ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"06" квітня 2026 р. м. Ужгород Справа № 907/1410/25

Господарський суд Закарпатської області у складі: головуючого судді Сисина С.В., за участю секретаря судового засідання Піпар А.Ю., розглянувши справу

за позовом Департаменту міської інфраструктури Ужгородської міської ради, , місцезнаходження 88000, Закарпатська область, місто Ужгород, площа Поштова, будинок 3,

до відповідача: Приватного підприємства «АВС-Сервіс», , місцезнаходження 88000, Закарпатська область, місто Ужгород, вулиця О. Богомольця, будинок 39,

про стягнення заборгованості по орендній платі та пені, розірвання договору оренди та зобов`язання повернути майно,

за участі представників сторін:

від позивача не з`явився,

від відповідача не з`явився,

В С Т А Н О В И В :

Департамент міської інфраструктури Ужгородської міської ради (далі позивач) звернувся до Господарського суду Закарпатської області з позовною заявою №32.01-17/145 від 16.12.2025 (зареєстрованою за вх.№02.3.1-05/1526/25 від 19.12.2025) до Приватного підприємства «АВС-Сервіс» (далі - відповідач) про стягнення заборгованості по орендній платі у розмірі 49792,21 грн, пені у розмірі 3864,51 грн, розірвання договору оренди та зобов`язання повернути майно.

Позовні вимоги обґрунтовані з посиланням на неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за договором оренди нежилого приміщення № 1052/0 від 21.11.2016 (в редакції додаткової угоди від 12.11.2021) (далі договір оренди) щодо своєчасної та повної оплати за користування об`єктом оренди - навісом (літ. Б) загальною площею 168 кв.м. за адресою: місто Ужгород, вулиця Богомольця, 39 для використання під склад. Позивач зазначає, що у період з травня 2025 року по листопад 2025 року відповідач систематично порушував умови договору, внаслідок чого станом на день подання позову утворилася заборгованість в сумі 49792,21 грн, що є підставою нарахування до стягнення пені у розмірі 3864,51 грн. Такі обставини є підставою звернення в суд позивача з позовною заявою до відповідача про стягнення заборгованості за договором оренди, пені за його невиконання, розірвання договору та зобов`язання повернути майно за договором.

Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи № 907/581/25 визначено головуючого суддю Сисин С.В. що підтверджується протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.01.2026.

Згідно з ухвали від 19.01.2026 відкрито провадження у справі; вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін; призначено судове засідання у справі на 18.02.2026 на 10:00.

Відповідно до ухвали суду від 18.02.2026 суд відклав розгляд справи на 18.03.2026 на 16:00.

Згідно з ухвалою від 18.03.2026 суд задовольнив усне клопотання представника Департаменту міської інфраструктури Ужгородської міської ради Середенко Д.Д. про відкладення розгляду справи та призначив розгляд справи на 06.04.2026 на 14:15.

З довідки про доставку електронного листа, яка отримана з автоматизованої системи документообігу суду комп`ютерної програми «Діловодство спеціалізованого суду», вбачається, що документ в електронному вигляді «Ст. 216 ГПК Відкладення розгляду справи (з призначенням дати)» від 18.03.2026 у справі №907/1410/25 (суддя Сисин С.В.) було надіслано позивачу в його Електронний кабінет. Документ доставлено до електронного кабінету учасника справи 18.03.2026 о 21:18.

В пунктах 41-42 постанови Верховного Суду від 30.08.2022р. у справі №459/3660/21 викладена правова позиція, що довідка про доставку документа в електронному вигляді до «Електронного кабінету» є достовірним доказом отримання адресатом судового рішення.

Враховуючи відсутність у Приватного підприємства «АВС-Сервіс» зареєстрованого Електронного кабінету у підсистемі ЄСІТС, ухвалу від 18.03.2026 була надіслана йому поштовим відправленням з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №R71 від 19.03.2026.

19.03.2026 через систему «Електронний суд ЄСІТС» від позивача - Департаменту міської інфраструктури Ужгородської міської ради надійшла заява про закриття провадження у справі від 19.03.2026 (яка зареєстрована за вхідним №02.3.1-02/2567/26), згідно з якої позивач просить:

- провадження у справі №907/1410/25 за позовом Департаменту міської інфраструктури Ужгородської міської ради до Приватного підприємства «АВС-Сервіс» про стягнення 49792,21 грн заборгованості з орендної плати та 3864,51 грн пені за несвоєчасне виконання зобов`язань за договором оренди нежилого приміщення від 21.11.2016 №1052/0, розірвання договору оренди та зобов`язання повернути об`єкт оренди - закрити в частині стягнення заборгованості в сумі 49792,21 грн через відсутній предмет спору;

- повернути Департаменту міської інфраструктури Ужгородської міської ради сплачений судовий збір за подання позовної заяви у розмірі, пропорційному сумі стягнення;

- розглянути вищевказану заяву без участі представника Департаменту міської інфраструктури Ужгородської міської ради.

Позивач обґрунтовує заяву про закриття провадження в частині стягнення основної заборгованості з орендної плати у розмірі 49792,21 грн відсутністю предмета спору на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України, посилаючись на те, що 16.03.2026 відповідачем у добровільному порядку було здійснено платіж на суму 70000,00 грн згідно з випискою з рахунку Департаменту міської інфраструктури Ужгородської міської ради, що за результатами проведеного позивачем аналізу надходжень з урахуванням попередніх судових рішень у справах №907/771/24 та №907/629/25 підтверджує повне погашення боргу за спірний період. При цьому позивач наголошує на підтриманні решти позовних вимог щодо стягнення 3864,51 грн пені, розірвання договору оренди нежилого приміщення від 21.11.2016 №1052/0 та зобов`язання повернути об`єкт оренди, а також, керуючись п. 5 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» та ч. 4 ст. 231 ГПК України, просить суд вирішити питання про повернення з бюджету суми судового збору, сплаченого за вимогу, провадження за якою підлягає закриттю.

У призначене на 06.04.2026 судове засідання позивач та відповідач участі уповноважених представників не забезпечили; на час проведення судового засідання на адресу суду не повернулося повідомлення про вручення відповідачу рекомендованого поштового відправлення №R71 від 19.03.2026, направленого разом з ухвалою суду від 18.03.2026.

Поряд з цим, враховуючи, що у заяві Департаменту міської інфраструктури Ужгородської міської ради про закриття провадження у справі від 19.03.2026, зазначено клопотання про його розгляд без участі представника позивача, суд у судовому засіданні 06.04.2026, проведеному без участі представників сторін, розглянув означену заяву позивача.

Розглянувши подану Департаментом міської інфраструктури Ужгородської міської ради заяву про закриття провадження у справі від 19.03.2026, судом встановлено таке.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 231 Господарського кодексу України (далі - ГПК України), господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Закриття провадження у справі - це форма закінчення розгляду господарської справи без прийняття судового рішення по суті спору у зв`язку з виявленням після відкриття провадження у справі обставин, з якими закон пов`язує неможливість судового розгляду справи. Поняття «юридичного спору» має тлумачитися широко, виходячи з підходу Європейського суду з прав людини до тлумачення поняття "спір про право" (п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Зокрема, Європейський суд з прав людини зазначає, що відповідно до духу Конвенції поняття "спору про право" має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення.

Предмет спору - це об`єкт спірного правовідношення, з приводу якого виник спір. Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення.

Підстави позову - це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

У постанові від 30 серпня 2024 року в справі № 916/3006/23 Верховний Суд у складі суддів Об`єднаної палати Касаційного господарського суду з посиланням на приписи пункту 2 частини першої статті 231 ГПК України зазначив, що відсутність предмета спору унеможливлює вирішення справи по суті незалежно від обґрунтованості позову, а відповідно і здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб. Прикладами відсутності предмета спору можуть бути дії сторін, чи настання обставин, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань або самими сторонами врегульовано спірні питання.

Таким чином, Верховний Суд у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду в постанові від 30 серпня 2024 року в справі № 916/3006/23 виснував, що суд закриває провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору (на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України), якщо предмет спору існував на момент виникнення останнього, але припинив існування в процесі розгляду справи на час (до) ухвалення судом першої інстанції рішення по суті спору. Такі ж висновки наведено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.06.2019 в справі №13/51-04, провадження № 12-67гс19.

Із виписки з рахунка за 16.03.2026, доданої до заяви про закриття провадження у справі від 19.03.2026, вбачається, що відповідач після надходження до суду позовної заяви добровільно сплатив 49792,21 грн заборгованості по орендній платі, так як у вказаній виписці зазначено про надходження у цей день від ПП «АВС-Сервіс» 70000 грн із призначенням платежу: за оренду майна згідно Акту звірки взаємних розрахунків та з урахуванням надходження таких коштів, позивач стверджує про добровільну сплату позивачем 49792,21 грн заборгованості по орендній платі, яка є предметом розгляду в даній справі.

Отже, оскільки відповідач після відкриття провадження добровільно сплатив спірну суму основної заборгованості за договором оренди нежилого приміщення № 1052/0 від 21.11.2016 (в редакції додаткової угоди від 12.11.2021) в розмірі 49792,21 грн, а тому суд вважає, що провадження у цій частині підлягає закриттю.

Згідно положень ч.ч. 3, 4 і 5 ст. 231 ГПК України у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду із спору між тими самим сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається. Про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету. Ухвала суду про закриття провадження у справі може бути оскаржена.

Відповідно до ч. 2 ст. 232 ГПК України, процедурні питання, пов`язані з рухом справи в суді першої інстанції, клопотання та заяви осіб, які беруть участь у справі, питання про відкладення розгляду справи, оголошення перерви, зупинення або закриття провадження у справі, залишення заяви без розгляду, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом, вирішуються судом шляхом постановлення ухвал.

У постанові від 19.02.2020 у справі №903/181/19 Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду зазначив, що закриття провадження у справі є формою закінчення розгляду господарської справи без прийняття судового рішення по суті, у зв`язку з чим і результат вирішення спору відсутній (див. пункт 10.1 постанови Верховного Суду від 22.05.2019 у справі № 904/9628/17). У такому разі (виявлення після відкриття провадження у справі обставин, з якими закон пов`язує неможливість судового розгляду справи) суд постановляє ухвалу.

Враховуючи наведене, а також те, що заява позивача про закриття провадження у справі від 19.03.2026 не суперечить законодавству та не порушує права та охоронювані законом інтереси інших осіб, з урахуванням приписів п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі в частині позовних вимог про стягнення з відповідача 49792,21 грн.

Щодо клопотання позивача про повернення судового збору наведене у заяві про закриття провадження у справі від 19.03.2026, суд зазначає таке.

Відповідно до ч. 2 ст. 123 ГПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначаються Законом України «Про судовий збір».

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Частиною 2 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» визначено, що у випадках, установлених пунктом 1 частини першої цієї статті, судовий збір повертається в розмірі переплаченої суми; в інших випадках, установлених частиною першою цієї статті, - повністю.

Департамент міської інфраструктури Ужгородської міської ради при поданні до суду позовної заяви про стягнення заборгованості за договором оренди, пені за його невиконання, розірвання договору та зобов`язання повернути майно, сплатив судовий збір в сумі 9084,00 грн, про що свідчить платіжна інструкція №1255 (внутрішній номер 471485810) від 15.12.2025.

З огляду на викладене, враховуючи клопотання про повернення судового збору Департаменту міської інфраструктури Ужгородської міської ради та приписи ч. 2 ст. 123 ГПК України, п. 5 ч. 1 ст. 7, ч. 2 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», одночасно з поставленням ухвали про закриття провадження в частині позовних вимог, суд вирішує повернути позивачу з Державного бюджету України сплачений судовий збір у розмірі 2809,91 грн, пропорційно розміру сплаченого судового збору за позовну вимогу в справі майнового характеру про стягнення з відповідача 53656,72 грн.

Частини перша, друга та третя стаття 120 ГПК України передбачають, що суд викликає учасників справи у судове засідання або для участі у вчиненні процесуальної дії, якщо визнає їх явку обов`язковою. Суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою. Виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень.

Щодо неявки представника позивача у судове засідання, призначене на 06.04.2026, суд вважає за необхідне звернути увагу позивачу на таке.

У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства визначена рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Процесуальний порядок провадження у господарських справах визначається Господарським процесуальним кодексом України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов`язків суб`єктів господарсько-процесуальних правовідносин та їх гарантій.

Відповідно до частин першої - четвертої статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно зі статтею 14 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

За змістом пункту 2 частини першої та пункту 3 частини другої статті 42 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають право, зокрема брати участь у судових засіданнях, якщо інше не визначено законом, і разом з тим учасники справи зобов`язані з`явитися за викликом суду в судове засідання, якщо їх явка визнана обов`язковою.

Відповідно до частини першої статті 45 Господарського процесуального кодексу України сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути особи, зазначені у статті 4 цього Кодексу.

Згідно зі статтею 46 Господарського процесуального кодексу України сторони користуються рівними процесуальними правами. Крім прав та обов`язків, визначених у статті 42 цього Кодексу, сторони (позивачі та відповідачі) також мають ще коло прав і обов`язків, передбачених статтею 46 Господарського процесуального кодексу України.

Одним із прав, які надаються учасникам справи, є право брати участь в судовому засіданні, якщо інше не визначено законом (пункт 2 частини першої статті 42 Господарського процесуального кодексу України). Однак, це право не є абсолютним, оскільки учасники зобов`язані з`являтися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обов`язковою (пункт 3 частини другої статті 42 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до частини першої статті 120 Господарського процесуального кодексу України суд викликає учасників справи у судове засідання або для участі у вчиненні процесуальної дії, якщо визнає їх явку обов`язковою.

Крім того, за змістом частини третьої статті 196 Господарського процесуального кодексу України учасник справи може відмовитися від свого права брати участь в судовому засіданні, заявивши клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Отже, учасник справи має право:

а) брати участь в судових засіданнях (особисто або через представника);

б) не брати участі в судових засіданнях, подавши клопотання про розгляд справи за його відсутності, крім випадків, коли суд визнав явку учасника обов`язковою.

Аналіз зазначених норм процесуального права свідчить про те, що учасник справи не може відмовитися від свого права на участь в судових засіданнях за принципом мовчання, його волевиявлення щодо цього має бути формалізовано.

У постанові від 18 листопада 2022 року в справі № 905/458/21 Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду зазначив, що дії суду у випадку неявки в судове засідання учасника справи визначені у статті 202 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до частини четвертої якої у разі неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

У системно-логічному зв`язку з цією нормою перебуває норма, закріплена у пункті 4 частини першої статті 226 Господарського процесуального кодексу України, яка визначає, що суд залишає позов без розгляду, якщо позивач (його представник) не з`явився у судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Системний аналіз змісту частини четвертої статті 202 та пункту 4 частини першої статті 226 Господарського процесуального кодексу України свідчить про те, що процесуальним наслідком неявки позивача в судове засідання є залишення позову без розгляду.

Залишення позову без розгляду - це форма закінчення розгляду господарським судом справи без прийняття рішення суду по суті спору у зв`язку з виявленням обставин, які перешкоджають розгляду справи, але можуть бути усунуті в майбутньому, наслідком якої є можливість повторного звернення до суду з тотожним позовом.

При цьому зміст частини четвертої статті 202 та пункту 4 частини першої статті 226 Господарського процесуального кодексу України свідчить про те, що передбачена цими нормами процесуального права така процесуальна дія суду як залишення позову без розгляду з підстави нез`явлення позивача у судове засідання та неповідомлення про причини своєї неявки не залежить від того, чи була визнана судом явка позивача в судове засідання обов`язковою.

Аналогічні висновки Верховного Суду щодо застосування частини четвертої статті 202 та пункту 4 частини першої статті 226 Господарського процесуального кодексу України викладені у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 05 червня 2020 року у справі № 910/16978/19.

Відтак, так як представники сторін не з`явилися у призначене на 06.04.2026 судове засідання, то суд призначає наступну дату судового розгляду справи та попереджає позивача, що у випадку повторної неявки його представника у призначене судове засідання відповідно до пункту 4 частини першої статті 226 Господарського процесуального кодексу України дана обставина є підставою залишення судом без розгляду позову в даній справі.

Згідно з частиною першою статті 248 ГПК України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

У той же час суд враховує, що згідно зі ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожній фізичній або юридичній особі гарантується право на розгляд судом упродовж розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, в якій вона є стороною.

Розумність строків є одним із основоположних засад (принципів) господарського судочинства відповідно до п. 10 ч. 3 ст. 2 ГПК України.

Поняття розумного строку не має чіткого визначення, проте, розумним вважається строк, який необхідний для вирішення справи у відповідності до вимог матеріального та процесуального законів.

При цьому, Європейський Суд з прав людини зазначає, що розумність тривалості провадження повинна визначатися з огляду на обставини справи та з урахуванням таких критеріїв: складність справи, поведінка заявника та відповідних органів влади, а також ступінь важливості предмета спору для заявника (рішення Європейського Суду з прав людини у справах Савенкова проти України, №4469/07 від 02.05.2013, Папазова та інші проти України, №№32849/05, 20796/06, 14347/07 та 40760/07 від 15.03.2012).

А тому з врахуванням мотивів цієї ухвали, з метою виконання завдань господарського судочинства та дотримання положень ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд дійшов висновку про можливість призначення наступного судового засідання поза межами встановленого процесуального строку, визначеного ст. 248 ГПК України.

При цьому суд звертає увагу, що ним створено сторонам необхідні умови для доведення фактичних обставин справи, зокрема, надано достатньо часу для реалізації кожним учасником спору своїх процесуальних прав, передбачених статтями 42 і 46 ГПК України, у тому числі шляхом розгляду справи з викликом учасників справи.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 2, 13, 185, 231, 233, 234, 255, 256 Господарського процесуального кодексу України, ст. 7 Закону України «Про судовий збір», господарський суд

П О С Т А Н О В И В :

1. Задовольнити заяву позивача - Департаменту міської інфраструктури Ужгородської міської ради про закриття провадження у справі від 19.03.2026 (яка зареєстрована за вхідним №02.3.1-02/2567/26 від 19.03.2026).

2. Закрити на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України у зв`язку з відсутністю предмету спору провадження у справі №907/1410/25 за позовом Департаменту міської інфраструктури Ужгородської міської ради до Приватного підприємства «АВС-Сервіс» про стягнення заборгованості по орендній платі та пені, розірвання договору оренди та зобов`язання повернути майно в частині позовних вимог про стягнення з відповідача 49792,21 грн основної заборгованості по орендній платі за договором оренди нежилого приміщення № 1052/0 від 21.11.2016 (в редакції додаткової угоди від 12.11.2021).

3. Задовольнити клопотання позивача - Департаменту міської інфраструктури Ужгородської міської ради про повернення судового збору, наведене у заяві про закриття провадження у справі від 19.03.2026 (яка зареєстрована за вхідним №02.3.1-02/2567/26 від 19.03.2026).

4. Повернути Департаменту міської інфраструктури Ужгородської міської ради (, місцезнаходження 88000, Закарпатська область, місто Ужгород, площа Поштова, будинок 3) 2809,91 грн (дві тисячі вісімсот дев`ять гривень 91 копійок) судового збору, сплаченого за подання позову відповідно до платіжної інструкції №1255 (внутрішній номер 471485810) від 15.12.2025.

5. Призначити наступне судове засідання на 11.05.2026 на 15:30 та повідомити учасників справи, що засідання відбудеться у приміщенні суду за адресою: м. Ужгород, вул.Коцюбинського, 2а, зал судового засідання №2.

6. Попередити позивача про те, що у випадку повторної неявки його представника у судове засідання, призначене на 15:30 11 травня 2026 року, відповідно до пункту 4 частини першої статті 226 Господарського процесуального кодексу України дана обставина є підставою залишення судом без розгляду позову в даній справі.

7. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і може бути оскаржена до Західного апеляційного господарського суду в частині закриття провадження у порядку та строки, передбачені статтями 255 257 ГПК України. В іншій частині ухвала не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

Суддя С.В. Сисин