ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2026 рокум. ОдесаСправа № 8/342
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Таран С.В.,

Суддів: Богатиря К.В., Поліщук Л.В.,

при секретарі судового засідання: Фещук В.М.,

за участю представників:

від Акціонерного товариства "Миколаївобленерго" Чернюк В.М.,

від Державного підприємства "Підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (№83)" участі не брали,

розглянувши апеляційну скаргу Державного підприємства "Підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (№83)"

на ухвалу Господарського суду Миколаївської області від 21.01.2026 про видачу дубліката наказу та поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання, прийняту суддею Ковалем С.М., м. Миколаїв,

у справі №8/342

за позовом: Публічного акціонерного товариства "Миколаївобленерго"

до відповідача: Державного підприємства "Підприємство Арбузинської виправної колонії управління Державної пенітенціарної служби України в Миколаївській області (№83)"

про стягнення 260 462,22 грн

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Миколаївської області від 03.02.2005 у справі №8/342 повністю задоволено позовні вимоги Відкритого акціонерного товариства Енергопостачальна компанія "Миколаївобленерго"; стягнуто з Арбузинської виправної колонії №83 на користь Відкритого акціонерного товариства Енергопостачальна компанія "Миколаївобленерго" 216665,18 грн основного боргу, 3969,36 грн за реактивну електроенергію, 28413,23 грн пені, 22389,29 грн інфляційних збитків, 6007,33 грн процентів річних, 1700 грн держмита та 118 грн витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

15.02.2005 на виконання рішення Господарського суду Миколаївської області від 03.02.2005 у справі №8/342 місцевим господарським судом було видано наказ про його примусове виконання.

Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 25.05.2011 частково задоволено заяву Арбузинської виправної колонії №83 про розстрочення виконання рішення; розстрочено виконання рішення Господарського суду Миколаївської області від 03.02.2005 у справі №8/342 на шість місяців відповідно до наступного графіку: до 30.06.2011 46543,73 грн; до 30.07.2011 46543,73 грн; до 30.08.2011 46543,73 грн; до 30.09.2011 46543,73 грн; до 30.10.2011 46543,73 грн; до 30.11.2011 46543,74 грн.

Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 29.11.2012 задоволено заяву Арбузинської виправної колонії №83 про розстрочення виконання рішення; розстрочено виконання рішення Господарського суду Миколаївської області від 03.02.2005 у справі №8/342 на десять місяців відповідно до такого графіку: до 30.11.2012 24468,24 грн; до 30.12.2012 24468,24 грн; до 30.01.2013 24468,24 грн; до 28.02.2013 24468,24 грн; до 30.03.2013 24468,24 грн; до 30.04.2013 24468,24 грн; до 30.05.2013 24468,24 грн; до 30.06.2013 24468,24 грн; до 30.07.2013 24468,24 грн; до 30.08.2013 24468,24 грн.

Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 05.02.2013 замінено боржника у справі №8/342 з Арбузинської виправної колонії №83 на Державне підприємство "Підприємство Арбузинської виправної колонії управління Державної пенітенціарної служби України в Миколаївській області (№83)".

Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 27.12.2013 замінено стягувача у справі №8/342 з Відкритого акціонерного товариства Енергопостачальна компанія "Миколаївобленерго" на його правонаступника Публічне акціонерне товариство "Миколаївобленерго".

10.12.2025 до суду першої інстанції від Акціонерного товариства "Миколаївобленерго" надійшла заява №01/01-22-5895 від 10.12.2025 (вх.№17594/25 від 10.12.2025) про видачу дубліката наказу Господарського суду Миколаївської області №8/342 від 15.02.2005 та поновлення строку для пред`явлення останнього до виконання.

Зазначена заява обґрунтована втратою органами державної виконавчої служби наказу Господарського суду Миколаївської області №8/342 від 15.02.2005, що підтверджується листом Управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) №9426-01/01-22 від 28.11.2025, до отримання якого Акціонерне товариство "Миколаївобленерго" було впевнено, що вказаний наказ знаходиться на примусовому виконанні, та, як наслідок, не припускало, що строк для повторного пред`явлення наказу до виконання вже сплинув, у зв`язку з чим він підлягає поновленню.

Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 21.01.2026 у справі №8/342 (суддя Коваль С.М.) задоволено заяву Акціонерного товариства "Миколаївобленерго"; поновлено Акціонерному товариству "Миколаївобленерго" строк для пред`явлення до виконання наказу Господарського суду Миколаївської області від 15.02.2005 у справі №8/342; вирішено видати Акціонерному товариству "Миколаївобленерго" дублікат наказу Господарського суду Миколаївської області від 15.02.2005 у справі №8/342.

Вказана ухвала суду мотивована тим, що строк для пред`явлення до виконання наказу Господарського суду Миколаївської області №8/342 від 15.02.2005 не сплив і стягувач вправі повторно пред`явити цей виконавчий документ до виконання, але внаслідок його втрати не має можливості реалізувати дане право, у зв`язку з чим, беручи до уваги те, що рішення суду у цій справі досі не виконане боржником, відповідна заява Акціонерного товариства "Миколаївобленерго" підлягає задоволенню.

Не погодившись з постановленою ухвалою, Державне підприємство "Підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (№83)" звернулося з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Миколаївської області від 21.01.2026 у справі №8/342 та прийняте нове рішення, яким у задоволенні заяви Акціонерного товариства "Миколаївобленерго" №01/01-22-5895 від 10.12.2025 (вх.№17594/25 від 10.12.2025) відмовити.

Зокрема, апелянт наголошує на незаконності видачі дублікату наказу Господарського суду Миколаївської області №8/342 від 15.02.2005 через 20 років після видачі його оригіналу, а також на відсутності поважних причин пропуску стягувачем строку для пред`явлення цього наказу до виконання. Крім того, скаржник стверджує про безпідставність ігнорування судом першої інстанції письмових заперечень Державного підприємства "Підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (№83)", в яких останнє повідомляло про те, що не є правонаступником боржника за наказом Господарського суду Миколаївської області №8/342 від 15.02.2005.

У відзиві на апеляційну скаргу №01/01-22-1431 від 13.03.2026 (вх.№559/26/Д1 від 13.03.2026) Акціонерне товариство "Миколаївобленерго" просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги Державного підприємства "Підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (№83)", а ухвалу Господарського суду Миколаївської області від 21.01.2026 про видачу дубліката наказу та поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання у справі №8/342 залишити без змін, посилаючись на те, що наказ Господарського суду Миколаївської області №8/342 від 15.02.2005 неодноразово пред`являвся стягувачем на виконання до органів державної виконавчої служби, проте не був виконаний боржником, при цьому всі доводи апеляційної скарги останнього фактично зводяться до наміру уникнути виконання судового рішення, яке набрало законної сили та є чинним.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду у складі головуючого судді Таран С.В., суддів Богатиря К.В., Поліщук Л.В. від 04.03.2026 у справі №8/342 за вказаною апеляційною скаргою відкрито апеляційне провадження.

В подальшому ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 23.03.2026 вирішено розглянути апеляційну скаргу Державного підприємства "Підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (№83)" на ухвалу Господарського суду Миколаївської області від 21.01.2026 про видачу дубліката наказу та поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання у справі №8/342 поза межами строку, встановленого частиною другою статті 273 Господарського процесуального кодексу України, у розумний строк, достатній для забезпечення можливості реалізації учасниками процесу відповідних процесуальних прав з урахуванням запровадженого в Україні воєнного стану, та призначено дану справу до розгляду на 08.04.2026 о 10:30.

У судовому засіданні 08.04.2026, яке проведене в режимі відеоконференції, представник Акціонерного товариства "Миколаївобленерго" висловив заперечення проти задоволення апеляційної скарги; представник Державного підприємства "Підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (№83)" участі не брав, хоча був належним чином сповіщений про дату, час та місце його проведення, що підтверджується матеріалами справи (а.с.141).

За умовами частин першої, другої статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Враховуючи наведені вище положення процесуального закону, документи, додані до відзиву Акціонерного товариства "Миколаївобленерго" на апеляційну скаргу №01/01-22-1431 від 13.03.2026 (вх.№559/26/Д1 від 13.03.2026), до уваги колегією суддів не беруться, оскільки в силу частини третьої статті 269 Господарського процесуального кодексу України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього, адже апеляційний перегляд повинен здійснюватися з урахуванням тих документів, які були наявні у матеріалах справи на час постановлення оскаржуваного судового рішення і які суд першої інстанції мав можливість дослідити та оцінити. При цьому суд апеляційної інстанції враховує, що позивачем взагалі не порушується питання щодо можливості приєднання до матеріалів справи доказів, поданих ним разом з вищенаведеним відзивом на апеляційну скаргу, та врахування їх при апеляційному розгляді справи №8/342.

Заслухавши пояснення представника Акціонерного товариства "Миколаївобленерго", обговоривши доводи апеляційної скарги, відзиву на неї, перевіривши наявні матеріали справи на предмет правильності застосування Господарським судом Миколаївської області норм права, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Як зазначалося вище, 15.02.2005 на виконання рішення Господарського суду Миколаївської області від 03.02.2005 у справі №8/342 місцевим господарським судом було видано наказ про його примусове виконання, який в подальшому у період з 2005 року по 2012 рік неодноразово пред`являвся на виконання до органів державної виконавчої служби та повертався останніми стягувачеві, що підтверджується відмітками на звороті наданої Акціонерним товариством "Миколаївобленерго" копії цього наказу.

Стягувачем до суду першої інстанції також подано копію адресованої Управлінню державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області заяви Публічного акціонерного товариства "Миколаївобленерго" №01/28-3068 від 15.05.2015 про прийняття наказу Господарського суду Миколаївської області №8/342 від 15.02.2005 до виконання.

На вказаній заяві проставлена дата "20.05.2015" та підпис невстановленої особи без ідентифікуючих ознак (ПІБ, посада тощо), штамп вхідної кореспонденції вищенаведеного органу державної виконавчої служби відсутній.

18.06.2015 до Публічного акціонерного товариства "Миколаївобленерго" надійшло повідомлення Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області (вх.№28/4764 від 18.06.2015) про те, що наказ Господарського суду Миколаївської області №8/342 від 15.02.2005 внесений до Реєстру рішень, виконання яких гарантується державою за №47685121.

У матеріалах справи міститься витяг з Реєстру рішень, виконання яких гарантується державою, відповідно до якого станом на 02.11.2015 за №47685121 значиться рішення про стягнення з Арбузинської виправної колонії №83 на користь Відкритого акціонерного товариства Енергопостачальна компанія "Миколаївобленерго" грошових коштів у сумі 279262,39 грн (категорія черги 3 черга, порядковий номер у категорії черги 152).

Листом №04-06/2-10/3735 від 28.05.2025 Головне управління Державної казначейської служби України у Миколаївській області надало відповідь на звернення Акціонерного товариства "Миколаївобленерго" №12.03-011/2905 від 15.05.2025 (зареєстроване 27.05.2025 за вх.№ 06-11489) про стан виконання наказу Господарського суду Миколаївської області №8/342 від 15.02.2005, в якому повідомило про те, що вказаний орган казначейства листом №13-08/3220 від 06.06.2018 повернув оригінал зазначеного наказу до Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Миколаївській області без виконання, оскільки відповідне рішення суду, на підставі якого видано даний виконавчий документ, не підпадало під дію Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" та мало виконуватись на загальних підставах.

Управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) за результатами опрацювання запиту Акціонерного товариства "Миколаївобленерго" №01/01-22-5561 від 21.11.2025 щодо надходження наказу Господарського суду Миколаївської області №8/342 від 15.02.2005 надало відповідь №50161/02-56 від 25.11.2025 (вх.№9426-01/01-22 від 28.11.2025), згідно з якою даний виконавчий документ з Головного управління Державної казначейської служби України в Миколаївській області не надходив та на примусовому виконанні в органах державної виконавчої служби не перебуває.

Зазначене стало підставою для звернення Акціонерного товариства "Миколаївобленерго" до суду першої інстанції з заявою №01/01-22-5895 від 10.12.2025 (вх.№17594/25 від 10.12.2025) про видачу дубліката наказу Господарського суду Миколаївської області №8/342 від 15.02.2005 та поновлення строку для пред`явлення останнього до виконання.

Колегія суддів Південно-західного апеляційного господарського суду не погоджується з висновком Господарського суду Миколаївської області щодо наявності правових підстав для задоволення вищенаведеної заяви №01/01-22-5895 від 10.12.2025 (вх.№17594/25 від 10.12.2025) з огляду на наступне.

Згідно зі статтею 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є обов`язковість рішень суду.

В силу статті 1291 КонституціїУкраїни суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

За умовами частини другої статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Частинами першою, другою статті 18 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Статтею 326 Господарського процесуального кодексу України визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до частини першої статті 327 Господарського процесуального кодексу України виконання судового рішення здійснюється на підставі наказу, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Положеннями статті 329 Господарського процесуального кодексу України унормовано, що у разі пропуску строку для пред`явлення наказу, судового наказу до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено. Заява про поновлення пропущеного строку подається до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, і розглядається в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Їхня неявка не є перешкодою для вирішення питання про поновлення пропущеного строку. Суд розглядає таку заяву в десятиденний строк. Про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання суд постановляє ухвалу.

Отже, єдиною та необхідною правовою підставою для поновлення строку пред`явлення наказу до виконання є наявність поважних причин пропуску цього строку. Поважними причинами пропуску строку на пред`явлення виконавчого документа до виконання вважаються об`єктивно непереборні обставини, які не залежали від волевиявлення особи, що звернулась із заявою про поновлення строку для пред`явлення наказу до виконання, та слугували дійсно істотними перешкодами чи труднощами в дотримання нею строків пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Колегія суддів зазначає, що питання поважності причин пропуску строку для пред`явлення наказу до виконання, тобто наявності обставин, які з об`єктивних, незалежних від стягувача підстав унеможливлювали або істотно утруднювали своєчасне пред`явлення наказу до виконання, вирішується господарським судом у кожному конкретному випадку з урахуванням наявних фактичних даних про такі обставини.

При цьому визначальним при оцінці поважності причин пропуску строку для пред`явлення наказу до виконання є встановлення моменту, з якого стягувач мав реальну можливість пред`явити відповідний наказ до виконання.

Зазначений висновок Південно-західного апеляційного господарського суду повністю узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 05.05.2018 у справі №917/1431/14.

Нормами чинного законодавства України не передбачено автоматичного поновлення судом строку для пред`явлення наказу до виконання за наявності відповідного клопотання стягувача, оскільки у кожному конкретному випадку суд має чітко визначити, з якої саме поважної причини такий строк було порушено та чи підлягає він поновленню.

Господарський процесуальний кодекс України не пов`язує право суду поновити пропущений строк лише з певним колом обставин, що спричинили пропуск строку. Поважними причинами пропуску процесуального строку визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, незалежними від волевиявлення сторони та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для вчинення процесуальної дії.

Суд може поновити пропущений процесуальний строк лише у виняткових випадках, тобто причини відновлення таких строків повинні бути не просто поважними, але й мати такий характер, не зважати на який було би несправедливим і таким, що суперечить загальним засадам законодавства.

Питання про поважність причин пропуску зазначеного строку вирішується судом за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Для поновлення строку суд має встановити відповідні обставини, задля чого заявник має довести суду їх наявність та непереборність, у зв`язку з тим, що фактично норма про можливість поновлення строків є, по суті, пільгою, яка може застосовуватись як виняток із загального правила, оскільки в іншому випадку нівелюється значення чіткого визначення законодавцем строку.

Відтак обов`язок доведення наявності обставин, які об`єктивно перешкоджали своєчасному пред`явленню наказу до виконання, покладається саме на стягувача. Такий обов`язок включає не лише наведення відповідних доводів, але й подання належних, допустимих та достатніх доказів їх існування. Непідтверджені припущення або загальні посилання на складні обставини не можуть вважатися виконанням цього обов`язку та не створюють підстав для відступу від імперативних приписів процесуального закону.

Тобто сам по собі факт подання стягувачем клопотання про поновлення строку на пред`явлення наказу до виконання не зобов`язує суд автоматично поновити цей строк, оскільки клопотання чи заява про поновлення процесуального строку, з огляду на приписи процесуального закону, повинна містити обґрунтування поважності пропуску цього строку, роз`яснення причин пропуску і підстав, з яких стягувач вважає ці причини поважними. Відсутність або недоведеність стягувачем таких причин виключає можливість поновлення даного строку.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 21 Закону України "Про виконавче провадження" №606-XIV від 21.04.1999 (у редакції, чинній на час видачі наказу) виконавчі листи та інші судові документи можуть бути пред`явлені до виконання протягом трьох років.

Зазначені у частині 1 цієї статті, встановлюються для виконання рішень господарських судів - з наступного дня після набрання рішенням законної сили (пункт 1 частини другої статті 21 Закону України "Про виконавче провадження" №606-XIV від 21.04.1999).

Отже, наказ Господарського суду Миколаївської області №8/342 від 15.02.2005 підлягав пред`явленню стягувачем до примусового виконання у строк до 15.02.2008.

Відмітки органів державної виконавчої служби на звороті наданої Акціонерним товариством "Миколаївобленерго" копії вищенаведеного наказу свідчать про те, що він неодноразово пред`являвся до виконання у період з 2005 року по 2012 рік, але повертався стягувачеві.

З наявного у матеріалах справи повідомлення Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області (вх.№28/4764 від 18.06.2015) вбачається, що востаннє наказ Господарського суду Миколаївської області №8/342 від 15.02.2005 був пред`явлений до виконання у травні місяці 2015 року, що також підтверджується витягом з Реєстру рішень, виконання яких гарантується державою, в якому датою реєстрації відповідного рішення у цій справі значиться 27.05.2015.

05.10.2016 набрав чинності Закон України "Про виконавче провадження" №1404-VIII від 02.06.2016, згідно з пунктом 5 розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" якого виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом.

Відповідно до підпункту 19.4 пункту 19 розділу ХІ "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Про видачу дубліката виконавчого документа постановляється ухвала у десятиденний строк із дня надходження заяви.

Дублікат виконавчого документа це документ, що видається замість втраченого оригіналу та має силу первісного документа. Від оригіналу зазначений документ відрізняється лише спеціальною позначкою "Дублікат".

Аналіз вищенаведеного положення процесуального закону свідчить про те, що основними критеріями для задоволення заяви про видачу дубліката виконавчого документа є: втрата виконавчого документа (загублення, викрадення, знищення, істотне пошкодження, що унеможливлює його виконання, тощо) та звернення до суду із заявою до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Колегія суддів враховує, що Господарський процесуальний кодекс України не надає суду права відмовити у задоволенні заяви про видачу дубліката наказу з мотивів її необґрунтованості та не зобов`язує стягувача наводити причини втрати наказу. За встановлення факту невиконання судового рішення видача дубліката наказу не порушує прав боржника та не покладає на нього додаткових зобов`язань, оскільки дублікат наказу має повністю відтворювати втрачений наказ, у тому числі містити дату його видачі. Натомість відсутність наказу у стягувача унеможливлює виконання рішення суду та порушує його права.

Аналогічний правовий висновок Верховного Суду викладений у постановах від 02.12.2020 у справі №916/929/16, від 08.12.2020 у справі №03/77-50 та від 17.09.2020 у справі №19/093-12.

Водночас обов`язковою умовою видачі дубліката наказу є звернення до суду із такою заявою в межах встановленого законом строку для пред`явлення його до виконання або його поновлення за рішенням суду.

Якщо строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання не сплив або суд його поновив, то заява про видачу дубліката цього документа, який втрачений, вважається поданою у межах встановленого для пред`явлення його до виконання строку.

Саме така правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21.08.2019 у справі №2-836/11.

Як зазначалося вище, станом на момент звернення Акціонерного товариства "Миколаївобленерго" до суду першої інстанції з заявою №01/01-22-5895 від 10.12.2025 (вх.№17594/25 від 10.12.2025) строк пред`явлення наказу Господарського суду Миколаївської області №8/342 від 15.02.2005 до виконання вже давно сплив. Не заперечує факт спливу строку пред`явлення наказу до виконання і сам стягувач.

Зокрема, Акціонерним товариством "Миколаївобленерго" у вищенаведеній заяві було порушено питання про поновлення відповідного строку, яке обґрунтоване виключно однією причиною, а саме: впевненістю стягувача у тому, що з 2015 року наказ Господарського суду Миколаївської області №8/342 від 15.02.2005 знаходиться на примусовому виконанні, у зв`язку з чим товариство не припускало, що строк для повторного пред`явлення наказу до виконання вже сплив.

Колегією суддів враховується, що у матеріалах справи відсутні та Акціонерним товариством "Миколаївобленерго" до місцевого господарського суду не подано жодного доказу, який би свідчив про вчинення стягувачем у період з 18.06.2015 (дата отримання повідомлення Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області про внесення наказу до Реєстру рішень, виконання яких гарантується державою) до 15.05.2025 (дата запиту до Головного управління Державної казначейської служби України у Миколаївській області про виконання наказу) будь-яких дій щодо з`ясування стану виконання наказу Господарського суду Миколаївської області №8/342 від 15.02.2005.

Посилання заявника на суб`єктивну впевненість у перебуванні виконавчого документа на виконанні не може бути визнано поважною причиною пропуску строку, оскільки така обставина має виключно оціночний характер і залежить від внутрішнього сприйняття особи. Поважними можуть визнаватися лише обставини об`єктивного характеру, які не залежать від волі сторони та унеможливлюють своєчасне вчинення процесуальної дії, тоді як припущення або необґрунтовані очікування не відповідають цим критеріям.

Тривала бездіяльність стягувача, яка проявляється у невжитті жодних заходів щодо виконання судового рішення протягом значного періоду часу, не може бути виправдана жодними припущеннями про неналежне виконання обов`язків іншими суб`єктами. Така поведінка свідчить про відсутність належної ділової обачності та суперечить стандарту розумної та добросовісної поведінки учасника господарських правовідносин.

Втрата виконавчого документа органами державної виконавчої служби сама по собі не є безумовною підставою для поновлення строку його пред`явлення до виконання, якщо заявником не доведено, що така обставина об`єктивно унеможливлювала своєчасне звернення до суду із відповідною заявою. Вирішальним у цьому контексті є не факт втрати документа, а поведінка стягувача, який повинен був діяти розумно, обачливо та вживати заходів для захисту свого права, зокрема шляхом своєчасного з`ясування місцезнаходження виконавчого документа. Посилання заявника на дії або бездіяльність органів державної виконавчої служби не може автоматично звільняти його від обов`язку належної процесуальної поведінки. Навіть за умов участі державних органів у процедурі виконання судового рішення, саме стягувач залишається заінтересованою особою, яка повинна ініціювати та контролювати відповідні процеси. Інше тлумачення призвело б до необґрунтованого перекладення процесуального ризику з активної сторони на інших учасників правовідносин.

Юридична особа як учасник господарського обороту зобов`язана діяти з належною обачністю, що включає, зокрема, організацію ефективного контролю за реалізацією своїх майнових прав, підтверджених судовими рішеннями. Невиконання такого обов`язку не може компенсуватися за рахунок процесуальних механізмів поновлення строків, які мають виключний характер.

Інститут поновлення процесуальних строків не може розглядатися як універсальний засіб усунення наслідків неналежної процесуальної поведінки сторони. Його застосування має винятковий характер і допускається лише за наявності обставин, які дійсно позбавляли особу можливості реалізувати своє право у визначений законом строк. Інакше таке поновлення трансформується у фактичне ігнорування імперативних приписів закону щодо строків, що є неприпустимим.

Стадія виконання судового рішення є невід`ємною складовою права на справедливий суд, однак вона не є безмежною у часі. Законодавче встановлення строків пред`явлення виконавчих документів покликане забезпечити стабільність правовідносин та остаточність правового статусу сторін. Безпідставне поновлення таких строків через значний проміжок часу фактично порушує принцип остаточності судового рішення (res judicata у його виконавчому аспекті) та створює для боржника стан невиправданої правової невизначеності.

Оцінюючи поважність причин пропуску строку, суд враховує не лише характер наведених заявником обставин, але й тривалість такого пропуску. Значний часовий проміжок між моментом, коли особа могла реалізувати своє право, та моментом звернення до суду, сам по собі потребує надання особливо переконливих та беззаперечних доказів існування об`єктивних перешкод. У даному випадку таких доказів до місцевого господарського суду не подано.

Навіть з урахуванням того, що виконавчий документ у попередні періоди пред`являвся до виконання та міг спричиняти переривання строку його пред`явлення, такі обставини не мають самостійного правового значення для вирішення питання про поновлення строку у цій справі. Вирішальним є встановлення факту пропуску строку на момент звернення до суду та наявності поважних причин такого пропуску. Сам по собі факт переривання строку у минулому не усуває обов`язку стягувача дотримуватися нового строку після його перебігу та не звільняє від необхідності доведення причин його пропуску.

Враховуючи викладене, Південно-західний апеляційний господарський суд дійшов висновку про те, що пропуск строку для пред`явлення наказу Господарського суду Миколаївської області №8/342 від 15.02.2005 до виконання, з огляду на наведені заявником доводи, не зумовлений обставинами, які є об`єктивно непереборними, незалежними від волевиявлення стягувача та пов`язаними з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для вчинення зазначеної дії, натомість істотний пропуск цього строку зумовлений виключно власною недбалістю Акціонерного товариства "Миколаївобленерго", яке, виступаючи стягувачем за виконавчим документом, не проявило інтересу до виконання цього наказу, хоча, діючи розумно та обачливо, повинно було розуміти наслідки своєї пасивної поведінки, тим більше, що в силу частини четвертої статті 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Стягувач зобов`язаний діяти добросовісно та розумно, забезпечуючи належну організацію своєї діяльності, у тому числі контроль за виконанням судових рішень, ухвалених на його користь. Необґрунтована бездіяльність стягувача не може покладатися на суд або боржника як підстава для поновлення строку для пред`явлення наказу до виконання, оскільки такі обставини перебувають у сфері контролю самої юридичної особи стягувача. Тобто обставини, пов`язані зі зміною організаційно-правової форми чи неналежним виконанням повноважень окремими посадовими особами, не можуть визнаватися такими, що мають ознаки об`єктивної непереборності. Юридична особа є самостійним суб`єктом права і несе ризики організації власної діяльності, включаючи забезпечення належного представництва та захисту своїх інтересів на етапі виконання судового рішення.

Строк для пред`явлення до виконання, встановлений Законом України "Про виконавче провадження", забезпечує оперативність виконання судового рішення, виступає дисциплінуючим фактором регламентації дій учасників справи, спрямований на недопущення зловживання правами, проте стягувач, звертаючись з заявою про поновлення цього строку, не надав жодних переконливих доказів реальної наявності у нього перешкод для реалізації права на пред`явлення наказу Господарського суду Миколаївської області №8/342 від 15.02.2005 до виконання з дотримання визначеного законодавцем терміну.

Встановлення строків пред`явлення виконавчих документів до виконання спрямоване на забезпечення принципу правової визначеності як складової верховенства права. Безпідставне поновлення таких строків за відсутності об`єктивно непереборних обставин призвело б до нівелювання їх правової природи, створення стану невизначеності для боржника та фактичного порушення балансу інтересів сторін.

Зазначене безпідставно залишилося поза увагою Господарського суду Миколаївської області, який в оскаржуваній ухвалі, не встановивши момент спливу строку на пред`явлення наказу Господарського суду Миколаївської області №8/342 від 15.02.2005 до виконання, дійшов необґрунтованого висновку про те, що такий строк стягувачем не пропущений внаслідок втрати оригіналу цього наказу. Крім того, позиція місцевого господарського суду є суперечливою, оскільки у мотивувальній частині оскаржуваної ухвали зазначено про те, що строк для пред`явлення вказаного наказу до виконання не пропущений, проте у резолютивній частині цієї ухвали суд задовольнив клопотання Акціонерного товариства "Миколаївобленерго" про поновлення зазначеного строку, який, на переконання суду, не був пропущений.

З огляду на викладене, беручи до уваги недоведеність стягувачем наявності поважних причин пропуску строку для пред`явлення наказу Господарського суду Миколаївської області №8/342 від 15.02.2005 до виконання, Південно-західний апеляційний господарський суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви Акціонерного товариства "Миколаївобленерго" №01/01-22-5895 від 10.12.2025 (вх.№17594/25 від 10.12.2025) в частині вимог про поновлення вказаного строку.

Водночас, враховуючи сплив строку для пред`явлення наказу Господарського суду Миколаївської області №8/342 від 15.02.2005 до виконання і висновок суду апеляційної інстанції про недоведеність заявником існування належних та достатніх підстав для його поновлення, що, у свою чергу, унеможливлює видачу дублікату цього наказу, колегія суддів зазначає про необхідність відмови у задоволенні заяви Акціонерного товариства "Миколаївобленерго" №01/01-22-5895 від 10.12.2025 (вх.№17594/25 від 10.12.2025) про видачу дублікату наказу.

Разом з цим посилання скаржника на те, що Державне підприємство "Підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (№83)" та Арбузинська виправна колонія №83 є окремими та самостійними юридичними особами, що, за твердженням апелянта, безпідставно не було враховано місцевим господарським судом, відхиляються колегією суддів у зв`язку з тим, що зміна найменування юридичної особи-боржника при збереженні одного й того самого коду ЄДРПОУ у юридичному сенсі не зумовлює трансформацію такої юридичної особи у нового суб`єкта права, не обтяженого обов`язками з виконання судового рішення про стягнення з останнього грошових коштів.

Підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів Південно-західного апеляційного господарського суду дійшла висновку про те, що ухвала Господарського суду Миколаївської області від 21.01.2026 про видачу дубліката наказу та поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання у справі №8/342 є необґрунтованою та такою, що постановлена з порушенням норм процесуального права, а тому підлягає скасуванню з одночасною відмовою у задоволенні заяви Акціонерного товариства "Миколаївобленерго" №01/01-22-5895 від 10.12.2025 (вх.№17594/25 від 10.12.2025).

Керуючись статтями 232, 233, 236, 240, 255, 269, 270, 271, 273, 275, 277, 281-284, 329 Господарського процесуального кодексу України, Південно-західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державного підприємства "Підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (№83)" задовольнити.

Ухвалу Господарського суду Миколаївської області від 21.01.2026 про видачу дубліката наказу та поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання у справі №8/342 скасувати.

У задоволенні заяви Акціонерного товариства "Миколаївобленерго" №01/01-22-5895 від 10.12.2025 (вх.№17594/25 від 10.12.2025) відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку у строк, який обчислюється відповідно до статті 288 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено та підписано 09.04.2026.

Головуючий суддя С.В. Таран

Суддя К.В. Богатир

Суддя Л.В. Поліщук