ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2026 р. м. Ужгород Справа № 907/1392/25

Господарський суд Закарпатської області у складі головуючого - судді Сисина С.В., за участі секретаря судового засідання Райніш М.І., розглянувши в загальному позовному провадженні справу

за позовом: Полянської сільської ради Мукачівського району Закарпатської області, код ЄДРПОУ - 04351587, місцезнаходження 89313, Закарпатська область, Мукачівський район, село Поляна, вулиця Духновича, будинок, 63,

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Золоті Полянки», , місцезнаходження 01054, місто Київ, вулиця Павлівська, будинок, 7,

про розірвання договору оренди земельної ділянки, укладеного між Солочинською сільською радою та ТОВ «КОЛО-центр», посвідченого 23.02.2006 приватним нотаріусом Свалявського районного нотаріального округу А.Г. Гуледза за реєстровим №1158, в частині оренди земельної ділянки з кадастровим номером :01:001:0085;

за участі представників сторін:

від представника позивача: адвоката Ладики Н.І. (згідно ордеру серії АО №1213493 від 14.01.2026);

від відповідача: не з`явився;

ВСТАНОВИВ:

Полянська сільська рада Мукачівського району Закарпатської області (далі - позивач) звернулася до Господарського суду Закарпатської області з позовною заявою від 11.12.2025 №2001/03-05 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Золоті Полянки» (далі - відповідач) про розірвання договору оренди земельної ділянки, укладеного між Солочинською сільською радою та Товариством з обмеженою відповідальністю «Золоті Полянки», посвідченого 23.02.2006 приватним нотаріусом Свалявського районного нотаріального округу А.Г. Гуледза за реєстрованим №1158, зареєстрованого в книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі за №-003 від 24.02.2006, в частині оренди земельної ділянки, площею 0,5660 га, кадастровий номер: :01:001:0085.

Позовні вимоги обгрунтовані з посиланням на неналежне виконання відповідачем спірного договору оренди земельної ділянки з урахуванням укладених додаткової угоди та договору новації (про заміну сторони у зобов`язанні), що виразилося у тривалій, систематичній несплаті орендної плати, нарахованої, у тому числі з урахуванням рішення Господарського суду Закарпатської області від 19.09.2023 у справі №907/730/23 про внесення змін до договору оренди від 23.02.2006 в частині зміни нормативно-грошової оцінки земельної ділянки та відповідно зміни розміру орендної плати.

Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи визначено головуючого суддю Сисина С.В., що підтверджується протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.12.2025.

Процесуальні дії у справі

Згідно з ухвалою від 17.12.2025 суд відкрив провадження у справі за правилами загального позовного провадження; призначив підготовче засідання у справі на 14.01.2026; встановив учасникам справи строки на подачу заяв по суті справи.

Згідно з ухвалою від 14.01.2026 суд, враховуючи першу неявку представника відповідача, відклав підготовче засідання на 11.02.2026.

У підготовче засідання 11.02.2026 позивач та відповідач не з`явилися, участі уповноважених представників не забезпечили, а тому згідно з ухвалою від 11.02.2026 суд продовжив з ініціативи суду строк проведення підготовчого провадження на 30 днів; відклав підготовче засідання на 25 лютого 2026 р. на 15:00; попередив позивача про те, що у випадку його повторної неявки у підготовче засідання, призначене на 25.02.2026, відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 226 Господарського процесуального кодексу України дана обставина є підставою залишення судом без розгляду позову в даній справі.

Згідно з ухвалою від 25.02.2026 суд закрив підготовче провадження у справі; призначив справу до розгляду по суті на 31.03.2026.

У постанові від 27.06.2024 у справі №759/16487/21, провадження № 61-772св24 Верховний Суд з посиланням на практику Європейського Суду з прав людини (справи «Заводнік проти Словенії», заява №53723/13, рішення від 21 травня 2015 року, пункт 70; справа «Созонов та інші проти України», заява № 29446/12, рішення від 08 листопада 2018 року, пункт 8) зазначив, що на національні суди покладено обов`язок з`ясувати, чи були повістки або інші судові документи завчасно отримані сторонами та, за необхідності, суди зобов`язані фіксувати таку інформацію у тексті рішення.

Відповідно до ч. 7 ГПК України особі, яка зареєструвала електронний кабінет в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, суд вручає будь-які документи у справах, в яких така особа бере участь, виключно в електронній формі шляхом їх направлення до електронного кабінету такої особи, що не позбавляє її права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.

Частиною 1 ст. 232 ГПК України передбачено, що судовими рішеннями є: 1) ухвали; 2) рішення; 3) постанови; 4) судові накази.

Згідно з ч. 5 ст. 242 ГПК України учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі шляхом надсилання до електронного кабінету у порядку, визначеному законом, а в разі відсутності електронного кабінету - рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

У постанові від 07.06.2024 у справі №904/1273/23 Об`єднана палата Касаційного господарського суду зазначила, що процесуальним законодавством передбачено два способи надсилання судового рішення - шляхом направлення рекомендованим листом з повідомленням про вручення та в електронній формі - через «Електронний кабінет», у тому числі шляхом направлення листа на офіційну електронну пошту засобами підсистем ЄСІТС у випадках, передбачених пунктом 37 глави 2 розділу ІІІ Положення про ЄСІТС. Вимога про надіслання судового рішення через підсистеми ЄСІТС є обов`язковою для осіб, визначених пунктом 10 Положення про ЄСІТС, та тих осіб, які добровільно зареєстрували офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі.

З довідок про доставку електронного листа, які отримані з автоматизованої системи документообігу суду комп`ютерної програми «Діловодство спеціалізованого суду», вбачається, що ухвали суду від 17.12.2025, 14.01.2026, 11.02.2026, 25.02.2026

15.12.2025, 19.12.2025, 14.01.2026, 21.01.2026, 04.02.2026, 04.03.2026 у справі №907/1307/25 (суддя Сисин С.В.) були надіслані позивачу та відповідачу в їх Електронний кабінет. Означені документи доставлено до електронних кабінетів учасників справи 17.12.2025 о 14:08, 15.01.2026 о 11:00, 12.02.2026 о 01:54, 26.02.2026 о 10:30.

В пунктах 41-42 постанови Верховного Суду від 30.08.2022 у справі №459/3660/21 викладена правова позиція, що довідка про доставку документа в електронному вигляді до «Електронного кабінету» є достовірним доказом отримання адресатом судового рішення.

Таким чином, з урахуванням сформованої позиції судів вищих інстанцій щодо належного повідомлення учасників процесу, Господарський суд Закарпатської області дійшов висновку, що позивач і відповідач належним чином повідомлялися про призначені судове засідання у справі.

Відповідач ТОВ «Золоті Полянки», у судове засідання по розгляду справи по суті 31.03.2026 участі уповноважених представників не забезпечив, будучи належним чином повідомлений про дату, місце та час проведення судового засідання.

31.03.2026 в судовому засіданні, з`ясувавши думку представника позивача щодо можливості проведення судового засідання без участі відповідача, який вважав за можливе продовжувати засідання без участі представника ТОВ «Золоті Полянки»; врахувавши приписи ч.ч. 1, 3 ст. 202 ГПК України та повторну неявку представника відповідача у судові засідання; беручи до уваги, що явка учасників справи не визнавалася обов`язковою, а відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення питань, які вирішуються у судовому засіданні; суд згідно ухвали, постановленої в судовому засіданні без оформлення окремого документа, та зазначеної у протоколі судового засідання, постановив: проводити розгляд справи по суті за відсутності відповідача, який належним чином повідомлений про місце, дату та час судового засідання, від якого не надходило заяв і клопотань щодо причин неявки чи про відкладення судового засідання.

Надалі у судовому засіданні 31.03.2026 суд за участі представника позивача розглянув справу, перейшов до судових дебатів, після яких відповідно до ч. 1 ст. 219 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України) оголосив про перехід до стадії ухвалення судового рішення, повідомивши дату та час його проголошення у цьому судовому засіданні.

Повернувшись у судове засідання, 31.03.2026 суд згідно з ч. 6 ст. 233, ч. 1 та 6 ст. 240 ГПК України проголосив скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення суду та повідомив дату складання повного рішення до десяти днів з дня закінчення розгляду справи.

Відповідно до ч. 5 ст. 240 ГПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене).

Щодо неявки представника відповідача в судові засідання, не надання відзиву на позовну заяву суд зазначає таке.

Застосовуючи при розгляді справи відповідно до ч. 4 ст. 11 ГПК України і ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд зазначає, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п. 35 рішення від 07.07.1989 Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain).

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (параграфи 66, 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі «Смірнова проти України»).

Таким чином, суд констатує, що відповідач належним чином повідомлявся судом про розгляд справи у суді та мав можливість, передбачену законом, на реалізацію своїх прав та законних інтересів, з урахуванням приписів ГПК України щодо належного повідомлення учасників процесу.

Водночас, суд враховує, що серед принципів господарського судочинства є, зокрема, верховенство права, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін, розумність строків розгляду справи судом.

Згідно приписів ст. 202 ГПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

Згідно з ч. 2 ст. 14 ГПК України учасник справи розпоряджається своїми правами на власний розсуд.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч. 4 ст. 13 ГПК України).

Стаття 43 ГПК України, зобов`язує сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами, зловживання процесуальними правами не допускається.

За таких обставин, суд зазначає, що відповідач, будучи неодноразово належним чином повідомлений судом про розгляд справи, про дату, час і місце судових засідань, у строк, встановлений ч.1 ст. 178 ГПК України відзиву на позов не подав і не забезпечив явку представника в судові засідання, тобто не скористався наданими йому процесуальними правами на участь у розгляді справи.

Відтак, з метою дотримання процесуальних строків вирішення спору, відповідно до ст. 202 ГПК України, статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ч. 9 ст.165 та ч. 2 ст. 178 ГПК України, на підставі всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження наявних у справі доказів, яких достатньо для встановлення обставин справи і вирішення спору по суті, суд розглянув справу за наявними у ній документами та 31.03.2026 ухвалив у справі рішення

Аргументи сторін

Суть спору за позицією позивача

Позовні вимоги обґрунтовані укладеним між Солочинською сільською радою Свалявського району Закарпатської області (орендодавець) та ТОВ «КОЛО-центр» (орендар) договором оренди земельної ділянки, посвідченим 23.02.2006 приватним нотаріусом Свалявського районного нотаріального округу Гуледза А.Г. за реєстровим №1158, який зареєстрований у книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі за №-003 від 24.02.2006 (далі договір оренди).

Пунктом 2 договору оренди передбачено, що в оренду передається земельна ділянка площею 2,1999 га (21999 кв. м.) (із яких: 0,2879 га для рекреаційних цілей організації зони відпочинку, 1,9120 га для будівництва туристичного комплексу), у стані, придатному для її використання за призначенням, а саме, що складається із:

1) земельна ділянка площею 0,2427 га кадастровий номер: :01:001:0081.

2) земельна ділянка площею 0,2879 га кадастровий номер: :01:001:0082.

3) земельна ділянка площею 0,2189 га кадастровий номер: :01:001:0083.

4) земельна ділянка площею 0,4733 га кадастровий номер: :01:001:0084.

5) земельна ділянка площею 0,5660 га кадастровий номер: :01:001:0085.

6) земельна ділянка площею 0,4111 га кадастровий номер: :01:001:0086.

Пунктом 8 договору оренди передбачено, що договір укладено строком на 49 років з дня його державної реєстрації.

Згідно договору новації (про заміну сторони у зобов`язанні), укладеного між Солочинською сільською радою та ТОВ «Гольда і К», посвідченого приватним нотаріусом Свалявського районного нотаріального округу Гуледза А.Г. 12.10.2012 за реєстровим номером 2596, права та обов`язки орендаря за договором оренди, в порядку правонаступництва, перейшли від ТОВ «КОЛО-центр» до ТОВ «Гольда і К».

Згідно договору новації №2 (про заміну сторони у зобов`язанні), укладеного між Солочинською сільською радою та ТОВ «Золоті полянки», посвідченого приватним нотаріусом Свалявського районного нотаріального округу Гуледза А.Г. 31.05.2013 за реєстровим номером 1276, права та обов`язки орендаря за договором оренди, в порядку правонаступництва, перейшли від ТОВ «Гольда і К» до ТОВ «Золоті полянки».

Згідно рішення Солочинської сільської ради від 09.10.2019 №385 та рішень Полянської сільської ради від 09.10.2019 №659, 23.12.2019 №695 територіальну громаду села Солочин Солочинської сільської ради приєднано до Полянської сільської ради, у зв`язку з чим до Полянської сільської ради, в порядку правонаступництва, перейшли права та обов`язки Солочинської сільської ради, як орендодавця, за договором оренди.

Рішенням сьомої сесії восьмого скликання Полянської сільської ради від 10.06.2021 №364 затверджено технічну документацію з нормативної грошової оцінки земель села Солочин та встановлено середню (базову) вартість земель цього населеного пункту. Рішення набрало чинності з 01 січня 2022 року.

Рішенням Господарського суду Закарпатської області від 19.09.2023 у справі №907/730/23 внесено зміни до договору оренди, викладено пункти 5 та 9 цього договору в наступній редакції: 5. Нормативно грошова оцінка земельної ділянки, згідно витягів із технічної документації з нормативно грошової оцінки земельних ділянок, сформованих 04.05.2023 за номерами: НВ - 023, НВ - 023, НВ - 023, НВ - 023, НВ - 023, НВ - 023, становить 7 244 757.28 грн. (сім мільйонів двісті сорок чотири тисячі сімсот п`ятдесят сім гривень 28 копійок); 9. Орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі у розмірі 5% (п`яти відсотків) від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що на день посвідчення даного договору складає 362 237.86 грн. (триста шістдесят дві тисячі двісті тридцять сім гривень 86 копійок) в рік, або 30 186.49 грн. (тридцять тисяч сто вісімдесят шість гривень 49 копійок) в місяць на розрахунковий рахунок орендодавця.

Зазначене рішення суду набрало законної сили 09.10.2023.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 26.02.2024 у справі №320/33648/23 задоволено адміністративний позов Головного управління ДПС у Закарпатській області до ТОВ «Золоті полянки» про стягнення податкової заборгованості за кодом платежу 18010600 «Орендна плата з юридичних осіб».

Позивач стверджує, що за період з 01.01.2022 по 31.07.2025 ТОВ «Золоті Полянки», як орендар за спірним договором оренди, систематично не сплачує орендну плату за користування земельними ділянками. Внаслідок чого у ТОВ «Золоті Полянки» утворилась заборгованість з орендної плати у розмірі 663782,31 грн (станом на 31.07.2025).

На підтвердження систематичного характеру несплати ТОВ «Золоті Полянки» орендної плати згідно спірного договору та інших трьох договорів, укладених на території Солочинської сільської ради, стороною у яких є на час подачі позову ТОВ «Золоті Полянки» (а саме: договору, посвідченого 19.05.2005 року приватним нотаріусом Свалявського районного нотаріального округу А.Г. Гуледза за реєстровим № 2930, зареєстрованого в Книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі за № 025 від 01.06.2005; договору, посвідченого 24.10.2005 цим же нотаріусом за реєстровим №7722, зареєстрованого в Книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі за № 052 від 28.11.2005; та договору, посвідченого 16.07.2007 цим же нотаріусом за реєстровим №4950, зареєстрованого в Книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі за № 002- від 18.09.2007), позивач зазначає про наявність у відповідача станом на 01.09.2024 податкового боргу за кодом платежу 18010600 «Орендна плата з юридичних осіб» (Полянська ТГ) у розмірі 2038608,97 грн, який включає в себе податковий борг за спірним договором у розмірі 1050747,39 грн, стягнутий з ТОВ «Золоті Полянки» рішенням Київського окружного адміністративного суду від 26.02.2024 по справі №320/33648/23, яке набрало законної сили.

Через порушення відповідачем грошового зобов`язання з приводу сплати орендної плати за спірним договором оренди, враховуючи положення Закону України «Про оренду землі» та умов договору оренди, позивач просить розірвати договір оренди земельної ділянки, укладений між Солочинською сільською радою та товариством з обмеженою відповідальністю «КОЛО-центр», посвідчений 23.02.2006 приватним нотаріусом Свалявського районного нотаріального округу А.Г.Гуледза за реєстровим № 1158, зареєстрований в Книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі за №-003 від 24.02.2006, в частині оренди земельної ділянки з кадастровим номером: :01:001:0085.

Водночас позивач звертає увагу, що рішенням Господарського суду Закарпатської області від 07.05.2025 у справі №907/108/25, яке набрало законної сили, розірвано договір оренди земельної ділянки, укладений між Солочинською сільською радою та Товариством з обмеженою відповідальністю «КОЛО-центр», посвідчений 23.02.2006 приватним нотаріусом Свалявського районного нотаріального округу Гуледзою А.Г. за реєстровим №1158, зареєстрований в Книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі за №-003 від 24.02.2006, в частині оренди інших земельних ділянок, переданих за спірним договором, а саме: щодо земельних ділянок з кадастровими номерами :01:001:0081, :01:001:0082, :01:001:0083, :01:001:0084, :01:001:0086.

Позиція відповідача

Відповідач відзиву на позовну заяву не подав, доказів погашення заборгованості не представив.

Відповідно до приписів ч. 2 ст. 14 ГПК України учасник справи розпоряджається своїми правами на власний розсуд.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч. 4 ст. 13 ГПК України).

Відтак, з врахуванням положень ч. 9 ст. 165, ч. 2 ст. 178 ГПК України, суд вирішив справу за наявними в ній матеріалами.

Фактичні обставини справи, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин

23.02.2006 між Солочинською сільською радою (орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «КОЛО-центр» (орендар) укладено договір оренди земельної ділянки, посвідчений 23.02.2006 приватним нотаріусом Свалявського районного нотаріального округу Гуледзою А.Г. за реєстровим №1158. Договір зареєстровано в Книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі за №-03 від 24.02.2006 (далі договір оренди).

Відповідно до пункту 1 договору оренди, орендодавець, на підставі прийнятих сесією Рішень, надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку, що знаходиться на території Солочинської сільської ради: село Солочин, урочище «Полянки», Свалявського району, Закарпатської області для рекреаційних цілей організації зони відпочинку та обслуговування туристичного комплексу.

Пунктом 2 договору оренди передбачено, що в оренду передається земельна ділянка площею 2,1999 га (21999 кв. м.) (із яких: 0,2879 га для рекреаційних цілей організації зони відпочинку, 1,9120 га для будівництва туристичного комплексу), у стані, придатному для її використання за призначенням, а саме, що складається із:

1) земельна ділянка площею 0,2427 га кадастровий номер: :01:001:0081.

2) земельна ділянка площею 0,2879 га кадастровий номер: :01:001:0082.

3) земельна ділянка площею 0,2189 га кадастровий номер: :01:001:0083.

4) земельна ділянка площею 0,4733 га кадастровий номер: :01:001:0084.

5) земельна ділянка площею 0,5660 га кадастровий номер: :01:001:0085.

6) земельна ділянка площею 0,4111 га кадастровий номер: :01:001:0086.

Згідно з пунктом 5 договору оренди, нормативна грошова оцінка земельної ділянки, згідно Довідки №01-8/85 від 31.01.2006, виданої Свалявським районним відділом земельних ресурсів, становить: 703000,90 грн (сімсот три тисячі гривень 90 коп.).

Пунктом 8 договору оренди передбачено, що договір укладається строком на 49 (сорок дев`ять) років з дня його державної реєстрації, тобто до 23.02.2055 (двадцять третє лютого дві тисячі п`ятдесят п`ятого року). Після закінчення строку договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк.

Відповідно до пункту 9 договору оренди, орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі в розмірі п`яти відсотків від нормативної оцінки за використання земельної ділянки, що на день посвідчення даного договору складає 35150,04 грн (тридцять п`ять тисяч сто п`ятдесят гривень 04 коп.) в рік, або 2929,17 грн (дві тисячі дев`ятсот двадцять дев`ять гривень 17 коп.) в місяць, на розрахунковий рахунок орендодавця.

Згідно з пунктом 11 договору оренди, орендна плата вноситься щомісячно не пізніше 15 (п`ятнадцятого) числа поточного місяця поточного року.

Пунктом 31 договору оренди передбачено, що орендар зобов`язаний: своєчасно вносити орендну плату; використовувати земельну ділянку відповідно до її цільового призначення; після закінчення строку договору продовжити його або повернути земельну ділянку орендодавцю в належному стані; виконувати встановлені щодо об`єкта оренди зобов`язання, передбачені Земельним кодексом.

Відповідно до пункту 34 договору оренди, дія договору припиняється у разі: закінчення строку, на який його було укладено; придбання орендарем земельної ділянки у власність; викупу земельної ділянки для суспільних потреб або примусово за погодженням з орендарем.

Згідно з пунктом 35 договору оренди, дія договору припиняється шляхом його розірвання за: взаємною згодою сторін; рішення суду на вимогу однієї із сторін у наслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених договором, та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав визначених законом.

Пунктом 38 договору оренди передбачено, що за невиконання або неналежне виконання договору сторони несуть відповідальність відповідно до закону та цього договору.

Згідно пункту 40 договору оренди, цей договір набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації.

23.02.2006 приватним нотаріусом Свалявського районного нотаріального округу Гуледзою А.Г. зареєстровано договір оренди у Державному реєстрі правочинів за №1162494.

Договором №1 про внесення змін і доповнень до договору оренди земельної ділянки, посвідченого приватним нотаріусом Свалявського нотаріального округу Гуледза А.Г. від 23.02.2006 за реєстром №1158, правочин №1162494 від 19.03.2010 укладеним між Солочинською сільською радою Свалявського району Закарпатської області (орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «КОЛО-центр» (орендар) внесено зміни в підпункт пункту 5 та підпункт пункту 9 щодо вартості нормативно-грошової оцінки земельної ділянки та розміру орендної плати. Договір №1 зареєстровано у Свалявському реєстраційному відділі, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 12.04.2010 за №-003.

19.03.2010 приватним нотаріусом Свалявського районного нотаріального округу Гуледзою А.Г. зареєстровано договір №1 у Державному реєстрі правочинів за №1162494.

Договором - новацією (про заміну сторони у зобов`язанні) від 12.10.2012 внесені зміни до основного договору оренди та до договору №1 про внесення змін і доповнень до основного договору оренди, зокрема замінено сторону орендаря в даних договорах його правонаступником - ТОВ «ГОЛЬДА і К», до якого згідно п. 1 такого договору - новації переходять всі права та обов`язки, що існували на момент переходу цих прав у ТОВ «КОЛО - ЦЕНТР». Даний правочин був зареєстрований приватним нотаріусом Свалявського районного нотаріального округу Гуледзою А.Г., що підтверджується витягом з Державного реєстру правочинів №1162494 від 12.10.2012.

Договором №4 від 31.05.2013 про внесення змін і доповнень внесені зміни до основного договору від 23.02.2006, до договору №1 про внесення змін і доповнень до договору оренди земельної ділянки; до договору - новації (про заміну сторони у зобов`язанні), зокрема замінено сторону орендаря в даних договорах його правонаступником - ТОВ «Золоті Полянки», до якого згідно п. 1 такого договору - новації переходять всі права та обов`язки, що існували на момент переходу цих прав у ТОВ «ГОЛЬДА і К». Даний правочин був зареєстрований приватним нотаріусом Свалявського районного нотаріального округу Гуледзою А.Г. за реєстровим номером 1276.

Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 27.05.2013, номер запису про право власності: 1066545, підтверджено право власності Солочинської сільської ради Свалявського району Закарпатської області на земельну ділянку кадастровий номер: :01:001:0085, урочище «Полянки», площа 0,5660 га.

Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права від 31.05.2013 внесено відомості про суб`єкта іншого речового права: право оренди земельної ділянки, кадастровий номер: :01:001:0085. Орендодавець: Солочинська сільська рада Свалявського району Закарпатської області; орендар: Товариство з обмеженою відповідальністю «КОЛО-центр». Номер запису про інше речове право 1132005.

Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права від 31.05.2013 внесено відомості про суб`єкта іншого речового права: право оренди земельної ділянки, кадастровий номер: :01:001:0085. Орендодавець: Солочинська сільська рада Свалявського району Закарпатської області; орендар: Товариство з обмеженою відповідальністю «Гольда і К». Номер запису про інше речове право 1132005.

Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права від 31.05.2013 внесено відомості про суб`єкта іншого речового права: право оренди земельної ділянки, строк дії до 23.05.2055, кадастровий номер: :01:001:0085. Орендодавець: Солочинська сільська рада Свалявського району Закарпатської області; орендар: Товариство з обмеженою відповідальністю «Золоті Полянки». Номер запису про інше речове право 1132005.

Згідно з інформаційною довідкою №454024617 від 27.11.2025 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо кадастрової ділянки :01:001:0085, площею 0,566 га, в розділі Актуальна інформація про державну реєстрацію іншого речового права наявні відомості про суб`єкта іншого речового права: орендодавець: Солочинська сільська рада Свалявського району Закарпатської області; номер запису про право власності 1066545, орендар: Товариство з обмеженою відповідальністю «Золоті полянки», номер запису про інше речове право 1132005, строк дії договору оренди до 23.05.2055, на підставі договору оренди, посвідченого 23.02.2006 приватним нотаріусом Свалявського районного нотаріального округу Гуледзою А.Г. за реєстровим №1158.

Згідно рішення Солочинської сільської ради від 09.10.2019 №385 та рішень Полянської сільської ради від 09.10.2019 №659, 23.12.2019 №695 територіальну громаду села Солочин Солочинської сільської ради приєднано до Полянської сільської ради, у зв`язку з чим до Полянської сільської ради, в порядку правонаступництва, перейшли права та обов`язки Солочинської сільської ради, як орендодавця, за договором оренди.

Рішенням Господарського суду Закарпатської області від 19.09.2023 у справі №907/730/23 внесено зміни до договору оренди, викладено пункти 5 та 9 цього договору в наступній редакції: 5. Нормативно грошова оцінка земельної ділянки, згідно витягів із технічної документації з нормативно грошової оцінки земельних ділянок, сформованих 04.05.2023 за номерами: НВ - 023, НВ - 023, НВ - 023, НВ - 023, НВ - 023, НВ - 023, становить 7 244 757.28 грн. (сім мільйонів двісті сорок чотири тисячі сімсот п`ятдесят сім гривень 28 копійок); 9. Орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі у розмірі 5% (п`яти відсотків) від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що на день посвідчення даного договору складає 362 237.86 грн. (триста шістдесят дві тисячі двісті тридцять сім гривень 86 копійок) в рік, або 30 186.49 грн. (тридцять тисяч сто вісімдесят шість гривень 49 копійок) в місяць на розрахунковий рахунок орендодавця.

Зазначене рішення суду набрало законної сили 09.10.2023.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 26.02.2024 у справі №320/33648/23 задоволено адміністративний позов Головного управління ДПС у Закарпатській області до ТОВ «Золоті полянки» про стягнення податкової заборгованості.

Вказаним рішенням встановлено суму податкового боргу ТОВ «Золоті Полянки» (), яка підлягає стягненню в порядку претензійно-позовної роботи та становить 1072910,72 грн за наступними платежами: 18010600 «Орендна плата з юридичних осіб» у розмірі 1050747,39 грн; 18010400 «Податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений юридичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості» у розмірі 22163,33 грн.

Вказана заборгованість виникла на підставі:

- податкової декларації з плати за землю від 21.02.2022 № (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності);

- податкової з плати за землю від 16.02.2023 № (земельний податок та/або орендна за земельні ділянки державної або комунальної власності);

- податкової декларації з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки від 07.02.2023 № за І квартал 2023 року, з самостійно задекларованою сумою податку.

З наданих Головним управлінням ДПС у Закарпатській області на виконання ухвали суду від 20.12.2024 у справі №907/1016/24 завірених копій податкової декларації з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) ТОВ «Золоті Полянки» () за 2023 рік встановлено, що розрахунок суми орендної плати ТОВ «Золоті Полянки» сформовано, зокрема й за договором оренди від 23.02.2006, кадастровий номер: :01:001:0081 земельної ділянки, кадастровий номер: :01:001:0082 земельної ділянки, кадастровий номер: :01:001:0083 земельної ділянки, кадастровий номер: :01:001:0084 земельної ділянки, кадастровий номер: :01:001:0085 земельної ділянки, кадастровий номер: :01:001:0086 земельної ділянки.

У матеріалах справи наявний розрахунок заборгованості ТОВ «Золоті Полянки» () зі сплати орендної плати за період з 01.01.2022 по 11.09.2025 за договором оренди від 23.02.2006.

Відповідно до вказаного розрахунку орендарем ТОВ «Золоті Полянки» було сплачено орендну плату в наступні місяці: лютий 2022 року 18543,12 грн, червень 2023 року 21546,12 грн, вересень 2024 року 31737,57 грн, лютий 2025 року 110,85 грн.

Всього за період з 01.01.2022 по 11.09.2025 нараховано орендної плати у розмірі 735795,47 грн, сплачено орендної плати у розмірі 71937,66 грн, заборгованість у розмірі 663782,31 грн.

Отже, з матеріалів справи судом встановлено, що відповідач як орендар, нехтуючи покладеними на нього обов`язками по договору оренди, порушуючи умови договору оренди, з 01.01.2022 по 11.09.2025 ухилявся від обов`язку сплати орендної плати, через що в останнього перед позивачем (орендодавцем за договором оренди) виникла заборгованість по сплаті орендної плати за земельну ділянку.

Водночас, рішенням Господарського суду Закарпатської області від 07.05.2025 у справі №907/108/25, яке залишено без змін згідно постанови Західного апеляційного господарського суду від 11.08.2025 у справі №907/108/25 за результатом розгляду апеляційної скарги ТОВ «Золоті Полянки», розірвано договір оренди земельної ділянки, укладений між Солочинською сільською радою та Товариством з обмеженою відповідальністю «КОЛО-центр», посвідчений 23.02.2006 приватним нотаріусом Свалявського районного нотаріального округу Гуледзою А.Г. за реєстровим №1158, зареєстрований в Книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі за №-003 від 24.02.2006, в частині оренди інших земельних ділянок, переданих за спірним договором, а саме: щодо земельних ділянок з кадастровими номерами :01:001:0081, :01:001:0082, :01:001:0083, :01:001:0084, :01:001:0086.

На підставі вищевикладеного, позивач просить розірвати договір оренди земельної ділянки, укладений між Солочинською сільською радою та товариством з обмеженою відповідальністю «КОЛО-центр», посвідчений 23.02.2006 приватним нотаріусом Свалявського районного нотаріального округу А.Г. Гуледза за реєстровим № 1158, зареєстрований в Книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі за №-003 від 24.02.2006, в частині оренди земельної ділянки площею 0,5660 га, кадастровий номер: :01:001:0085, враховуючи, що стосовно інших земельних ділянок такий договір розірваний відповідно до рішення Господарського суду Закарпатської області від 07.05.2025 у справі №907/108/25, яке набрало законної сили.

Правове обґрунтування і оцінка суду

Статтею 15 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) закріплено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Під захистом права розуміють державно-примусову діяльність, спрямовану на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин та забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною. Спосіб захисту може бути визначено як концентрований вираз змісту (суті) міри державного примусу, за допомогою якого відбувається досягнення бажаного для особи, право чи інтерес якої порушені, правового результату.

Способи захисту цивільного права чи інтересу - це визначені законом матеріально-правові заходи охоронного характеру, за допомогою яких забезпечується поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав, інтересів і вплив на правопорушника, і такі способи мають бути доступними й ефективними. Особа, права якої порушено, може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Це право чи інтерес суд має захистити у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Вимога захисту цивільного права чи інтересу має забезпечити їх поновлення, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі отримання відповідного відшкодування. Зазначені правові позиції неодноразово висловлювались Великою Палатою Верховного Суду і Верховним Судом та узагальнено викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 31.08.2021 у справі № 903/1030/19.

Ефективність позовної вимоги має оцінюватися, виходячи з обставин справи та залежно від того, чи призведе задоволення такої вимоги до дійсного захисту інтересу позивача без необхідності повторного звернення до суду (принцип процесуальної економії). Таким чином, під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тому ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі № 338/180/17 (провадження № 14-144цс18), від 11.09.2018 у справі № 905/1926/16 (провадження № 12-187гс18), від 30.01.2019 у справі № 569/17272/15-ц (провадження № 14-338цс18), від 02.07.2019 у справі № 48/340 (провадження № 12-14звг19), від 22.10.2019 у справі № 923/876/16 (провадження № 12-88гс19).

З урахуванням викладеного, відповідно до ч. 3, 4 ст. 31 Закону України «Про оренду землі» (тут і далі у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом. Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або цим договором.

Крім того, ч. 1 ст. 32 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що на вимогу однієї із сторін договір може бути достроково розірваний за рішенням суду у разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України.

При цьому, положення ч. 1 ст. 34 Закону України «Про оренду землі» імперативно передбачають, що у разі припинення або розірвання договору оренди землі орендар зобов`язаний повернути орендодавцеві земельну ділянку на умовах, визначених договором. Орендар не має права утримувати земельну ділянку для задоволення своїх вимог до орендодавця.

Відповідно до пункту 35 договору оренди, дія договору припиняється шляхом його розірвання за: взаємною згодою сторін; рішення суду на вимогу однієї із сторін у наслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених договором, та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав визначених законом. Після припинення дії договору орендар повертає орендодавцеві земельну ділянку, у стані не гіршому порівняно з тим, у якому він одержав її в оренду (пункт 21 договору оренди).

Частиною 3 ст. 152 Земельного кодексу України (далі ЗК України) визначено, що захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів.

Пунктом 7 ч. 2 ст. 16 ЦК України передбачено, що способом захисту цивільних прав та інтересів є, зокрема, припинення правовідношення.

Отже, розірвання договору оренди - це спосіб захисту прав та інтересів суб`єктів правовідносин, передбачений законодавством.

Обов`язок орендаря повернути земельну ділянку та привести її в придатний для подальшого використання стан невід`ємно пов`язаний з настанням певного юридичного факту - припинення чи розірвання договору оренди землі. А тому після припинення чи розірвання договору оренди у орендаря виникає обов`язок повернути земельну ділянку орендодавцю. Подібний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.10.2022 у справі № 922/3166/20.

Статтею 1 Закону України «Про оренду землі» встановлено, що оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Аналогічні положення викладено у ч. 1 ст. 93 Земельного кодексу України.

Частиною 1 ст. 2 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Частиною 1 ст. 15 Закону України «Про оренду землі» визначено істотні умови договору оренди, якими, зокрема є орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 21 Закону України «Про оренду землі» орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Закону України «Про плату за землю»).

Використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону (ст.206 ЗК України)

На підставі п. 288.4 ст.288 Податкового кодексу України, розмір та умови внесення орендної плати встановлюються у договорі оренди між орендодавцем (власником) і орендарем.

У відповідності до ст.96 ЗК України землекористувачі зобов`язані своєчасно сплачувати орендну плату.

В силу приписів ст.ст. 24, 25 Закону України "Про оренду землі", орендодавець має право вимагати від орендаря, зокрема, своєчасного внесення орендної плати за земельну ділянку, а орендар земельної ділянки зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі сплачувати орендну плату за земельну ділянку.

За змістом ст.193 ГК України, ст.526 ЦК України господарське зобов`язання (зобов`язання) має виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що за певних умов звичайно ставляться.

Пунктом «д» ч. 1 ст. 141 Земельного кодексу України визначено таку підставу припинення права користування земельною ділянкою, як систематична несплата земельного податку або орендної плати.

При цьому систематична сплата орендної плати не у повному обсязі, визначеному договором, тобто як невиконання, так і неналежне виконання умов договору, є підставою для розірвання такого договору, оскільки згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Разом з тим згідно із ч. 2 ст. 651 ЦК України, договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 20.11.2024 у справі №918/391/23 виснувала, що правила про підстави припинення права користування земельною ділянкою, визначені пунктом «д» ч. 1 ст. 141 Земельного Кодексу України (систематична несплата орендної плати), та приписи ч. 2 ст. 651 ЦК України, якими передбачено, що договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом, співвідносяться як такі, що не суперечать, а навпаки доповнюють одні одних. У разі якщо має місце сплата орендної плати у меншому розмірі, аніж визначено умовами договору оренди землі, тобто коли орендар допустив недоплату орендної плати й таке порушення умов договору є істотним, тоді застосуванню підлягає не спеціальна норма пункту «д» ч. 1 ст. 141 Земельного Кодексу України, а загальне правило ч. 2 ст. 651 ЦК України. У той же час, підставою розірвання договору оренди землі згідно з п. «д» ч. 1 ст. 141 ЗК України є саме систематична, тобто неодноразова (два та більше випадки), повна несплата орендної плати. Ця спеціальна правова норма в такому випадку є самостійною та достатньою, і звертатися до більш загальної норми ч. 2 ст. 651 ЦК України немає потреби.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до податкової декларації з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) ТОВ «Золоті Полянки» () за 2023 рік, рішення Київського окружного адміністративного суду від 26.02.2024 у справі №320/33648/23, а також розрахунку заборгованості ТОВ «Золоті Полянки» () зі сплати орендної плати за період з 01.01.2022 по 11.09.2025 за договором оренди від 23.02.2006, відповідач істотно порушував свій обов`язок зі оплати орендних платежів та за період з 01.01.2022 по 11.09.2025 здійснив лише 4 платежі, а саме: за лютий 2022 року 18543,12 грн, за червень 2023 року 21546,12 грн, за вересень 2024 року 31737,57 грн та лютий 2025 року 110,85 грн.

Всього за період з 01.01.2022 по 11.09.2025 нараховано орендної плати у розмірі 735795,47 грн, сплачено орендної плати у розмірі 71937,66 грн, заборгованість у розмірі 663782,31 грн.

Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості

Відповідно до ч. 3 ст. 2 ГПК основними засадами (принципами) господарського судочинства є, зокрема, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом та змагальність сторін.

За змістом ст. 13 ГПК судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, зокрема сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.

Принцип рівності сторін у процесі є лише одним з елементів більш широкого поняття справедливого судового розгляду, яке також включає фундаментальний принцип змагальності процесу. Принцип рівності сторін у процесі - у розумінні "справедливого балансу" між сторонами - вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представити справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони.

За загальними правилами розподілу обов`язку доказування кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ст.ст. 13, 74 ГПК України).

Положеннями ст. 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.

Відповідач, будучи повідомлений про розгляд даної справи, не подав відзиву на позовну заяву та заперечень щодо аргументів позивача, наведених у позовній заяві та поданих доказів, про наявність у ТОВ «Золоті Полянки» боргу за договором оренди від 23.02.2006 у розмірі 663782,31 грн.

Відповідно до пункту 35 договору оренди дія договору припиняється шляхом його розірвання за: взаємною згодою сторін; рішення суду на вимогу однієї із сторін у наслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених договором, та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав, визначених законом.

Після припинення дії договору оренди орендар повертає орендодавцеві земельну ділянку у стані, не гіршому порівняно з тим, у якому він одержав її в оренду (пункт 21 договору оренди).

З огляду на викладене, зважаючи на систематичну несплату відповідачем орендної плати за договором оренди земельної ділянки від 23.02.2006 стосовно земельної ділянки з кадастровим номером: :01:001:0085, що підпадає під дію п. «д» ч.1 ст. 141 ЗК України та є самостійною і достатньою підставою для розірвання договору оренди землі, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та необхідність задоволення позову у повному обсязі.

Щодо обґрунтованості рішення

Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Положеннями ст. ст. 13 14 ГПК України унормовано, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В той же час, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно зі ст. 73 ГПК України доказами є будь які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 86 Господарського процесуального кодексу України).

Суд також зазначає, що принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.

Верховний Суд в ході касаційного перегляду судових рішень неодноразово звертався загалом до категорії стандарту доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови Верховного Суду від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі № 902/761/18, від 04.12.2019 у справі № 917/2101/17). Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19).

Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу, що кожна із сторін судового спору самостійно визначає докази, які, на її думку, належним чином підтверджують або спростовують заявлені позовні вимоги. Суд з дотриманням вимог щодо всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження наявних у справі доказів визначає певну сукупність доказів з урахуванням їх вірогідності та взаємного зв`язку, які, за його внутрішнім переконанням, дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, що входять до предмета доказування. Сторона судового спору, яка не погоджується з доводами опонента, має їх спростовувати шляхом подання відповідних доказів, наведення аргументів, надання пояснень тощо. Інакше принцип змагальності, задекларований у статті 13 ГПК України, втрачає сенс (постанови від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13-ц, від 16.11.2021 у справі № 904/2104/19, від 21.06.2023 у справі № 916/3027/21).

Враховуючи наведене, суд зазначає, що відповідач, будучи належним чином повідомлений про судовий розгляд у справі, не подав своїх заперечень проти позовних вимог та наведених позивачем обставин справи, не надав доказів на спростування викладених позивачем обставин, а також не надав доказів виконання своїх зобов`язань за договором оренди.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене, оцінивши докази у справі в їх сукупності, законодавство, що регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі, як обґрунтовані, підтверджені належними і достовірними доказами.

Розподіл судових витрат

Відповідно до положень ст. 129 ГПК України, витрати зі сплати судового збору слід покласти на відповідача.

Враховуючи наведене та керуючись статтями 2, 13, 42, 46, 73, 74, 76, 77, 78, 79, 80, 129, 221, 236, 237, 238, 240, 256 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Розірвати договір оренди земельної ділянки, укладений між Солочинською сільською радою (правонаступник - Полянська сільська рада Мукачівського району Закарпатської області, ) та Товариством з обмеженою відповідальністю «КОЛО-центр» (правонаступник - Товариство з обмеженою відповідальністю «Золоті Полянки», ), посвідчений 23.02.2006 приватним нотаріусом Свалявського районного нотаріального округу Гуледзою А.Г. за реєстровим №1158, зареєстрований в Книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі за №-003 від 24.02.2006, в частині оренди: земельної ділянки площею 0,5660 га, кадастровий номер: :01:001:0085.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Золоті Полянки» (, місцезнаходження 01054, місто Київ, вулиця Павлівська, будинок, 7) на користь Полянської сільської ради Мукачівського району Закарпатської області (код ЄДРПОУ - 04351587, місцезнаходження - 89313, Закарпатська область, Мукачівський район, село Поляна, вулиця Духновича, будинок, 63) 3028,00 грн (три тисячі двадцять вісім гривень 00 копійок) у повернення сплаченого судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

На підставі статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду, згідно з частиною першою статті 256 Господарського процесуального кодексу України, подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення суду або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення може бути оскаржене до Західного апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено і підписано 10.04.2026.

Суддя С.В.Сисин