 Календарного плану примірник(а)ів програмного продукту з наданням відповідного дозволу (ліцензії) на право використання цього продукту;

- послуги з впровадження продукту за етапом 2 Календарного плану.

Детальний склад послуг, строки їх надання, очікувані результати та вартість наведені в календарному плані, що є невід`ємною частиною договору (пункт 1.3 Договору).

Сторонами погоджено та підписано Додаток № 1 "Календарний план" до Договору, в тому числі з урахуванням Додаткової угоди № 1 від 29.12.2023, якою "Календарний план", а також Додаток № 3 "Технічні вимоги" до Договору викладено в новій редакції.

За п. 2.1 Договору загальна ціна цього договору становить 1 996 000,00 грн., в тому числі ПДВ 66 000,00 грн:

2.1.1. Ціна програмного продукту, що постачається відповідно до п. 1.2.1 Договору становить 1 600 000,00 грн без ПДВ (Операції з постачання програмної продукції звільняються від оподаткування податком на додану вартість у відповідності із п. 26-1 Підрозділу 2 Розділу ХХ Податкового кодексу України);

2.1.2. Ціна послуг, що надаються відповідно до п. 1.2.2 Договору, становить 396 000,00 грн в тому числі ПДВ 66 000,00 грн.

Згідно п. 2.2 Договору його ціна може бути змінена за взаємною згодою сторін.

Розділами 2-14 Договору сторони погодили вартість робіт за договором і порядок розрахунків, права та обов`язки сторін, порядок приймання-передачі виконаних робіт, строк виконання робіт та строк дії договору, гарантійні зобов`язання, відповідальність та розірвання договору, форс-мажорні обставини, інші умови тощо.

Пунктом 4.1 Договору визначено, що строки постачання програмного продукту визначаються в п. 1 Календарного плану.

Найменування, кількість, ціна та вартість примірників продукту і ліцензії, що постачаються замовнику, визначаються в специфікації (пункт 4.2 Договору).

Згідно п. 4.3 Договору Програмний продукт передається у вигляді, в якому він був створений виробником (розробником), без будь-яких додаткових спеціальних гарантій, крім тих, що передбачені цим Договором щодо його якості чи функціоналу. Підписанням цього Договору Замовник засвідчує обізнаність з функціональним призначенням і можливостями Програмного продукту, а також усвідомлює, для яких саме потреб він може використовуватися і які результати можуть бути отримані внаслідок використання Програмного продукту.

У відповідності до п. 4.4 Договору передача Замовнику примірника Програмного продукту здійснюється за Актом приймання-передачі Програмного продукту, який підписується уповноваженими представниками Сторін. Виконавець передає Замовнику підписаний його уповноваженим представником Акт приймання-передачі Програмного продукту в двох оригінальних примірниках. Перевірка Замовником Програмного продукту за кількістю, асортиментом, комплектністю і якістю здійснюється Замовником протягом 5-х робочих днів з дати передачі йому Програмного продукту.

Згідно пунктів 5.1, 5.2 Договору виконавець зобов`язується надати послуги, пов`язані з впровадженням продукту у строки, передбачені п. 2 Календарного плану, а замовник зобов`язується оплатити такі послуги згідно Специфікації (Додаток № 2 цього Договору). Послуги з впровадження Продукту зокрема передбачають встановлення Продукту на визначених Замовником серверних (апаратних) ресурсах.

Так, відповідно до Календарного плану (Додаток № 1 до Договору), з урахування Додаткової угоди № 1, строк виконання:

- етапу 1 "Постачання примірника програмного продукту "Інформаційно-аналітична система цифрової трансформації бізнес процесів планування, обліку та управління ресурсами "А5.ERP" та ліцензія на право його використання, у складі підсистеми "Управління персоналом" та "Облік заробітної плати", "Бухгалтерський облік" становить 10 робочих днів (початок надання послуг визначається датою підписання Договору) вартість - 1 600 000,00 грн. без ПДВ;

- етапу 2 "Впровадження в дослідну експлуатацію функціоналу підсистем "Управління персоналом", "Облік заробітної плати", "Бухгалтерський облік" - до 30.04.2024 з можливістю дострокового виконання, вартістю 396 000,00 грн. без ПДВ, а саме:

Розгортання адаптованого програмного забезпечення підсистем "A5.ERP": Встановлення ПЗ підсистем A5.ERP на сервері Замовника; Налаштована фінансова звітність, взаємодія з банком; Налагоджено шаблони маршрутів проведення та погодження документів; Налаштована організаційна структура та штатний розпис; Внесені данні щодо персоналу; Налаштовані накази з персоналу згідно вимог Замовника; Налаштовані типи обліку робочого часу; Предналаштовані регламентні та стандартні звіти; Внесені особові рахунки працівників; Адаптація додаткових господарських операцій під вимоги замовника; Надання консультацій на робочих місцях по ділянкам бухгалтерського обліку - облік грошових коштів, ТМЦ, НА, ІНМА, розрахунків з постачальниками/ покупцями, Казначейство, Кошторис (до 2 годин на 1 ліцензію); Налаштування банку; Налаштування фінансової звітності; Налаштування додаткових аналітик-рахунків; Налаштування додаткових довідників; Налаштовані підсумкові обліки робочого часу, індивідуальні графіки роботи; Налаштований розрахунок нарахувань, утримань, податків; Налаштований розрахунок разових нарахувань; Розрахунок нарахувань на зарплату; Налаштоване формування проводок; Налаштований розрахунок обов`язкових платежів; Надання консультацій на робочих місцях по ділянкам бухгалтерського обліку; Проведення навчання користувачів (семінари, вебінари, відеозаписи); Імпорт даних з 1-С.

Результати 2 Етапу оформлюються Технічним протоколом наданих послуг, Актом приймання - передачі наданих послуг.

Початок надання послуг визначається датою підписання Договору.

За змістом пунктів 5.6 та 5.7 Договору приймання-передача наданих послуг здійснюється сторонами за актами приймання-передачі наданих послуг.

Після завершення надання послуг за відповідним етапом згідно Календарного плану (Додаток № 1 до цього Договору) Виконавець підписує та направляє замовнику два примірника акта приймання-передачі наданих послуг. Замовник протягом 5 (п`яти) робочих днів з дня одержання акта приймання-передачі послуг зобов`язаний надіслати виконавцю підписаний ним акт приймання-передачі наданих послуг або мотивовану письмову відмову від прийняття послуг з переліком недоліків та недопрацювань які необхідно усунути.

Згідно п. 5.8 Договору в разі, якщо Замовник не надіслав Виконавцю підписаний ним Акт приймання-передачі наданих послуг і не направив письмової мотивованої відмови від прийняття Послуг з переліком недоліків та недопрацювань в обумовлений у пункті 5.7 цього Договору строк, вважається, що послуги надані Виконавцем належним чином та підлягають оплаті у відповідності з умовами цього Договору та вимогами чинного законодавства України.

За пп. 7.1.4 п. 7.1 Договору замовник зобов`язаний прийняти Програмний продукт та надані Послуги згідно з умовами Договору.

28.12.2022 сторонами було підписано Акт № 1658 приймання-передачі Програмного продукту згідно Договору № 20/12-2 від 20.12.2022, відповідно до змісту якого виконавець надав послуги з постачання програмного забезпечення за предметом закупівлі, а саме: пакети програмного забезпечення фінансового аналізу та бухгалтерського обліку (послуги з постачання та впровадження програмного продукту (комп`ютерної програми) "Інформаційно-аналітичної системи цифрової трансформації бізнес - процесів планування, обліку та управління ресурсами "А5.ERP" у складі підсистем: "Управління персоналом", "Облік заробітної плати", "Бухгалтерський та податковий облік" з одночасним наданням відповідного дозволу Ліцензії на право його використання, відповідно до етапу 1 Календарного плану (Додаток № 1 до Договору) та згідно Специфікації (Додаток № 2 до Договору), вартістю 1 600 000,00 грн.

Як зазначено у вказаному акті, замовник не має претензій щодо якості Програмного продукту та строків його постачання.

Будь-які заперечення щодо виконання відповідачем умов Договору в частині постачання примірника програмного продукту з боку позивача відсутні.

Протилежного до суду не надано.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов висновку, що у відповідності до укладеного між сторонами Договору відповідачем виконані прийняті на себе зобов`язання в частині передачі (постачання) позивачу Програмного продукту, а останнім, у свою чергу, прийнято Програмний продукт без будь - яких зауважень.

Зазначені висновки суду першої інстанції, як вважає колегія суддів, є правильними.

Крім того, факт передачі відповідачем Програмного продукту сторонами не заперечується.

Відповідно до п. 6.2 Договору оплата послуг (операції) з постачання Програмного продукту, передбачених п. 1.2.1 Договору, здійснюється Замовником шляхом перерахування авансових коштів у сумі 50% на поточний рахунок Виконавця на підставі рахунку протягом 10 календарних днів з моменту укладення Договору та 50% після отримання Послуги протягом 10 (десяти) робочих днів з дати підписання сторонами Акта приймання - передачі Програмного продукту, або з дня закінчення строку на підписання вказаного Акта Замовником, визначеного п. 4.5 Договору, якщо Замовник в зазначений строк не надіслав Виконавцю письмову мотивовану відмову від прийняття Послуг.

В силу п. 6.3 Договору оплата послуг з впровадження Продукту, передбачених п. 1.2.2 Договору, здійснюється Замовником шляхом перерахування авансових коштів у сумі 50% на поточний рахунок Виконавця на підставі рахунку протягом 10 календарних днів з моменту укладення Договору та 50% після отримання Послуги протягом 10 (десяти) робочих днів, або з дня закінчення строку на підписання вказаного Акта Замовником, визначеного п. 5.7 Договору, якщо Замовник в зазначений строк не надіслав Виконавцю письмову мотивовану відмову від прийняття послуг.

Згідно п. 6.6 Договору в разі неналежного надання Послуг та/або надання Послуг у строки, що не відповідають Календарному плану Виконавець здійснює повернення авансових коштів (п.п. 6.2, 6.3 Договору) протягом 10 календарних днів з моменту письмового повідомлення від Замовника.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем були перераховані на рахунок виконавця - ТОВ "А5 СОЛЮШНЗ" грошові кошти на загальну суму 1 600 000,00 грн згідно рахунків останнього від 20.12.2022 № 690 та від 28.12.2022 № 700 трьома платежами: платіжними інструкціями № 17307 від 26.12.2022 на суму 800 000,00 грн, № 17529 від 28.12.2022 на суму 200 000,00 грн та № 17607 від 29.12.2022 на суму 600 000,00 грн.

Тобто, у відповідності до умов розділу 2 Договору позивачем було сплачено відповідачу 1 600 000,00 грн в якості оплати за перший етап Договору - постачання програмного продукту (ліцензії).

Решта суми у розмірі 396 000 грн за послуги з впровадження продукту мала бути сплачена замовником за впровадження програмного продукту, а саме 50% авансовим платежем та 50% після отримання послуги протягом 10 робочих днів (п. 6.3 Договору).

З урахуванням погодженого сторонами Календарного плану (згідно Додаткової угоди № 1), строк надання послуг з впровадження програмного продукту становить до 30.04.2024.

Поряд із цим, згідно тверджень позивача, станом на 30.04.2024 виконавцем - ТОВ "А5 СОЛЮШНЗ" не було виконано роботи та не надано послуги, передбачені Календарним планом та Технічними вимогами, а саме: 1) не налаштована фінансова звітність, взаємодія з банком; 2) не в повному обсязі налаштовано накази з персоналу; 3) не налаштовано банк; 4) не налаштована фінансова звітність; 5) не налаштовано додаткові аналітик рахунки; 6) не налаштовано підсумковий облік робочого часу, індивідуальні графіки роботи; 7) не налаштований розрахунок нарахувань, утримань, податків; 8) не налаштований розрахунок разових нарахувань; 9) не налаштоване формування проводок; 10) не налаштований розрахунок обов`язкових платежів; 11) не зроблено імпорт даних з 1-С; 12) не налагоджено шаблони маршрутів проведення та погодження документів; 13) не налаштовані регламентні та стандартні звіти; 14) не налаштовано типу обліку робочого часу (відсутні 20 видів графіків роботи, а ті, що імпортовані, відображаються без відповідних налаштувань); 15) не в повному обсязі внесені дані щодо персоналу.

З метою проведення аналізу проведеної роботи та оцінки стану впровадження програмного продукту "Інформаційно-аналітична система цифрової трансформації бізнес процесів планування, обліку та управління ресурсами "A5.ERP" відповідно до умов Договору з ТОВ "А5 СОЛЮШНЗ" позивачем було створено комісію з оцінки роботи по впровадженню програмного продукту "A5.ERP", до складу якої входили: виконавчий директор Денис В. (голова комісії), в.о. головного бухгалтера, провідний інженер відділу функціонування та розвитку IT інфраструктури, заступник начальника управління фінансово-економічної діяльності, директор департаменту кадрової політики та діловодства, начальник відділу кадрів, начальник юридичного управління, начальник відділу розрахунків з працівниками, заступник начальника юридичного управління. Комісією було проведено засідання з оцінки роботи по впровадженню програмного продукту "A5.ERP", за результатом якого прийнято рішення, оформлене протоколом № 1 від 30.04.2024. Згідно зазначеного рішення комісія дійшла висновку про неможливість використовувати програмний продукт за призначенням через не впровадження його виконавцем у відповідності до умов Договору, у зв`язку з чим голосуванням одноголосно було вирішено винести на розгляд Ради директорів ПрАТ "Київ-Дніпровське МППЗТ" питання щодо розірвання (припинення) договору з ТОВ "А5 СОЛЮШНЗ" від 20.12.2022 року №20/12-2 у зв`язку з невиконанням умов договору (роботи виконуються повільно, що унеможливило їх завершення у встановлений строк) та розпочати претензійно-позовну роботу.

У подальшому Радою директорів ПрАТ "Київ-Дніпровське МППЗТ" на засіданні 01.05.2024 було прийнято рішення підтримати рішення комісії з оцінки роботи по впровадженню програмного продукту "A5.ERP" про розірвання (припинення) договору від 20.12.2022 № 20/12-2, укладеного з ТОВ "А5 СОЛЮШНЗ", у зв`язку з невиконанням останнім умов договору, а також доручити юридичному управлінню товариства почати претензійно - позовну роботу.

Листом від 16.05.2024 № 01-19/863/24 ПрАТ "Київ-Дніпровське МППЗТ" у відповідності до ч. 2 ст. 849 ЦК України повідомило відповідача про відмову від Договору від 20.12.2022 № 20/12-2 на постачання та впровадження програмного продукту, який було укладено з ТОВ "А5 СОЛЮШНЗ", та вимагало відшкодування збитків в сумі 1 600 000,00 грн протягом 3 робочих днів.

Факт надсилання вказаного листа на адресу відповідача підтверджується копіями опису вкладення в цінний лист від 16.05.2024 та накладної № 570 від 16.05.2024.

Поряд із цим, відповідач листом № 37/28-24 від 06.05.2024 звертався до позивача з проханням створити комісію для прийняття наданих послуг, а також листом № 87/28-24 від 05.09.2024 направив на адресу позивача згідно п. 5.7 Договору Акт № 1987 приймання - передачі послуг за Договором для підпису, згідно якого зазначено про виконання ТОВ "А5 СОЛЮШНЗ" етапу 2 Календарного плану та надання послуг на суму 396 000,00 грн з ПДВ.

За результатами розгляду листа відповідача № 87/28-24 від 05.09.2024 позивач листом № 1-10/1430/24 від 16.09.2024 повідомив виконавця про відсутність підстав для підписання Акта № 1987 приймання - передачі послуг у зв`язку з порушенням строків виконання робіт та відмовою позивача від Договору на підставі ч. 2 ст. 849 ЦК України, а також вимагав відшкодування збитків шляхом перерахування грошових коштів в сумі 1 600 000,00 грн.

Згідно доводів позивача, відповідачем допущено порушення умов Договору в частині виконання етапу 2 Календарного плану, а саме, впровадження в дослідну експлуатацію функціоналу підсистем "Управління персоналом", "Облік заробітної плати", "Бухгалтерський облік", в результаті чого замовник в односторонньому порядку відмовився від Договору на підставі ч. 2 ст. 849 ЦК України та зазначав про наявність підстав для повернення відповідачем суми коштів розмір 1 600 000,00 грн, перерахованих за платіжними інструкціями № 17307 від 26.12.2022, № 17529 від 28.12.2022, № 17607 від 29.12.2022, як збитків, які позивач просив суд стягнути з відповідача в поданій суду позовній заяві.

Відповідач заперечував проти позову та у відзиві вказав, що жодних належних та допустимих доказів на підтвердження невиконання чи неналежного виконання Товариством зобов`язання щодо постачання програмного продукту позивачем не надано. Також відповідач зазначав про неправомірність застосування до спірних правовідносин положень ЦК України, які регулюють договір підряду, відсутність при розірванні договору таких правових наслідків як повернення позивачу грошових коштів у розмірі 1 600 000,00 грн за виконане відповідачем належним чином зобов`язання в частині постачання програмного продукту, відтак, на переконання відповідача, вимоги позивача про стягнення з відповідача 1 600 000,00 грн є необґрунтованими та не підлягають задоволенню, оскільки зобов`язання щодо постачання програмного продукту є виконаним. Додатково відповідач наголошує на бездіяльність позивача та періодичну відсутність доступу до серверів позивача, а також готовності передати послуги, що можливо реалізувати виключно за умови взаємодії сторін та готовності позивача прийняти такі послуги.

У свою чергу, через систему "Електронний суд" суду першої інстанції від представника позивача надійшла відповідь на відзив б/н від 03.12.2024, в якій позивач заперечував проти доводів відповідача та вказував, зокрема, що акт наданих послуг відповідач надіслав позивачеві листом від 05.09.2024 № 87/28-24 вже після розірвання договору, через більш ніж 4 місяці від кінцевої дати (30.04.2024), коли програмний продукт мав би бути впроваджений. Окрім цього позивач зазначав про наявність рішення засідання ради Директорів позивача від 01.05.2024, оформлене протоколом № 32/2024 (витяг № 7), яке було реалізоване шляхом надсилання відповідачеві листа від 16.05.2024 про відмову від договору.

Через систему "Електронний суд" місцевого господарського суду, на виконання протокольної ухвали суду від 27.02.2025, від представника відповідача надійшли додаткові пояснення б/н від 11.03.2025, в яких відповідач зазначав про неможливість надання в повному обсязі послуг з впровадження підсистеми "Бухгалтерський облік" комп`ютерної програми "Інформаційно-аналітична система цифрової трансформації бізнес процесів планування, обліку та управління ресурсами "А5.ERP" без отримання відповідної інформації від представника позивача. Зокрема, як звертав увагу відповідач, позивачем після звільнення головного бухгалтера (попередньої відповідальної особи) нового відповідального представника позивачем призначено не було, що зумовило неможливість здійснення будь - яких дій з впровадження підсистеми "Бухгалтерський облік".

В свою чергу, через систему "Електронний суд" від представника позивача надійшли додаткові пояснення б/н від 12.03.2025, в яких позивач, з урахуванням умов п.п. 9.1, 9.5, 9.11, 9.12, 11.3 Договору, зазначав, що впровадження програмного продукту має здійснити виключно відповідач, адже відповідні права за Договором не передані позивачу, крім того, у випадку розірвання договору використання продукту заборонено та його копія підлягає знищенню, отже позивач позбавлений можливості замовити впровадження або доопрацювання програмного продукту у будь - якого іншого суб`єкта.

За висновками суду попередньої інстанції, оскільки позивач на підставі частини 2 статті 849 ЦК України реалізував своє право щодо одностороннього розірвання Договору шляхом відмови від нього, надіславши відповідачу лист - повідомлення № 01-19/863/24 від 16.05.2024 про односторонню відмову від Договору, і така одностороння відмова не потребує узгодження з виконавцем, відповідно Договір слід вважати припиненим.

Суд першої інстанції також вказав, що в даному випадку має місце відмова замовника від Договору на підставі ч. 2 ст. 849 ЦК України та невиконання Договору і неотримання впровадження програмного забезпечення - результату Договору з огляду, на що витрати позивача на оплату І етапу Календарного плану - постачання примірників програмного продукту, набувають значення втрат за Договором. Відтак, встановлення правомірності розірвання Договору позивачем призводить до наслідків, передбачених ч. 2 ст. 849 ЦК України, а саме стягнення збитків.

З урахуванням вказаного місцевий господарський суд констатував, що за результатами договірних правовідносин з відповідачем позивач поніс витрати коштів у розмірі 1 600 00,00 грн, однак не отримав кінцевого результату Договору та замовленого і впровадженого програмного продукту. Тому, враховуючи той факт, що позивач як замовник отримав програмний продукт, який з огляду та особливості ліцензування та впровадження сам по собі не становить для нього комерційного інтересу, та не отримав замовлений придатний для використання програмний продукт, сплачені позивачем кошти за Договором є фактично втратами позивача без досягнення мети Договору та з необхідністю укладати новий Договір для отримання та впровадження аналогічного програмного продукту.

Додатково суд 1-ої інстанції зазначив, що відшкодування відповідачем понесених збитків внаслідок розірвання спірного Договору з боку замовника на підставі ч. 2 ст. 849 ЦК України жодним чином не суперечить умовам договору, зокрема, п. 6.6 останнього, згідно якого передбачене повернення виконавцем сплачених позивачем в якості авансових коштів (п. 6.2) у разі неналежного надання послуг та/або надання послуг у строки, що не відповідають Календарному плану.

З цих підстав, за висновками місцевого господарського суду, оскільки матеріалами справи підтверджується факт невиконання відповідачем зобов`язань за договором у встановлений строк, розмір основної заборгованості відповідає фактичним обставинам та на момент прийняття рішення доказів надання послуг з впровадження програмного продукту або повернення суми оплати відповідач не представив, як і доказів, що спростовують вищевикладені обставини, - вимога позивача про стягнення з відповідача 1 600 000,00 грн перерахованих коштів за Договором підлягає задоволенню.

Подібні за змістом доводи та заперечення наведені сторонами у апеляційній скарзі та відзиві на неї відповідно.

З огляду на фактичні обставини цієї справи, колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції, зважаючи на наступне.

Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу (частина 2 статті 509 ЦК України).

Частиною 2 статті 11 ЦК України, що кореспондується із приписами статті 174 ГК України (норми якого були чинними на момент виникнення спірних правовідносин; втратив чинність на підставі Закону України «Про особливості регулювання діяльності юридичних осіб окремих організаційно-правових форм у перехідний період та об`єднань юридичних осіб» № 4196-IX від 09.01.2025, який 28.08.2025 введено в дію) передбачено, що однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Статтею 181 ГК України визначено, що господарський договір укладається в порядку, встановленому ЦК України, з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

За ч.ч. 1, 2 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

Згідно ст. 628 ЦК України сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

Укладений між сторонами Договір містить елементи різних договорів, зокрема поставки, послуг та ліцензійного договору, тому є змішаним за своєю правовою природою, який підпадає під правове регулювання норм §§ 1, 3 глави 54, глав 63, 75 ЦК України.

За договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ст. 712 ЦК України).

Згідно ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Предметом договору купівлі-продажу може бути майно (товар), яке є у продавця на момент укладення договору або буде створене (придбане, набуте) продавцем у майбутньому. Продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару (ст.ст. 656, 662, 692 ЦК України).

Таким чином, колегія суддів акцентує, що положення ст.ст. 853, 854 ЦК України в частині елементів договору поставки щодо обов`язків покупця прийняти продукт (товар), переданий продавцем та про сплату останньому обумовленої ціни продукту після її отримання знаходять своє відображення в п.п. 6.2, 7.1.4 Договору.

Згідно ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Статтею 902 ЦК України передбачено, що виконавець повинен надати послугу особисто.

За ч.ч. 5, 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

З огляду на вказані нормативні приписи судовою колегією зазначається, що висновки щодо відмінності договору про надання послуг від, як приклад, договору підряду неодноразово викладались Верховним Судом. Так, в постанові від 24.05.2023 у справі № 916/4062/21 останній вказав, що: «Предметом договору про надання послуг є вчинення виконавцем певних дій або здійснення певної діяльності. Предметом договору є надання послуг різного роду за завданням замовника. Специфічні характеристики послуги відрізняють її від товару. Для послуги характерна непомітність (її не можна взяти в руки, зберігати, транспортувати, складувати); послуга є невичерпною (незалежно від кількості разів надання послуги, її власні кількісні характеристики не змінюються). Всім послугам властива одна спільна ознака - результату передує здійснення дій, які не мають матеріального змісту, тобто під час надання послуг продається не сам результат, а дії, які до нього призвели. Послуги відрізняються також від робіт. Якщо у зобов`язаннях підрядного типу результат виконаних робіт завжди має речову форму, то у зобов`язаннях про надання послуг результат діяльності виконавця не має речового змісту. Корисний ефект від діяльності з надання послуги полягає не у вигляді певного осяжного матеріального результату, як це має місце при виконанні роботи, а полягає в самому процесі надання послуги. Сама ж послуга споживається у процесі її надання, тому її визначають як діяльність, спрямовану на задоволення будь-яких потреб».

За приписами ч. 1 ст. 1109 ЦК України за ліцензійним договором одна сторона (ліцензіар) надає другій стороні (ліцензіату) дозвіл на використання об`єкта права інтелектуальної власності визначеним способом (способами) протягом певного строку на певній території, а ліцензіат зобов`язується вносити плату за використання об`єкта, якщо інше не встановлено договором.

У ліцензійному договорі визначаються вид ліцензії, сфера використання об`єкта права інтелектуальної власності (конкретні права, що надаються за договором, способи використання зазначеного об`єкта, територія та строк, на які надаються права, тощо), розмір, порядок і строки виплати плати за використання об`єкта права інтелектуальної власності, а також інші умови, які сторони вважають за доцільне включити у договір.

Вважається, що за ліцензійним договором надається невиключна ліцензія, якщо інше не встановлено ліцензійним договором (ч.ч. 3, 4 ст. 1109 ЦК України).

В розрізі сутнісних особливостей умов Договору судовою колегією враховується, що в п. 4.3 Договору встановлено, що Програмний продукт передається у вигляді, в якому він був створений виробником (розробником), без будь-яких додаткових спеціальних гарантій, крім тих, що передбачені цим Договором, щодо його якості чи функціоналу.

Таким чином, примірники відповідної комп`ютерної програми спеціально не створювались для позивача, а вже були наявні у Товариства та за Договором відповідачем здійснювалась виключно поставка таких примірників.

Як вже зазначалось, за п. 1.2 Договору Виконавець зобов`язується надати Замовнику з постачання та впровадження програмного продукту, що включають:

- постачання Замовнику за етапом 1 Календарного плану примірник(а)ів програмного продукту з наданням відповідного дозволу (ліцензії) на право використання цього продукту;

- послуги з впровадження продукту за етапом 2 Календарного плану.

Тобто, Договір містить два самостійних зобов`язання відповідача:

1) постачання програмного продукту з наданням відповідного дозволу (ліцензії) на право використання цього продукту за етапом 1 Календарного плану;

2) послуги з впровадження продукту за етапом 2 Календарного плану.

Тим самим, Договором виокремлюються два самостійних етапи послуг, зокрема постачання та впровадження Програмного продукту. При цьому, виконання етапу 1 (постачання) опосередковано пов`язано з етапом 2 (впровадження) Календарного плану. При цьому, вони не є взаємовиключними.

За п. 2.1 Договору загальна ціна цього договору становить 1 996 000,00 грн., в тому числі ПДВ 66 000,00 грн:

2.1.1. Ціна програмного продукту, що постачається відповідно до п. 1.2.1 Договору становить 1 600 000,00 грн без ПДВ (Операції з постачання програмної продукції звільняються від оподаткування податком на додану вартість у відповідності із п. 26-1 Підрозділу 2 Розділу ХХ Податкового кодексу України);

2.1.2. Ціна послуг, що надаються відповідно до п. 1.2.2 Договору, становить 396 000,00 грн в тому числі ПДВ 66 000,00 грн.

28.12.2022 сторонами було підписано Акт № 1658 приймання-передачі Програмного продукту згідно Договору № 20/12-2 від 20.12.2022, відповідно до змісту якого виконавець надав послуги з постачання програмного забезпечення за предметом закупівлі, а саме: пакети програмного забезпечення фінансового аналізу та бухгалтерського обліку (послуги з постачання та впровадження програмного продукту (комп`ютерної програми) "Інформаційно-аналітичної системи цифрової трансформації бізнес - процесів планування, обліку та управління ресурсами "А5.ERP" у складі підсистем: "Управління персоналом", "Облік заробітної плати", "Бухгалтерський та податковий облік" з одночасним наданням відповідного дозволу Ліцензії на право його використання, відповідно до етапу 1 Календарного плану (Додаток № 1 до Договору) та згідно Специфікації (Додаток № 2 до Договору), вартістю 1 600 000,00 грн.

Зі змісту акта вбачається, що Замовник не має претензій щодо якості Програмного продукту та строків його постачання. Замовник набув право використання Програмного продукту в обсязі згідно з умовами Договору та переданих ліцензій. Згідно акта, є такими, що погашені авансові кошти у розмірі 800 000 грн.

Відповідно до п. 6.2 Договору оплата послуг (операції) з постачання Програмного продукту, передбачених п. 1.2.1 Договору, здійснюється Замовником шляхом перерахування авансових коштів у сумі 50% на поточний рахунок Виконавця на підставі рахунку протягом 10 календарних днів з моменту укладення Договору та 50% після отримання Послуги протягом 10 (десяти) робочих днів з дати підписання сторонами Акта приймання - передачі Програмного продукту, або з дня закінчення строку на підписання вказаного Акта Замовником, визначеного п. 4.5 Договору, якщо Замовник в зазначений строк не надіслав Виконавцю письмову мотивовану відмову від прийняття Послуг.

В силу п. 6.3 Договору оплата послуг з впровадження Продукту, передбачених п. 1.2.2 Договору, здійснюється Замовником шляхом перерахування авансових коштів у сумі 50% на поточний рахунок Виконавця на підставі рахунку протягом 10 календарних днів з моменту укладення Договору та 50% після отримання Послуги протягом 10 (десяти) робочих днів, або з дня закінчення строку на підписання вказаного Акта Замовником, визначеного п. 5.7 Договору, якщо Замовник в зазначений строк не надіслав Виконавцю письмову мотивовану відмову від прийняття послуг.

Як свідчать матеріали справи, позивачем були перераховані на рахунок виконавця - ТОВ "А5 СОЛЮШНЗ" грошові кошти на загальну суму 1 600 000,00 грн згідно рахунків останнього від 20.12.2022 № 690 та від 28.12.2022 № 700 трьома платежами: платіжними інструкціями № 17307 від 26.12.2022 на суму 800 000,00 грн, № 17529 від 28.12.2022 на суму 200 000,00 грн та № 17607 від 29.12.2022 на суму 600 000,00 грн.

Тобто, у відповідності до умов розділу 2 Договору позивачем було сплачено відповідачу 1 600 000,00 грн в якості оплати за перший етап Договору - постачання програмного продукту (ліцензії).

Кошти у розмірі 396 000 грн за послуги з впровадження продукту мали бути сплачені замовником за впровадження програмного продукту, а саме 50% авансовим платежем та 50% після отримання послуги протягом 10 робочих днів (п. 6.3 Договору).

З урахуванням погодженого сторонами Календарного плану (згідно Додаткової угоди № 1), строк надання послуг з впровадження програмного продукту становить до 30.04.2024.

Частиною 1 статті 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно п. 6.6 Договору в разі неналежного надання Послуг та/або надання Послуг у строки, що не відповідають Календарному плану Виконавець здійснює повернення авансових коштів (п.п. 6.2, 6.3 Договору) протягом 10 календарних днів з моменту письмового повідомлення від Замовника.

Так, поряд з передбаченням умовами Договору (розд. 10) відповідальності сторін за невиконання або неналежне виконання ними своїх зобов`язань, п. 6.6 Договору встановлено спеціальну умову повернення Виконавцем авансових коштів (п.п. 6.2, 6.3 Договору) Замовнику, зокрема в разі неналежного надання Послуг та/або надання Послуг у строки, що не відповідають Календарному плану, що здійснюється протягом 10 календарних днів з моменту письмового повідомлення від Замовника. Така умова є своєрідною відповідальністю Виконавця за неналежне надання Послуг та/або надання Послуг у строки, що не відповідають Календарному плану.

Аванс (попередня оплата) - це грошова сума, яка не забезпечує виконання договору, а є сумою, що перераховується згідно з договором наперед, у рахунок майбутніх розрахунків, зокрема, за товар який має бути поставлений, за роботи, які мають бути виконані. При цьому аванс підлягає поверненню особі, яка його сплатила, лише у випадку невиконання зобов`язання, за яким передавався аванс, незалежно від того, з чиєї вини це відбулося.

Загальною ознакою цивільно-правової відповідальності є її компенсаторний характер. Заходи цивільно-правової відповідальності спрямовані не на покарання боржника, а на відновлення майнової сфери потерпілого від правопорушення.

З метою захисту інтересів постраждалої сторони законодавець може встановлювати правила, спрямовані на те, щоб така сторона не була позбавлена компенсації своїх майнових втрат. Такі правила мають на меті компенсацію постраждалій стороні за рахунок правопорушника у певному, заздалегідь визначеному розмірі (встановленому законом або договором) майнових втрат у спрощеному порівняно зі стягненням збитків порядку, і ця спрощеність полягає в тому, що кредитор (постраждала сторона) не повинен доводити розмір його втрат, на відміну від доведення розміру збитків (постанова Великої Палати Верховного Суду від 22.09.2020 у справі № 918/631/19, постанова Верховного Суду від 21.02.2018 у справі № 910/12382/17).

У межах вказаного судова колегія звертає увагу, що в матеріалах справи відсутні докази виконання в повному обсязі Договору в строк до 30.04.2024.

Тобто, має місце неналежне виконання зобов`язання за Договором з боку Виконавця.

З матеріалів справи вбачається, що листом від 16.05.2024 № 01-19/863/24 ПрАТ "Київ-Дніпровське МППЗТ" повідомило відповідача про відмову від Договору, та вимагало відшкодування збитків в сумі 1 600 000,00 грн протягом 3 робочих днів.

У цьому листі позивач посилався, серед іншого, на приписи ч. 3 ст. 651, ч. 2 ст. 653 ЦК України, згідно яких у разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим. У разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються.

Водночас, право Замовника розірвати Договір в достроковому порядку визначено й в п. 7.2.5 Договору.

Колегія суддів враховує, що строк дії Договору визначено до 31.07.2024.

З урахуванням наведеного, оскільки матеріали справи не містять доказів виконання Виконавцем в повному обсязі Договору в строк до 30.04.2024 (строк надання послуг), Замовник реалізував своє право щодо одностороннього розірвання Договору шляхом відмови від нього, надіславши відповідачу лист - повідомлення № 01-19/863/24 від 16.05.2024 про односторонню відмову від Договору.

Відповідно, правовідносини за Договором станом на травень 2024 року припинились.

Відповідно до частини 1 статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Частиною 2 статті 22 ЦК України визначено, що збитками є:

1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);

2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Збитки - це об`єктивне зменшення будь-яких майнових благ сторони, що обмежує її інтереси як учасника певних господарських відносин і проявляється у витратах, зроблених кредитором, втраті або пошкодженні майна, а також у не одержаних кредитором доходах, які б він одержав, якби зобов`язання було виконано боржником.

Згідно п. 10.1 Договору у разі невиконання або неналежного виконання своїх зобов?язань за Договором Сторони несуть відповідальність, передбачену чинним законодавством України та Договором.

Відшкодування збитків, сплата штрафних санкцій та/або пені не звільняють Сторони від виконання зобов?язань за цим Договором (п. 10.2 Договору).

Поряд із цим, судовою колегією наголошується, що за ч. 3 ст. 653 ЦК України сторони не мають права вимагати повернення того, що було виконане ними за зобов`язанням до моменту зміни або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором або законом.

Таким чином, договором може бути передбачено умова про повернення сторонами того, що було виконане ними за зобов`язанням до моменту розірвання договору.

Як вже наголошувалось, п. 6.6 Договору встановлено спеціальну умову повернення Виконавцем авансових коштів (п.п. 6.2, 6.3 Договору) Замовнику, зокрема в разі неналежного надання Послуг та/або надання Послуг у строки, що не відповідають Календарному плану, що здійснюється протягом 10 календарних днів з моменту письмового повідомлення від Замовника.

Водночас, колегія суддів констатує й те, що умовами п. 6.6 Договору не передбачено повернення Виконавцем інших 50% від суми коштів, отриманих ним від Замовника, за надані послуги (операції) з постачання Програмного продукту.

Таких умов не містять й інші умови Договору.

У зв`язку з наведеним, в силу п. 6.6 Договору Виконавець зобов`язаний здійснити повернення Замовнику 50% авансових коштів, сплачених останнім в розмірі 800 000 грн, які є майновими втратами Замовника, що по суті носять збитковий характер для останнього.

В той же час, оскільки Договором не передбачено повернення інших 50% від суми коштів, отриманих ним від Замовника, за надані послуги, зважаючи на дострокове розірвання Договору з ініціативи Замовника, беручи до уваги, що сторони не мають права вимагати повернення того, що було виконане ними за зобов`язанням до моменту розірвання договору, за висновками колегії суддів вимоги позивача про стягнення 800 000 грн - половини від загальної суми (1 600 000 грн) сплачених ним Виконавцю за надані послуги з постачання програмного продукту (ліцензії), визначених та заявлених останнім до стягнення як збитки, є недоведеними.

При цьому, посилання позивача у листі на норми ЦК України, що регулюють правовідносини у сфері договору підряду, колегією суддів оцінюються критично, з огляду на зміст та сутність укладеного між сторонами Договору. Тому вирішення питання щодо правильності посилань Замовника у своєму листі № 01-19/863/24 від 16.05.2024 на приписи ч. 2 ст. 849 ЦК України носить факультативний характер в рамках вирішення даного спору при встановленні підстав для стягнення збитків в сумі 1 600 000 грн, оскільки в даному випадку мало місце дострокове розірвання Договору згідно приписів ст.ст. 651, 653 ЦК України, що першочергово обумовлює застосування при вирішенні даного спору правил, визначених ч. 4 ст. 653 ЦК України та п.п 6.6, 10.1 Договору.

Інших видів збитків, позивачем до стягнення не заявлялось.

З урахуванням вищезазначеного колегія суддів вважає передчасними висновки суду 1-ої інстанції щодо застосування при вирішення даного спору приписів ч. 2 ст. 849 ЦК України та про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача збитків в сумі 1 600 000,00 грн.

Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з частинами 1-3 статті 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Аналогічна норма міститься й у частині 1 статті 74 ГПК України.

Отже, за загальним правилом, обов`язок доказування певних обставин покладається на особу, яка посилається на ці обставини. При цьому доказування полягає не лише в поданні особами доказів, а й у доведенні їх переконливості. Розподіл між сторонами обов`язку доказування визначається предметом спору.

Змагальність сторін є одним із основних принципів господарського судочинства, зміст якого полягає у тому, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, тоді як суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, зобов`язаний вирішити спір, керуючись принципом верховенства права.

Частиною 5 статті 236 ГПК України визначено, що обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно ч. 4 ст. 11 ГПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 28.10.2010 у справі «Трофимчук проти України» зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, суди мають належним чином зазначати підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною, залежно від характеру рішення.

З огляду на викладене колегія суддів зазначає, що у цій постанові надано вичерпну відповідь на всі істотні, вагомі питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право, зокрема, скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині.

Частиною 1 статті 277 ГПК України передбачено, що підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є, зокрема, нез`ясування обставин, що мають значення для справи.

З огляду на викладене, апеляційний господарський суд дійшов висновку, що доводи, викладені апелянтом в апеляційній скарзі, частково знайшли своє підтвердження під час розгляду справи в апеляційному порядку. У зв`язку з чим оскаржуване рішення суду 1-ої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про часткове задоволення позову Приватного акціонерного товариства "Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту" до Товариства з обмеженою відповідальністю "А5 СОЛЮШНЗ" про відшкодування збитків, а апеляційна скарга, - частковому задоволенню.

Судові витрати зі сплати судового збору відповідно до ст. 129 ГПК України покладаються пропорційно розміру задоволених вимог на позивача - Приватне акціонерне товариство "Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту".

Керуючись ст.ст. 129, 269, п. 2 ч. 1 ст. 275, 277, 281-284 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд, -

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "А5 СОЛЮШНЗ" на рішення Господарського суду міста Києва від 20.03.2025 у справі № 910/13616/24 - задовольнити частково.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 20.03.2025 у справі № 910/13616/24 скасувати та прийняти нове рішення про часткове задоволення позову Приватного акціонерного товариства "Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту" до Товариства з обмеженою відповідальністю "А5 СОЛЮШНЗ" про відшкодування збитків.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "А5 СОЛЮШНЗ" (адреса: 04080, м. Київ, вул. Хвойки Вікентія, 15/15; код ЄДРПОУ - 44142392) на користь Приватного акціонерного товариства "Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту" (адреса: 02092, м. Київ, вул. Алматинська, 37; код ЄДРПОУ - 04737111) 800 000 грн (вісімсот тисяч гривень) та витрати по сплаті судового збору в сумі 12 000 грн (дванадцять тисяч гривень).

4. У іншій частині позову відмовити.

5. Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту" (адреса: 02092, м. Київ, вул. Алматинська, 37; код ЄДРПОУ - 04737111) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "А5 СОЛЮШНЗ" (адреса: 04080, м. Київ, вул. Хвойки Вікентія, 15/15; код ЄДРПОУ - 44142392) витрати по сплаті судового збору за подачу апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції - 14 400 грн (чотирнадцять тисяч чотириста гривень).

6. Доручити Господарському суду міста Києва видати накази на виконання постанови Північного апеляційного господарського суду.

7. Справу повернути до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, що передбачені ст.ст. 287-289 ГПК України.

Повний текст постанови складено 31.03.2026.

Головуючий суддя С.О. Алданова

Судді О.О. Євсіков

В.А. Корсак