ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

07.04.2026м. ДніпроСправа № 904/372/26
Суддя Господарського суду Дніпропетровської області Новікова Р.Г., розглянувши заяву фізичної особи-підприємця Іщенко Елли Олександрівни від 05.04.2026 про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у справі

за позовом фізичної особи-підприємця Іщенко Елли Олександрівни м. Дніпро

до Державного підприємства «Український інститут по проектуванню металургійних заводів» м. Дніпро

про стягнення суми боргу у розмірі 297200грн, пені у розмірі 48968грн79коп, штрафу у розмірі 20804грн, 3% річних у розмірі 5422грн88коп, інфляційних нарахувань у розмірі 4172грн36коп

Без участі представників сторін.

ВСТАНОВИВ: фізична особа-підприємець Іщенко Елла Олександрівна звернулась до Державного підприємства «Український інститут по проектуванню металургійних заводів» з позовом про стягнення суми боргу у розмірі 297200грн, пені у розмірі 48968грн79коп, штрафу у розмірі 20804грн, 3% річних у розмірі 5422грн88коп, інфляційних нарахувань у розмірі 4172грн36коп.

В обґрунтування заявлених вимог позивач послався на порушення відповідачем зобов`язань з оплати робіт, виконаних на підставі договору від 21.02.2022 №21/02-1.

Позивач повідомив, що орієнтовний розмір витрат на правову допомогу становить 20000грн.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 02.02.2026 суд прийняв позов до розгляду, відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін за наявними матеріалами справи.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 02.04.2026 суд задовольнив позовні вимоги та присудив до стягнення з відповідача на користь позивача суму боргу у розмірі 297200грн, пеню у розмірі 48968грн79коп, штраф у розмірі 20804грн, 3% річних у розмірі 5422грн88коп, інфляційні нарахування у розмірі 4172грн36коп, витрати зі сплати судового збору у розмірі 4518грн82коп.

На адресу суду 06.04.2026 надійшла сформована у системі «Електронний суд» заява позивача від 05.04.2026 про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у справі №904/372/26.

Позивач просив стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10000грн.

До заяви позивач долучив - ордер на надання правничої допомоги від 28.01.2026, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю від 07.06.2019 серія ДП №4337, договір про надання правничої допомоги від 02.01.2026 №02/01, додаток від 02.01.2026 до договору про надання правничої допомоги від 02.01.2026 №02/01, акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 03.04.2026.

Розглянувши заяву позивача від 05.04.2026 про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, суд зазначає таке.

Згідно зі статтею 244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що потрібно виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Додаткове рішення або ухвала про відмову в прийнятті додаткового рішення можуть бути оскаржені.

Заявляючи про покладення на відповідача витрат на професійну правничу допомогу, позивач подає заяву про прийняття додаткового рішення у справі.

Частинами першою, другою статті 124 Господарського процесуального кодексу України визначено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку з розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

За приписами частини восьмої статті 129 Господарського процесуального кодексу України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Процесуальний закон не визначає конкретних вимог щодо змісту та форми такої заяви, зокрема не вказує на те, що вона повинна бути зроблена лише у письмовій формі, а також, що така заява має бути зроблена на певній процесуальній стадії. Закон лише встановлює граничний строк звернення із заявою - до закінчення судових дебатів (див. постанову Верховного Суду від 31.05.2022 у справі №917/304/21).

Наведені вище норми процесуального закону визначають загальний порядок розподілу судових витрат між сторонами у справі та іншими учасниками справи, що ґрунтується на принципі обов`язковості відшкодування судових витрат особи, на користь якої ухвалено судове рішення, за рахунок іншої особи, яка в цьому спорі виступає її опонентом.

Разом з тим, положеннями статті 221 Господарського процесуального кодексу України визначено, якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Наведені вище положення статей 124, 126, 129 Господарського процесуального кодексу України у сукупності з положеннями статті 221 Господарського процесуального кодексу дають підстави для висновку, що у разі подання стороною таких доказів до закінчення судових дебатів у справі, суд може вирішити питання розподілу судових витрат під час ухвалення судового рішення. У разі якщо сторона (з поважних причин) до закінчення судових дебатів не подала докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, але зробила про це відповідну заяву суд може вирішити питання про судові витрати, шляхом ухвалення додаткового рішення.

Виходячи зі змісту вищенаведених норм, суд зазначає, що законодавець передбачив чітку процедуру розгляду питання про стягнення судових витрат за надання правничої допомоги стороні спору, яке можливо винести за межі розгляду справи по суті.

Перевірка наданих доказів та надання їм оцінки здійснюється судом у разі дотримання заявником порядку, оскільки за інших обставин розподіл судових витрат, пов`язаних із розглядом справи, не може бути здійснений.

Недотримання унормованої Господарським процесуальним кодексом України процедури, у відповідності до приписів, зокрема, статей 124, 126, 129 Господарського процесуального кодексу України, є підставою для відмови в задоволенні відповідного клопотання заявника про відшкодування за рахунок іншої сторони понесених витрат, пов`язаних із послугами адвоката.

При поданні доказів розміру витрат на професійну правничу допомогу, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, мають бути дотримані наступні дві умови:

- докази повинні бути подані до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду;

- до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила заяву про те, що такі докази будуть подані до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 24.01.2023 у справі №922/4022/20.

При цьому процесуальний закон не визначає конкретних вимог щодо змісту та форми такої заяви, зокрема не вказує на те, що вона повинна бути зроблена лише у письмовій формі, а також, що така заява має бути зроблена на певній процесуальній стадії. Закон лише встановлює граничний строк звернення із заявою - до закінчення судових дебатів.

У постановах Верховного Суду від 07.09.2022 у справі №911/2130/21, від 29.06.2022 у справі №161/5317/18 зазначено, що неподання чи незаявлення стороною до закінчення судових дебатів у справі про необхідність розподілу судових витрат, пов`язаних із розглядом справи, тобто крім судового збору, є підставою для відмови у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення щодо таких судових витрат.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 24.01.2023 у справі №922/4022/20, від 27.05.2025 у справі №922/2985/24.

У позові позивач не зробив заяву про те, що докази розміру витрат на професійну правничу допомогу будуть подані до протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду. Така заява позивача не надходила на адресу суду до ухвалення рішення суду. Докази розміру витрат на професійну правничу допомогу не були подані до ухвалення рішення суду.

За відсутності заяви про те, що докази будуть подані протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, у суду відсутні підстави для задоволення заяви позивача та ухвалення судового рішення про відшкодування витрат на правову допомогу.

Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 27.06.2023 у справі №907/568/22, від 09.08.2023 у справі №907/850/22.

Враховуючи викладене, суд відмовляє у задоволенні заяви фізичної особи-підприємця Іщенко Елли Олександрівни від 05.04.2026 щодо прийняття додаткового рішення у справі №904/372/26 про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

Керуючись нормами статей 13, 14, 42, 124, 129, 221, 232-235, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні заяви фізичної особи-підприємця Іщенко Елли Олександрівни від 05.04.2026 щодо прийняття додаткового рішення у справі №904/372/26 про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

Ухвала набирає законної сили з моменту прийняття та може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені статтями 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Р.Г. Новікова