ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"23" березня 2026 р.м. Одеса Справа № 916/3939/25

Господарський суд Одеської області у складі:

судді С.В. Літвінова

при секретарі Т.О. Липі

розглянувши справу за позовом Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "КОРОЛЬОВА 17" (вул. Ак. Корольова, 17, Одеса, Одеська область, 65114) до відповідача: Одеська міська рада (пл. Біржова, 1,м. Одеса, Одеський р-н, Одеська обл., 65026) про стягнення 346004,25 грн.;

за участю представників:

від позивача: Ростомов Г.А.

від відповідача: Явченко В.Д.

ВСТАНОВИВ:

Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "КОРОЛЬОВА 17" звернулось до господарського суду Одеської області з позовом до Одеської міської ради в якому просить стягнути на користь Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "КОРОЛЬОВА 17" 346004,25 гривень на утримання приміщень технічного поверху будинку за адресою: м. Одеса, вулиця Корольова 17 за період володіння територіальною громадою в особі Одеської міської ради.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що на підставі Свідоцтва про право власності від 15 червня 2006 року Серія ЯЯЯ № 950802 було закріплено право власності територіальної громади в особі Одеської міської ради на нежилі приміщення технічного поверху у будинку за адресою: м. Одеса, вул. Академіка Корольова 17 площею 737,8 кв. м., яке рішенням Господарського суду Одеської області від 15 березня 2021 року у справі № 916/129/18 було визнано недійсним та скасовано. Постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 10 серпня 2021 року апеляційну скаргу Одеської міської ради залишено без задоволення, а рішення Господарського суду Одеської області від 15 березня 2021 року у справі №916/129/18 залишено без змін. Позивач зазначив, Одеською міською радою, як співвласником багатоквартирного будинку не виконується обов`язок з утримання будинку за адресою: м. Одеса, вул. Академіка Корольова 17 шляхом сплати необхідних внесків, встановлених загальними зборами об`єднання співвласників багатоквартирного будинку у зв`язку із чим утворилася заборгованість на суму 168 483,82 гривень.

На підставі нарахованих сум зі сплати внесків на утримання багатоквартирного будинку позивачем здійснено нарахування сум індексу інфляції та 3 % річних, які, також, заявлено до стягнення у розмірі 146 977,54 гривень та 30 542,89 гривень відповідно.

Позивач просить стягнути з Одеської міської ради на користь Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «КОРОЛЬОВА 17» суму заборгованості у розмірі 346 004,25 гривень (триста сорок шість тисяч чотири гривні 25 копійок). Встановити спосіб і порядок виконання рішення шляхом стягнення присуджених коштів з Одеської міської ради (), за рахунок місцевого бюджету, з рахунку розпорядника бюджетних коштів місцевого бюджету міста Одеси - Виконавчого комітету Одеської міської ради ().

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 30 вересня 2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 916/3939/25, визначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження. Запропоновано відповідачу протягом 15 днів з дня вручення ухвали суду подати до суду відзив на позовну заяву оформлений відповідно до вимог ст.ст.165, 178 ГПК України. Запропоновано позивачу подати до суду протягом 10 днів з дня отримання відзиву на позов відповідь на відзив, оформлений відповідно до вимог ст.ст.166, 184 ГПК України. Запропоновано відповідачу подати до суду протягом 10 днів з дня отримання відповіді на відзив, заперечення, оформлені відповідно до вимог ст.ст.167, 184 ГПК України.

08 жовтня 2025 року від Одеської міської ради надійшов відзив на позовну заяву вх № 31342/25 у якому відповідач просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог та вказав, що позивачем не додано належних та допустимих доказів стосовно затвердження кошторису витрат ОСББ за кожен рік окремо, відсутні відомості щодо проведення загальних зборів ОСББ за 2017, 2018, 2019, 2020, 2021 роки, до позову не додано доказів своєчасного повідомлення Одеської міської ради про дату та час проведення загальних зборів ОСББ. Одеській міській раді рішення/протоколи або інші документи, якими визначені строки сплати внесків на управління будинком не надходили. На підставі наведеного відсутні підстави і для стягнення нарахованого індексу інфляції та 3 % річних. Відсутні підстави і для встановлення порядку виконання рішення шляхом стягнення коштів з рахунків Виконавчого комітету Одеської міської ради, оскільки Одеська міська рада самостійно відповідає за своїми зобов`язаннями.

20 жовтня 2025 року від ОСББ "КОРОЛЬОВА 17" надійшла відповідь на відзив вх № 32827/25 у якій позивач виклав свої міркування щодо доводів Одеської міської ради.

Ухвалою від 04 грудня 2025 року відкладено підготовче засідання на 05 січня 2026 р. о 11:30.

Протокольною ухвалою 05 січня 2026 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті на 09 лютого 2026 року.

02 березня 2026 року судове засідання не відбулося у зв`язку з проведенням ГУДСНС України в Одеській області спільно з ГУНП в Одеській області оперативно-розшукових заходів з приводу анонімного повідомлення про закладення вибухового приладу в адміністративній будівлі про що складено довідку.

Ухвалою від 04 березня 2026 року розгляд справи призначено на 23 березня 2026 року.

23 березня 2026 року проголошено вступну та резолютивну частини судового рішення.

Розглянувши матеріали справи, господарський суд встановив:

Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «КОРОЛЬОВА 17» (далі «ОСББ «КОРОЛЬОВА 17») зареєстровано 26 травня 2016 року, номер запису 1 058349 на підставі рішення установчих зборів, відповідно до чинного законодавства.

Рішенням Загальних зборів ОСББ "КОРОЛЬОВА 17", проведених 08 жовтня 2016 року було затверджено прийняття жилого багатоквартирного будинку за адресою: 65114, Україна, м. Одеса, Київський район, вулиця м. Одеса, вул. Ак. Корольова, буд. № 17 в управління (на баланс) ОСББ «Корольова 17».

Пунктом 1.3. Статуту ОСББ «Корольова 17» передбачено, що власники квартир, житлових і нежитлових приміщень зобов`язані виконувати вимоги чинного законодавства України та Статуту об`єднання, який затверджується рішенням установчих зборів співвласників багатоквартирного будинку.

Пунктом 2.1., 2.3. Розділу ІІ Статуту ОСББ «Корольова 17» зазначено, що метою створення об`єднання є забезпечення та захист прав співвласників, дотримання ними своїх обовязків, належне утримання та використання спільного майна будинку, забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів, передбачених законодавством та цим Статутом.

Завданням та предметом діяльності об`єднання є:

- забезпечення реалізації прав співвласників на володіння та користування спільним майном;

- забезпечення належного утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території;

- сприяння співвласникам в отриманні житлово-комунальних та інших послуг належної якості за обґрунтованими цінами;

- забезпечення виконання співвласниками своїх зобов`язань, пов`язаних з діяльністю об`єднання.

За пунктом 3.3. Статуту до виключної компетенції загальних зборів об`єднання належать, зокрема, визначення порядку сплати, переліку та розмірів внесків і платежів співвласників.

До компетенції правління належать, зокрема, здійснення контролю за своєчасною сплатою співвласниками внесків і платежів та вжиття заходів щодо стягнення заборгованості згідно із законодавством (п. 3.14 Статуту)

За п. 5.2. Статуту співвласник зобов`язаний, серед іншого, своєчасно і в повному обсязі сплачувати належні внески і платежі.

Протоколом № 4 від 21 липня 2017 року загальних зборів співвласників багатоквартирного будинку по АДРЕСА_1 було вирішено питання щодо обрання надавача послуг з обслуговування будинку і споруд та прибудинкової території та визначено розмір тарифу на надання послуг з обслуговування будинку і споруд та прибудинкової території від виконавця у розмірі 4,18 грн за 1 кв. м. на місяць. Надавачем послуг було обрано Товариство з обмеженою відповідальністю «Керуюча компанія «Майстер». Наведене підтверджується витягом з протоколу № 4 від 21 липня 2017 року.

Протоколом № 8 від 23 лютого 2019 року загальних зборів співвласників багатоквартирного будинку по вул. Корольова 17 у місті Одесі було вирішено питання обрання надавача послуг з обслуговування будинку і споруд та прибудинкової території та визначено розмір тарифу на надання послуг з обслуговування будинку і споруд та прибудинкової території від виконавця у розмірі 5,28 кв. м. згідно Додатку № 1 до протоколу № 8. Надавачем послуг було обрано Товариство з обмеженою відповідальністю «Будинок Сервіс». Наведене підтверджується витягом з протоколу № 8 від 23 лютого 2019 року та додатком № 1 до протоколу.

Разом із позовною заявою позивач надав засвідчені Головою правління ОСББ «Корольова 17» Стрілецькою Л. О. виписки з протоколів № 4 від 21 липня 2017 року та № 8 від 23 лютого 2019 року, у судовому засіданні надав на огляд оригінали протоколів. Зауважень щодо цілісності, достовірності та форми протоколів учасниками справи не заявлено.

Право власності територіальної громади в особі Одеської міської ради було зареєстровано на підставі Свідоцтва про право власності ЯЯЯ 950802 від 15.06.2006, виданого Виконавчим комітетом Одеської міської ради.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 15 березня 2021 року у справі № 916/129/18 позов ОСББ "КОРОЛЬОВА 17" до Одеської міської ради, Виконавчого комітету Одеської міської ради треті особи: Департамент комунальної власності Одеської міської ради та Комунального Підприємства «Житлово-комунальний сервіс «Вузівський» задоволено, визнано недійсним та скасовано свідоцтво про право власності ЯЯЯ 950802 від 15.06.2006, видане Виконавчим комітетом Одеської міської ради.

Постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 10 серпня 2021 року апеляційну скаргу Одеської міської ради залишено без задоволення. Рішення Господарського суду Одеської області від 15 березня 2021 року у справі №916/129/18 залишено без змін.

Тобто, рішення суду з визнання недійсною підстави для державної реєстрації права власності набуло чинності 10 серпня 2021 року, в день постановлення рішення суду апеляційної інстанції.

Таким чином, з встановлених обставин вбачається, що Відповідач, як співвласник багатоквартирного будинку повинен був сплачувати цільові внески, проте не виконував своїх обов`язків, у зв`язку з чим, утворилася заборгованість за період з 01.08.2017 по 01.08.2021 становить 168483,82 гривень без нарахувань індексу інфляції та 3 % річних.

Проаналізувавши наявні у справі докази та надавши їм правову оцінку, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, виходячи з наступного.

Згідно з ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Особливим видом права власності є право довірчої власності, яке виникає внаслідок закону або договору.

За ч.ч. 1-4 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Власність зобов`язує.

У відповідності до ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч.2 ст. 382 ЦК України усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав.

За ст. 385 ЦК України власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку (будинках) для забезпечення експлуатації такого будинку (будинків), користування квартирами та нежитловими приміщеннями та управління, утримання і використання спільного майна багатоквартирного будинку (будинків) можуть створювати об`єднання співвласників багатоквартирного будинку (будинків). Таке об`єднання є юридичною особою, що створюється та діє відповідно до закону та статуту. Об`єднання власників квартир, житлових будинків є юридичною особою, яка створюється та діє відповідно до статуту та закону.

Статтею 4 Закону України Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку передбачено, що об`єднання створюється для забезпечення і захисту прав співвласників та дотримання їхніх обов`язків, належного утримання та використання спільного майна, забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів, передбачених законодавством та статутними документами. Об`єднання створюється як непідприємницьке товариство для здійснення функцій, визначених законом. Порядок надходження і використання коштів об`єднання визначається цим Законом та іншими законами України. В одному багатоквартирному будинку може бути створено тільки одне об`єднання. Власники квартир та нежитлових приміщень у двох і більше багатоквартирних будинках, об`єднаних спільною прибудинковою територією, елементами благоустрою, обладнанням, інженерною інфраструктурою, можуть створити одне об`єднання. Основна діяльність об`єднання полягає у здійсненні функцій, що забезпечують реалізацію прав співвласників на володіння та користування спільним майном співвласників, належне утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, сприяння співвласникам в отриманні житлово-комунальних та інших послуг належної якості за обгрунтованими цінами та виконання ними своїх зобов`язань, пов`язаних з діяльністю об`єднання.

Згідно з ст. 15 Закону України Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку співвласник зобов`язаний, зокрема: виконувати обов`язки, передбачені статутом об`єднання; виконувати рішення статутних органів, прийняті у межах їхніх повноважень; своєчасно і в повному обсязі сплачувати належні внески і платежі.

У відповідності до ст. 16 Закону України Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку об`єднання має право відповідно до законодавства та статуту об`єднання, зокрема: приймати рішення про надходження та витрати коштів об`єднання; встановлювати порядок сплати, перелік та розміри внесків і платежів співвласників, у тому числі відрахувань до резервного та ремонтного фондів; здійснювати контроль за своєчасною сплатою внесків і платежів.

Відповідно до ст. 17 Закону України Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку для забезпечення виконання власниками приміщень своїх обов`язків об`єднання має право: робити співвласникам попередження про порушення ними статутних або інших законних вимог і вимагати їх дотримання; вимагати відшкодування збитків, заподіяних спільному майну об`єднання з вини власника або інших осіб, які користуються його власністю; вимагати від співвласників своєчасної та у повному обсязі сплати всіх встановлених цим Законом та статутом об`єднання внесків і платежів, у тому числі відрахувань до резервного та ремонтного фондів; звертатися до суду в разі відмови співвласника відшкодовувати заподіяні збитки, своєчасно та у повному обсязі сплачувати всі встановлені цим Законом та статутом об`єднання внески і платежі, у тому числі відрахування до резервного та ремонтного фондів; виступати засновником (учасником) інших юридичних осіб. Реалізація прав об`єднання, визначених цією статтею, здійснюється його правлінням за дорученням загальних зборів та відповідно до статуту об`єднання.

За ч.ч. 1, 2 ст. 10 Закону України Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку співвласники приймають рішення щодо управління багатоквартирним будинком на зборах у порядку, передбаченому цією статтею. Якщо у багатоквартирному будинку в установленому законом порядку утворено об`єднання співвласників, проведення зборів співвласників та прийняття відповідних рішень здійснюється згідно із законом, що регулює діяльність об`єднань співвласників багатоквартирних будинків. До повноважень зборів співвласників належить прийняття рішень з усіх питань управління багатоквартирним будинком, у тому числі про: проведення поточного і капітального ремонтів, реконструкції, реставрації, технічного переоснащення спільного майна багатоквартирного будинку та визначення підрядників для виконання таких робіт; визначення переліку та розміру витрат на управління багатоквартирним будинком.

Згідно з ст. 12 Закону України Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку витрати на управління багатоквартирним будинком включають: 1) витрати на утримання, реконструкцію, реставрацію, проведення поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна у багатоквартирному будинку; 2) витрати на оплату комунальних послуг стосовно спільного майна багатоквартирного будинку; 2-1) витрати, пов`язані з виконанням зобов`язань за кредитним договором, укладеним за програмами Фонду енергоефективності; 3) витрати на сплату винагороди управителю в разі його залучення; 4) інші витрати, передбачені рішенням співвласників або законом. Витрати на управління багатоквартирним будинком розподіляються між співвласниками пропорційно до їхніх часток співвласника, якщо рішенням зборів співвласників або законодавством не передбачено іншого порядку розподілу витрат. Невикористання власником належної йому квартири чи нежитлового приміщення або відмова від використання спільного майна не є підставою для ухилення від здійснення витрат на управління багатоквартирним будинком. Зобов`язання із здійснення витрат на управління багатоквартирним будинком у разі здачі в найм (оренду) квартир та/або нежитлових приміщень державної або комунальної власності несуть наймачі (орендарі) таких квартир та/або приміщень.

За ст. 509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

У відповідності до ч.1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

В силу вимог ст. 610, ч.2 ст. 615 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання.

Згідно з ч.1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

За вимогами ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У відповідності до ч.1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з вимогами ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Відповідно до ст. 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Статтею 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 рішення Європейського суду з прав людини у справі Салов проти України від 06.09.2005).

У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі Надточий проти України від 15.05.2008 зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі.

Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.

Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Господарський суд зазначає, що предметом спору у даній справі є стягнення заборгованості зі сплати внесків на витрати на управління багатоквартирним будинком.

Господарський суд зазначає, що системний аналіз норм вищевказаного спеціального законодавства (Закону України Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку, Закону України Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку) та положень Статуту позивача свідчить, що рішення загальних зборів співвласників об`єднання з питань управління багатоквартирним будинком є обов`язковими для усіх власників, які одночасно є співвласниками спільного майна такого будинку та зобов`язані його утримувати та сплачувати своєчасно і в повному обсязі належні внески і платежі. Окрім того, обов`язок утримання зазначеного майна виникає у співвласників багатоквартирного будинку безпосередньо з актів цивільного законодавства, зокрема, ст.ст. 319, 322 ЦК України. Отже, обов`язок утримання спірного майна виникає у співвласників багатоквартирного будинку як безпосередньо з актів цивільного законодавства, так і зі Статуту, а тому на Територіальну громаду міста Одеси в особі Одеської міської ради покладається обов`язок зі сплати внесків на витрати на управління багатоквартирним будинком за належні їй на праві комунальної власності вищевказані приміщення.

Враховуючи вищевказане, приймаючи до уваги, що саме відповідач тривалий час був власником приміщень технічного поверху, як слідує з рішень у справі № 916/129/18 здійснював щодо них повноваження власника, зокрема, шляхом здачі в оренду, вбачається, що на відповідача покладено обов`язок з виконання рішень Загальних зборів ОСББ та сплати відповідних внесків, господарський суд не вбачає підстави для звільнення відповідача від обов`язку відшкодувати витрат на управління багатоквартирним будинком.

Господарський суд, також, дійшов висновку, що відповідач в порушення вищевказаних норм законодавства, положень Статуту позивача, рішень Загальних зборів ОСББ, не виконував зобов`язань співвласника з утримання багатоквартирного будинку, як співвласника багатоквартирного будинку, а саме власник приміщення технічного поверху у будинку за адресою: АДРЕСА_1 площею 737,8 кв. м.

Перевіривши розрахунок позивача, господарський суд дійшов висновку про відповідність вказаних розрахунків нормам чинного законодавства та відповідним рішенням Загальних зборів ОСББ про затвердження розмірів внесків, в свою чергу відповідач належними та допустимими доказами не довів наявності підстав для звільнення його від обов`язку оплати сум внесків та платежів, які заявлені до стягнення, а також не довів помилковості розрахунків позивача загальної суми заборгованості, докази сплати загальної заявленої до стягнення суми в матеріалах справи відсутні, з огляду на що господарський суд дійшов висновку що позовні вимоги ОСББ «КОРОЛЬОВА 17» про стягнення з відповідача 168 483,82 гривень загальної суми заборгованості зі сплати внесків на обслуговування/утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території щодо вищевказаних приміщень є правомірними, обґрунтованими та підлягають задоволенню, як підлягають задоволенню позовні вимоги в частині нарахувань індексу інфляції та 3 % річних, нарахованих в порядку ч. 2 ст. 625 ЦК України у розмірі 146 977,54 гривень та 30 542,89 гривень відповідно.

Виходячи з загальних правил визначення початку перебігу строку виконання зобов`язання та його закінчення, суд, враховуючи визначення загальними зборами позивача порядку здійснення оплати сум внесків (щомісячно), дійшов висновку, що у спірних правовідносинах співвласники багатоквартирного будинку зобов`язані здійснювати оплату внесків кожного місяця у строк до останнього календарного дня відповідного місяця. Така позиція суду також відповідає висновкам Верховного Суду, які викладені у постанові від 11 травня 2018 року у справі № 922/3087/17 з подібними правовідносинами, що розглядаються в межах цієї справи.

У п. 29 постанови Верховного Суду від 18 грудня 2018 року у справі № 908/639/18 вказано, що передбачені частиною 2 статті 625 ЦК України інфляційні втрати і 3% річних за своєю правовою природою не мають характеру штрафних санкцій, а є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові.

До позовної заяви було додано обґрунтовані розрахунок індексу інфляції, який у сумі складає у розмірі 146 977,54 гривень та 3 % річних у розмірі 30 542,89 гривень нарахованих за період прострочення по кожному щомісячному внеску окремо, контрозрахунку або заперечень щодо правильності нарахувань з боку відповідача матеріали справи не містять.

Аналіз наданих до суду розрахунків дає підстави вважати, що вони здійснені належним чином з урахуванням періоду прострочення, а тому, нормам чинного законодавства відповідають.

Твердження відповідача про те, що позивачем не надано доказів належного повідомлення відповідача про проведення установчих зборів, загальних зборів ОСББ «КОРОЛЬОВА 17», на яких вирішувались питання встановлення переліку, розміру та порядку сплати внесків співвласників не приймаються судом до уваги в якості підстав для відмови у задоволенні позову, оскільки рішення Загальних зборів ОСББ «КОРОЛЬОВА 17», якими затверджувались розміри відповідних внесків, недійсними не визнавались, докази такого в матеріалах справи відсутні, тому є обов`язковими для всіх співвласників майна. Окрім того, у даній справі будь-яких вимог щодо оскарження рішень загальних зборів позивача не заявлено, про наявність судових рішень або існуючих судових спорів з приводу таких рішень сторони суд не повідомляли та відповідних доказів не надали, а тому надання правової оцінки факту повідомлення чи не повідомлення відповідача про загальні збори не входить до предмету розгляду даної справи.

Посилання відповідача на те, що позивачем не затверджувалися розміри внесків та кошториси щорічно, на кожен рік окремо не приймаються судом до уваги, оскільки Законом встановлена обов`язковість рішень загальних зборів для всіх співвласників багатоквартирного будинку і механізм втрати обов`язковості таких рішень зі спливом часу Законом не передбачається, якщо інше не випливає з самого рішення загальних зборів. Не прийняття нових рішень загальними зборами не звільняє співвласників багатоквартирного будинку від обов`язку утримувати багатоквартирний будинок.

Також, господарський суд звертає увагу, що внески, затверджені рішеннями загальних зборів ОСББ, та житлово-комунальні послуги є різними видами платежів за своєю правовою природою та нормативно-правовим регулюванням. Окрім того, доводи відповідача зводяться до його незгоди із самим фактом необхідності оплачувати відповідні внески та платежі в якості співвласника багатоквартирного будинку, правомірності чого відповідач суду не довів.

Що стосується вимог позивача про встановлення способу і порядку виконання рішення шляхом стягнення присуджених коштів з Одеської міської ради () за рахунок місцевого бюджету, з рахунку розпорядника бюджетних коштів місцевого бюджету міста Одеси - Виконавчого комітету Одеської міської ради () господарський суд вказує наступне.

Частиною 6 ст. 238 ГПК України передбачено можливість, у разі необхідності, вказати у резолютивній частині рішення суду про порядок його виконання.

Згідно з ст. 1 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні виконавчі органи рад - це органи, які відповідно до Конституції України та цього Закону створюються сільськими, селищними, міськими, районними в містах (у разі їх створення) радами для здійснення виконавчих функцій і повноважень місцевого самоврядування у межах, визначених цим та іншими законами.

Також, частинами 1, 2 ст. 11 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні передбачено, що виконавчими органами сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх створення) рад є їх виконавчі комітети, відділи, управління та інші створювані радами виконавчі органи. Виконавчі органи сільських, селищних, міських, районних у містах рад є підконтрольними і підзвітними відповідним радам, а з питань здійснення делегованих їм повноважень органів виконавчої влади - також підконтрольними відповідним органам виконавчої влади.

За таких обставин, суд зазначає, що статтями 1, 2 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні передбачено здійснення місцевого самоврядування територіальними громадами сіл, селищ, міст як безпосередньо, так і через сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи. Виконавчі органи рад створюються сільськими, селищними, міськими, районними в містах (у разі їх створення) радами для здійснення виконавчих функцій і повноважень місцевого самоврядування у межах, визначених цим та іншими законами.

Згідно з ч.3 ст. 16 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні матеріальною і фінансовою основою місцевого самоврядування є рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, земля, природні ресурси, що є у комунальній власності територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах, а також об`єкти їхньої спільної власності, що перебувають в управлінні районних і обласних рад.

Відповідно до ст. 51 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні виконавчим органом сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради є виконавчий комітет ради, який утворюється відповідною радою на строк її повноважень.

За ч.2 ст. 64 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні сільські, селищні, міські, районні в містах (у разі їх створення) ради та їх виконавчі органи самостійно розпоряджаються коштами відповідних місцевих бюджетів, визначають напрями їх використання.

Частиною 2 ст. 22 Бюджетного кодексу України передбачено, що головними розпорядниками бюджетних коштів можуть бути виключно: 1) за бюджетними призначеннями, визначеними законом про Державний бюджет України, - установи, уповноважені забезпечувати діяльність Верховної Ради України, Президента України, Кабінету Міністрів України в особі їх керівників; міністерства, Національне антикорупційне бюро України, Служба безпеки України, Конституційний Суд України, Верховний Суд, вищі спеціалізовані суди, Вища рада правосуддя та інші органи, безпосередньо визначені Конституцією України, в особі їх керівників, а також Державна судова адміністрація України, Національна академія наук України, Національна академія аграрних наук України, Національна академія медичних наук України, Національна академія педагогічних наук України, Національна академія правових наук України, Національна академія мистецтв України, інші установи, уповноважені законом або Кабінетом Міністрів України на реалізацію державної політики у відповідній сфері, в особі їх керівників; 2) за бюджетними призначеннями, визначеними рішенням про бюджет Автономної Республіки Крим, - уповноважені юридичні особи (бюджетні установи), що забезпечують діяльність Верховної Ради Автономної Республіки Крим та Ради міністрів Автономної Республіки Крим, а також міністерства та інші органи влади Автономної Республіки Крим в особі їх керівників; 3) за бюджетними призначеннями, визначеними іншими рішеннями про місцеві бюджети, - місцеві державні адміністрації, виконавчі органи та апарати місцевих рад (секретаріат Київської міської ради), структурні підрозділи місцевих державних адміністрацій, виконавчих органів місцевих рад в особі їх керівників.

Відповідно до п.1.1 Положення про Виконавчий комітет Одеської міської ради (далі Положення), що затверджене рішенням Одеської міської ради від 15.09.2021 № 535-VІІ Про затвердження Положення про Виконавчий комітет Одеської міської ради у новій редакції, Виконавчий комітет Одеської міської ради (далі - Виконком) є виконавчим органом Одеської міської ради, який створюється Одеською міською радою (далі - рада) на період її повноважень відповідно до Закону України Про місцеве самоврядування в Україні, Статуту територіальної громади міста Одеси та Регламенту ради. Після закінчення повноважень ради Виконком здійснює свої повноваження до формування його нового складу.

Згідно з п.1.3 та п.1.4 Положення Виконком ОМР є юридичною особою, має гербову печатку, бланки та штампи, має рахунки в органах Державної казначейської служби України та в установах банків, набуває від свого імені майнові та особисті немайнові права, несе обов`язки, може бути позивачем і відповідачем в судах, зокрема звертатися до суду, якщо це необхідно для реалізації його повноважень і забезпечення виконання функцій місцевого самоврядування. Фінансування видатків Виконкому здійснюється за рахунок коштів бюджету Одеської міської територіальної громади.

Окрім того, суд вважає за необхідне звернутися до правової позиції, викладеної Верховним Судом у постанові від 14.05.2020 по справі №916/1952/17, відповідно до якої: З огляду на викладене, суди попередніх інстанцій, врахувавши те, що Одеська міська рада не є розпорядником коштів місцевого бюджету м. Одеси та не має рахунків в органах державного казначейства, дійшли правильного висновку про те, що з метою захисту прав позивача та подальшого реального виконання рішення суду у цій справі стягнення присуджених грошових коштів слід здійснити з рахунку розпорядника бюджетних коштів місцевого бюджету міста Одеси - Виконавчого комітету Одеської міської ради. Наведеним спростовуються доводи відповідача-1 в касаційній скарзі про те, що суди попередніх інстанцій не обґрунтували свій висновок про те, чому саме з рахунку Виконавчого комітету Одеської міської ради має бути здійснене стягнення у цій справі.

За таких обставин суд вважає обґрунтованими вимоги позивача про здійснення стягнення грошових коштів з Одеської міської ради з рахунків розпорядника бюджетних коштів місцевого бюджету Виконавчого комітету Одеської міської ради.

Відповідно до ст. 129 ГПК України судовий збір у справі покладається на відповідача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України,

УХВАЛИВ:

1.Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Одеської міської ради (пл. Біржова, 1,м. Одеса, Одеський р-н, Одеська обл., 65026, ) на користь Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «КОРОЛЬОВА 17» (вул. Ак. Корольова, 17, Одеса, Одеська область, 65114, ) суму заборгованості у розмірі 346 004,25 гривень (триста сорок шість тисяч чотири гривні 25 копійок) та витрати по справі судового збору у розмірі 2422,40 гривень ( дві тисячі чотириста двадцять дві грн. 40 копійок) за рахунок місцевого бюджету, з рахунку розпорядника бюджетних коштів місцевого бюджету міста Одеси - Виконавчого комітету Одеської міської ради ().

Наказ видати після набрання рішення законної сили.

Повний текст рішення складено 02 квітня 2026 р.

Відповідно до ст. 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.В. Літвінов