ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2026 року м. Черкаси Справа № 925/322/23(925/1364/25)

Вх.суду №16231/25 від 04.11.2025

Господарський суд Черкаської області у складі головуючого судді Хабазні Ю.А., із секретарем судового засідання Руденко К.О.,

за участю у судовому засіданні: Труфанової О.С. (від АТ КБ "ПриватБанк", представник за довіреністю), Слостіна А.Г. (від ТОВ "Румата груп", ліквідатор банкрута, особисто, представник за довіреністю), Маміч Я.С. (уповноважена особа засновників (учасників, акціонерів) боржника, особисто),

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Черкаси у приміщенні суду позовну заяву від 03.11.2025 №02-01-26-67,

позивача, боржника у особі ліквідатора банкрута,

до відповідача, Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк",

про стягнення 1 166 107,69 грн.,

а також зустрічну позовну заяву від 27.11.2025,

позивача, Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк",

до відповідача, Товариства з обмеженою відповідальністю ""Румата груп",

про визнання відсутнім (припиненим) права вимоги у розмірі 2 566 107,69 грн.,

подані для розгляду у межах справи за заявою

ініціюючого кредитора, Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк",

до боржника, Товариства з обмеженою відповідальністю "Румата груп",

про банкрутство юридичної особи,

УСТАНОВИВ:

1. Боржником у особі ліквідатора банкрута, арбітражного керуючого Слостіна А.Г., подано позовну заяву від 03.11.2025 №02-01-26-67 (далі - первісний позов) про стягнення з АТ КБ "ПриватБанк" на користь ТОВ "Румата груп" сплачених ним лізингових платежів в рахунок сплати вартості об`єкту лізингу за договором фінансового лізингу №4Р16049ЛИ від 01.07.2016 у розмірі 1 166 107,69 грн.

Ухвалою суду від 13.11.2025 відкрито провадження у справі за позовною заявою.

2. АТ КБ "ПриватБанк" подано зустрічну позовну заяву від 27.11.2025 (далі - зустрічний позов) з вимогами: визнати відсутнім (припиненим) право вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Румата груп" до Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" у розмірі 2 566 107,69 грн. щодо повернення Акціонерним товариством Комерційний банк "ПриватБанк" сплачених 2 566 107,69 грн. лізингових платежів у рахунок сплати вартості об`єкту лізингу за договором фінансового лізингу №4Р16049ЛИ від 01.07.2016.

Ухвалою суду від 05.12.2025 зустрічну позовну заяву прийнято судом; вимоги за зустрічним позовом об`єднано в одне провадження з первісним позовом.

3. Справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження.

4. Ухвалою суду від 09.12.2025 залучено до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні позивача, Уповноважену особу засновників (учасників, акціонерів) ТОВ "Румата груп" Накоп`юка Я.В.

5. Позивач за первісним позовом у позовній заяві від 03.11.2025 №02-01-26-67 (а.с.1) та його представник у судовому засіданні вимоги підтримали повністю і пояснили,

що 01.07.2016 між ПАТ КБ "ПриватБанк" (правноступником якого є АТ КБ "ПриватБанк", далі - Банк ) та ТОВ "Румата груп" був укладений договір фінансового лізингу №4Р16049ЛИ, згідно з яким Банк зобов`язався у визначені цим договором строки передати ТОВ "Румата груп" майно у платне володіння та користування, а після сплати всієї суми лізингових платежів - у власність;

що за увесь час дії договору ТОВ "Румата груп" сплатило два лізингових платежі на загальну суму 2 566 107,69 грн.;

що у подальшому договір був розірваний, а 15.06.2017 ТОВ "Румата груп" згідно з актом передало Банку майно, яке було предметом договору;

що сплачені ТОВ "Румата груп" лізингові платежі у сумі 2 566 107,69 грн. за своєю суттю є оплата предмету купівлі-продажу (попередня оплата), який у подальшому Банк зобов`язувався передати ТОВ "Румата груп" у власність;

що ТОВ "Румата груп" звернулося до суду із позовом про стягнення на його користь 1 400 000,00 грн. як частини сплачених ним лізингових платежів у рахунок оплати вартості об`єкта лізингу за договором;

що рішенням Господарського суду Черкаської області від 25.02.2025 у справі №925/322/23(925/875/23) (залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 26.05.2025 та постановою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 24.09.2025 без змін) позовні вимоги були задоволені повністю;

що судами у вказаній справі було установлено, що предметом спору за вимогами позивача є сплачені ним (як лізингоодержувачем) на користь відповідача (як лізингодавця) платежі у рахунок оплати вартості об`єкта лізингу (повернення частини яких позивач вимагає від відповідача у зв`язку з розірванням договору) та повернення об`єкта лізингу відповідачу (як лізингодавцю) без набуття позивачем (як лізингоодержувачем) права власності на такий об`єкт;

що Верховний Суд у висновках (правових позиціях), викладених у постановах від 15.01.2021 у справі №904/2357/20, від 30.09.2020 у справі №559/1605/18, від 24.09.2024 у справі №916/803/23(916/2849/23), від 15.06.2021 у справі №904/5726/19, від 12.12.2023 у справі №912/209/21(912/1417/22), від 04.04.2024 у справі №925/322/23(925/875/23), від 15.05.2024 у справі №925/233/23(925/750/23), від 22.05.2024 у справі №905/221/23(905/917/23), від 12.06.2024 у справі №907/257/23(907/929/23), від 20.06.2024 у справі №904/4871/22(904/2141/23), від 10.09.2024 у справі Ґ№920/692/23(910/8611/23), від 11.09.2024 у справах №927/896/23(910/7583/23) та №908/2212/23(908/3143/23) зазначив про правомірне посилання позивача на положення ч.2 ст.693 ЦК України як на підставу вимог до відповідача про повернення останнім заявленої до стягнення частини сплаченої позивачем покупної плати за надання об`єкта лізингу у майбутньому у власність позивачу;

що у зв`язку з цим, ТОВ "Румата груп" звертається із позовом про стягнення залишку сплачених ним лізингових платежів у розмірі 1 166 107,69 грн.

6. Відповідач за первісним позовом у відзиві від 27.11.2025 (а.с.49) та його представник у судовому засіданні проти вимог заперечили повністю і пояснили,

що Банк свої зобов`язання за договором фінансового лізингу від 01.07.2016 №4Р16049ЛИ виконав у повному обсязі, передавши відповідне майно лізингоодержувачу (ТОВ "Румата груп"), що підтверджується актом прийому-передачі майна від 01.07.2016;

що ТОВ "Румата груп" за увесь час дії договору сплатило лише два лізингові платежі 25.07.2016 та 23.08.2016 і у подальшому їх не сплачувало;

що оскільки ТОВ "Румата груп" прострочило сплату лізингових платежів більше ніж на 30 днів, Банком було надіслано повідомлення про розірвання договору з вимогою сплатити наявну заборгованість та повернути майно;

що рішенням Господарського суду Черкаської області від 12.03.2019 у справі №925/1222/18 з ТОВ "Румата груп" на користь АТ КБ "ПриватБанк" стягнено заборгованість за договором фінансового лізингу від 01.07.2016 №4Р16049ЛИ у розмірі 11 694 027,33 грн., отже судом було встановлено факт порушення ТОВ "Румата груп" своїх зобов`язань за цим договором;

що ТОВ "Румата груп", керуючись ст.601 ЦК України, вчинило односторонній правочин - залік зустрічних однорідних вимог щодо заборгованості з простроченого повернення АТ КБ "ПриватБанк" лізингових платежів як сплату частини вартості об`єкту лізингу за договором фінансового лізингу на суму 2 566 107,69 грн.; що ТОВ "Румата груп" направило на адресу АТ КБ "ПриватБанк"заяву про залік зустрічних однорідних вимог від 03.04.2023 №02-2023, у якій повідомило, що на дату складання цієї заяви взаємні зобов`язання за договором фінансового лізингу від 01.07.2016 №4Р16049ЛИ на суму 2 566 107,69 грн. вважаються припиненими;

що за змістом вказаної вище заяви, припиненими є наступні зустрічні грошові зобов`язання ТОВ "Румата груп" та АТ КБ "ПриватБанк" за договором фінансового лізингу від 01.07.2016 №4Р16049ЛИ: 1) грошові зобов`язання ТОВ "Румата груп" перед АТ КБ "ПриватБанк" у розмірі 11 869 437,74 грн. по сплаті заборгованості з відсоткової винагороди за користування майном та пені; 2) грошові зобов`язння АТ КБ "ПриватБанк" перед ТОВ "Румата груп" на суму 2 566 107,69 грн. по сплаті заборгованості за повернення сплачених лізингових платежів, як сплату частини вартості об`єкту лізингу;

що, враховуючи правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові вд 22.01.2021 у справі №910/11116/19 про те, що спірність зарахування, незгода із зарахуванням перевіряється лише судом, який вирішує спір про визнання недійсним одностороннього правочину із зарахування зустрічних однорідних вимог, то вчинений ТОВ "Румата груп" односторонній правочин (заява) від 03.04.2023 №02-2023 є дісним;

що таким чином, через припинення 03.04.2023 зобов`язань АТ КБ "ПриватБанк" зі сплати заборгованості з повернення сплачених лізингових платежів як частини вартості об`єкту лізингу за договором фінансового лізингу від 01.07.2016 №4Р16049ЛИ на підставі заяви про зарахування зустрічних вимог від 03.04.2023 №02-2023 - предмет спору у справі №925/322/23(925/1364/25) відсутній, отже провадження у ній підлягає закриттю на підставі п.2 ч.1 ст.231 ГПК України;

що правове обгрунтування позову цілком спростовується комплексим висновком експертів у галузі права від 14.03.2025.

7. Позивач за зустрічним позовом у позовній заяві від 27.11.2025 (а.с.98) та його представник у судовому засіданні вимоги підтримали повністю і пояснили,

що спірні правовідносини грунтуються на договорі фінансового лізингу від 01.07.2016 №4Р16049ЛИ; що за час дії договору відповідач сплатив Банку 2 566 107,69 грн. лізингових платежів як сплату частини вартості об`єкту лізингу;

що 31.05.2017 Банк надіслав відповідачу як лізингоодержувачу повідомлення про розірвання договору фінансового лізингу у зв`язку з наявністю заборгованості зі сплати лізингових платежів та відсоткової винагороди за користування майном;

що 15.06.2017 за актом приймання-передачі об`єкт лізингу був повернутий Банку;

що у подальшому відповідач надіслав Банку вимогу від 21.03. 2023 №01-23, у якій просив у семиденний строк з моменту отримання вимоги повернути лізингові платежі як попередньої оплати за отримане ним у майбутньому майно (об`єкт лізингу) на суму 2 566 107,69 грн.;

що після спливу строку, встановленого у вказаній вище вимозі, відповідач, керуючись ст.601 ЦК України, вчинив односторонній правочин - залік зустрічних однорідних вимог щодо заборгованості з простроченого повернення Банку лізингових платежів, як сплати частини вартості об`єкта лізингу за договором фінансового лізингу від 01.07.2016 №4Р16049ЛИ на зазначену вище суму; що у заяві від 03.04.2023 №02-2023 відповідач зазначив, що на дату складання цієї заяви взаємні зобов`язання за вказаним договором на суму 2 566 107,69 грн. є припиненими.

що в силу ст.204 ЦК України заява про залік зустрічних вимог від 03.04.2023 №02-2023, як односторонній правочин, вчинений відповідачем, є дійсним, його недійсність прямо не встановлена законом і цей правочин не визнаний судом недійсним;

що у зв`язку з цим, право вимоги відповідача до Банку у розмірі 2 566 107,69 грн. сплачених лізингових платежів у рахунок сплати вартості об`єкту лізингу за договором фінансового лізингу від 01.07.2016 №4Р16049ЛИ є відсутнім (припиненим).

8. Відповідач за зустрічним позовом у відзиві від 08.12.2025 №02-01-26-77 (а.с.186) та його представник у судовому засіданні проти вимог заперечили повністю і пояснили,

що під час дії договору фінансового лізингу від 01.07.2016 №4Р16049ЛИ ТОВ "Румата груп" сплатило Банку лізингові платежі, як оплату частини вартості об`єкту лізингу, на загальну суму 2 566 107,69 грн.; що у подальшому Банк надіслав ТОВ "Румата груп" повідомлення про розірвання з 15.06.2017 цього договору в односторонньому порядку у зв`язку з простроченням ТОВ "Румата груп" сплати більш ніж на 30 днів заборгованості з відсоткової винагороди за користування майном, переданим у лізинг; що Банк також вимагав від ТОВ "Румата груп" сплати заборгованості та повернення майна за договором;

що 15.06.2017 ТОВ "Румата груп" і Банк підписали акт прийому-передачі майна, згідно з яким ТОВ "Румата груп" як лізингоодержувач передало (повернуло) Банку, а останній прийняв на праві власності нерухоме майно - предмет лізингу за вказаним вище договором;

що рішенням Господарського суду Черкаської області від 12.03.2019 у справі №925/1222/18 з ТОВ "Румата груп" на користь АТ КБ "ПриватБанк" було стягнуто 11 275 343,00 грн. заборгованості зі сплати відсоткової винагороди за користування майном, 418 684,33 грн. пені та 175 410,41 грн. судового збору; що 20.05.2019 на виконання вказаного судового рішення був виданий наказ суду;

що 24.03.2023 ТОВ "Румата груп" звернулось до Банку з вимогою від 21.03.2023 №01-2023 про сплату у семиденний строк з моменту отримання вимоги лізингових платежів у сумі 2 566 107,69 грн. як попередню оплату за не отримане у майбутньому майно (об`єкти лізингу) за договором фінансового лізингу від 01.07.2016 №4Р16049ЛИ; що будь-якої відповіді на зазначену вимогу Банк не надіслав і зобов`язання щодо сплати коштів не виконав;

що 17.04.2023 до суду звернулося ТОВ "Румата груп" з вимогою про визнання наказу суду від 20.05.2019 у справі №925/1222/18 таким, що не підлягає виконанню в частині стягнення простроченої заборгованості за відсотковою винагородою за користування майном за договором фінансового лізингу від 01.07.2016 №4Р16049ЛИ на суму 2 566 107,69 грн.; що ухвалою суду від 23.05.2023 у задоволенні заяви було відмовлено з тих мотивів, що зобов`язання по сплаті заборгованості за повернення сплачених лізингових платежів як частини вартості об`єкта лізингу не є безспірним, а відтак, умови для застосування зарахування зустрічних однорідних вимог відсутні, оскільки така вимога може бути об`єктом зарахування за ст.601 ЦК України лише у випадку її визначеності, доведеності та безспірності;

що 03.04.2023 ТОВ "Румата груп" звернулося до Банку із заявою №02-2023 про залік зустрічних однорідних вимог, у якій зазначило, що за час дії договору ТОВ "Румата груп" сплатило два лізингові платежі на суму 2 566 107,69 грн., отже грошові зобов`язання Банку перед ТОВ "Румата груп" становлять 2 566 107,69 грн.; що ТОВ "Румата груп", керуючись ст.601 ЦК України, повідомляє про зарахування зустрічних однорідних вимог на загальну суму 2 566 109,69 грн. за такими зобов`язаннями за вказаним вище договором: у розмірі 11 869 437,74 грн. по сплаті заборгованості з оплати відсоткової винагороди за користування майном та пені; 2 566 107,69 грн. з оплати заборгованості за повернення сплачених лізингових платежів як сплату частини вартості об`єкту лізингу; що за цією заявою на дату її складання взаємні зобов`язання сторін договору на суми, визначені у цій заяві, вважаються припиненими;

що зарахування зустрічних однорідних вимог Банку до ТОВ "Румата груп" не відбулося;

що рішенням Господарського суду Черкаської області від 25.02.2025 у справі №925/322/23(925/875/23) (залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 26.05.2025 та постановою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 24.09.2025) з АТ КБ "ПриватБанк" на користь ТОВ "Румата груп" було стягнуто 1 400 000,00 грн. боргу з повернення лізингових платежів, сплачених в рахунок оплати вартості об`єкта лізингу за договором фінансового лізингу від 01.07.2016 №4Р16049ЛИ та 21 000,00 грн. витрат зі сплати судового збору;

що таким чином, ТОВ "Румата груп" вважає доведеним той факт, що оскільки зарахування зустрічних однорідних вимог між ТОВ "Румата груп" та Банком не відбулося, то відсутні і підстави вважати відсутнім (припиненим) право вимоги ТОВ "Румата груп" до Банку у розмірі 2 566 107,69 грн. щодо повернення Банку сплачених ТОВ "Румата груп" лізингових платежів в рахунок сплати вартості об`єкту лізингу за договором фінансового лізингу від 01.07.2016 №4Р16049ЛИ.

9. При вирішенні поданої на розгляд заяви судом застосовуються положення Кодексу України з процедур банкрутства.

Відповідно до ст.233 ГПК України у судовому засіданні приєднано до матеріалів справи вступну та резолютивну частини судового рішення.

10. Заслухавши учасників справи та дослідивши наявні у справі докази суд, установив наступні обставини.

01.07.2016 між ПАТ КБ "ПриватБанк" (далі - Банк) та ТОВ "Румата груп" (далі - Лізингоодержувач) був укладений договір фінансового лізингу №4Р16049ЛИ (далі - Договір, а.с.14,131), згідно з умовами якого:

п.1.1. Банк є власником нерухомого майна, яке зазначено у Додатку №1 Договору (далі - Майно). Банк передає Лізингоодержувачу Майно, а Лізингоодержувач приймає Майно від Банку в платне володіння та користування, а після сплати всієї суми лізингових платежів у власність, у визначені цим Договором строки, на умовах фінансового лізингу (далі - Лізинг);

п.1.2. На дату укладення цього Договору вартість Майна становить: 279 705 738,00 грн. (…);

п.2.1. Розмір, структура, строки сплати лізингових платежів встановлюються Додатком №2;

п.4.3. Умови переходу права власності на Майно: Майно переходить у власність Лізингоодержувача за умови сплати Банку всієї суми лізингових платежів, а також всіх інших платежів за цим Договором;

підп.5.1.3., 5.1.8. п.5.1. Банк має право вимоги повернення Майна у випадку дострокового розірвання Договору. Банк має право відмовитися від Договору і вимагати повернення Майна, якщо Лізингоодержувач не сплачує лізингові платежі протягом трьох місяців підряд. У разі відмови Банку від Договору, Договір є розірваним з дати, зазначеної Банком у повідомленні про відмову від Договору;

п.6.2 Лізингоодержувач зобов`язується:

підп.6.2.4. повернути майно Банку у випадку розірвання Договору у стані, в якому воно було отримано з урахуванням нормального зносу, сплативши при цьому Банку заборгованість по лізингових платежах на поточну дату, інших платежах за цим Договором, а також відшкодувавши заподіяні цим збитки, в строк не пізніше дати розірвання цього Договору. Лізингоодержувач зобов`язаний усунути погіршення Майна, які сталися з його вини. У разі неможливості відновлення Майна Банк має право вимагати відшкодування завданих йому збитків.

підп.6.2.11. сплачувати Банку: винагороду за відкриття рахунку "Фінансовий лізинг (оренда)"; лізинговий платіж (суму, що відшкодовує при кожному платежі частину вартості Майна); відсоткову винагороду за користування Майном; винагороду за користування Майном, отриманим в лізинг; інші витрати Банку, безпосередньо пов`язані з цим Договором;

п.7.9. Строки позовної давності по вимогах про стягнення лізингових платежів, винагород, неустойки - пені, штрафів, інших платежів/витрат за цим Договором встановлюються Сторонами тривалістю 15 (п`ятнадцять) років;

01.07.2016 між ПАТ КБ "ПриватБанк" та ТОВ "Румата груп" складено та підписано акт №1 прийому-передачі майна відповідно до

Договору (а.с.21,138).

01.07.2016, 07.07.2016, 29.07.2016, 05.08.2016, 22.08.2016 та 03.11.2016 до Договору сторонами були укладені додаткові угоди (а.с.22-36,139-153).

31.05.2017 у зв`язку з тим, що ТОВ "Румата Груп" прострочило сплату лізингових платежів більше ніж на 30 днів та порушило строки сплати відсоткової винагороди, Банком було направлено відповідачу повідомлення про розірвання договору фінансового лізингу з 15 червня 2017 року, про обов`язок сплатити наявну заборгованість та передати майно по акту прийому-передачі, яке було вручене відповідачу 06.06.2017 (а.с.37)

15.06.2017 відповідно до підп.6.2.4 п.6.2, п.8.3 Договору фінансового лізингу від 01.07.2016 №4Р16049ЛИ представниками ПАТ КБ "ПриватБанк" та ТОВ "Румата груп" складено та підписано акт прийому-передачі Майна про його повернення (а.с.38,160) Водночас, жодної сплати заборгованості за договором Боржник не здійснив.

12.03.2019 рішенням Господарського суду Черкаської області у справі №925/1222/18 задоволено позов АТ КБ "ПриватБанк" до ТОВ "Румата груп": стягнуто з ТОВ "Румата груп" на користь АТ КБ "ПриватБанк", 11 275 343,00 грн. заборгованості зі сплати відсоткової винагороди за користування майном, 418 684,33 грн. пені та 175 410,41 грн. судового збору.

Вказаним судовим рішенням, зокрема, встановлено, що відповідач за весь час дії договору сплатив лише два лізингові платежі: 25 липня 2016 року в розмірі 233 088 грн. 12 коп. та 23 серпня 2016 року в розмірі 2 333 019 грн. 57 коп., що підтверджується банківською випискою (а.с. 45). В подальшому лізингові платежі відповідачем не сплачувалися; що відповідач допустив порушення строків сплати відсоткової винагороди за користування майном; що зокрема, відповідна прострочена заборгованість виникала у лізингоодержувача 01 березня 2017 року, 01 квітня 2017 року, 01 травня 2017 року, 01 червня 2017 року та 01 липня 2017 р оку, що підтверджується виписками за рахунками НОМЕР_1 ; що у зв`язку з тим, що відповідач прострочив сплату лізингових платежів більше ніж на 30 днів, а також порушив строки сплати відсоткової винагороди, позивачем було направлено відповідачу повідомлення від 31 травня 2017 року про розірвання договору фінансового лізингу, яке було вручене відповідачу 06 червня 2017 року; що зазначеним повідомленням позивач проінформував відповідача про розірвання договору з 15 червня 2017 року, а також запропонував сплатити наявну заборгованість та передати майно по акту прийому-передачі; що 15 червня 2017 року сторони підписали акт прийому-передачі майна, відповідно до якого лізингоодержувач передав, а банк прийняв майно, яке було предметом договору фінансового лізингу №4Р16049ЛИ від 01 липня 2016 року. Водночас, жодної сплати заборгованості за договором відповідач не здійснив; що оскільки лізингове майно було повернуто позивачу 15 червня 2017 року, відповідач зобов`язаний сплатити відсоткову винагороду за користування майном за період з 01 липня 2016 року до 15 червня 2017 року в розмірі 11 275 343 грн. 00 коп.; що доказів сплати банку заборгованості за відсотковою винагородою за користування предметом лізингу, станом на час прийняття рішення судом відповідачем не надано, розрахунок заявлених позивачем до стягнення сум не спростовано; що судом перевірено розрахунок відсоткової винагороди за користування майном та встановлено, що він є арифметично вірним, відповідає умовам договору, обставинам справи та здійснений у відповідності до приписів чинного законодавства; що таким чином з відповідача підлягає стягненню 11 275 343 грн. 00 коп. заборгованості за відсотковою винагородою за користування майном; що у зв`язку з порушенням лізингоодержувачем термінів сплати лізингових платежів та відсоткової винагороди за користування майном, відповідно до п. 7.1. договору позивач заявив до стягнення з відповідача пеню у розмірі 418 684 грн. 33 коп. нарахованої за період з 30 березня 2017 року по 31 травня 2017 року; що нарахування пені здійснено позивачем вірно, відповідачем не спростовано, а тому позов в цій частині також підлягає задоволенню.

10.05.2019 ухвалою Північного апеляційного господарського суду повернуто без розгляду апеляційну скаргу ТОВ "Румата Груп" на рішення Господарського суду Черкаської області від 12 березня 2019 року у справі №925/1222/18.

20.05.2019 на виконання вказаного вище судового рішення у справі №925/1222/18 видано наказ суду.

04.06.2019 рішенням Господарського суду міста Києва у справі №910/2117/19 відмовлено у позові ТОВ "Румата груп" до Банку про визнання недійсним договору фінансового лізингу №4Р16049ЛИ від 01 липня 2016 року. Однією з підстав визнання договору недійсним, боржник вважав відсутність обов`язку банку щодо повернення лізингових платежів у разі дострокового розірвання договору з ініціативи банку, що є несправедливою умовою договору. Постановою Північного апеляційного господарського суду від 08.10.2019 від вищевказане рішення залишено без змін.

12.03.2023 ухвалою Господарського суду Черкаської області у справі №925/1222/18 заяву ТОВ "Румата Груп" від 17.04.2023 про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, залишено без задоволення.

21.03.2023 позивач звернувся до відповідача із вимогою від 21.03.2023 №01-2023 про сплату у семиденний строк з моменту отримання вимоги повернути ТОВ "Румата груп" лізингові платежі у сумі 2 566 107,69 грн. як попередню оплату за не отримане у майбутньому майно (об`єкти лізингу) за договором фінансового лізингу від 01.07.2016 №4Р16049ЛИ (а.с.158) Будь-якої відповіді на вказану вимогу відповідач не надіслав і зобов`язання щодо сплати коштів не виконав.

03.04.2023 боржник звернувся до АТ КБ "ПриватБанк" із заявою про залік зустрічних однорідних вимог за вих.№02-2023 (а.с.94), у якій зазначив: що Господарський суд Черкаської області своїм рішенням від 12.03.2019 у справі №925/1222/18 ухвалив стягнути з ТОВ "Румата груп" на користь АТ КБ "ПриватБанк" 11 275 343,00 грн. заборгованості зі сплати відсоткової винагороди за користування майном, 418684,33 грн. пені та 175410,41 грн. судового збору; що за час дії договору фінансового лізингу від 01.07.2016 №4Р16049ЛИ боржник сплатив два лізингові платежі на суму 2 566 107,69 грн.: 25.07.2016 у розмірі 233 088,12 грн. та 23.08.2016 у розмірі 2 333 019,57 грн., отже, грошові зобов`язання АТ КБ "ПриватБанк" перед ТОВ "Румата груп" становлять суму 2 566 107,69 грн. по сплаті заборгованості за повернення сплачених лізингових платежів, як сплату частини вартості об`єкту лізингу; що ТОВ "Румата груп", керуючичь ст.601 ЦК України, повідомляє про зарахування зустрічних однорідних вимог на загальну суму 2 566 107,69 грн. за такими зобов`язаннями за вказаним вище договором: у розмірі 11 869 437,74 грн. по сплаті заборгованості по оплаті відсоткової винагороди за користування майном та пені; 2 566 107,69 грн. по сплаті заборгованості за повернення сплачених лізингових платежів, як сплату частини вартості об`єкту лізингу; що за цією заявою на дату її складання взаємні зобов`язання сторін договору на суми, визначені у цій заяві, вважаються припиненими (а.с.94,155) Будь-яка відповідь на вказану вище заяву на адресу ТОВ "Румата груп" не надходила.

17.04.2023 ТОВ "Румата груп" направило до суду у справу №925/1222/18 заяву за вих.№04-2023 про визнання наказу суду від 20.05.2019 у справі таким, що не підлягає виконанню, в частині стягнення простроченої заборгованості за відсотковою винагородою за користування майном за договором фінансового лізингу від 01.07.2016 №4Р16049ЛИ на суму 2 566 107,69 грн. В обґрунтування своєї заяви боржник заявляв, що підставою для визнання наказу, виданого у справі №925/1222/18, таким, що не підлягає виконанню, в частині стягнення 2 566 107,69 грн. заборгованості за відсотковою винагородою за користування майном, є подання ним заяви стягувачу про зарахування зустрічних однорідних вимог на наведену суму, тому зобов`язання на цю суму припинилося.

03.05.2023 ухвалою суду відкрито провадження у справі про банкрутство боржника.

30.01.2024 постановою суду боржника визнано банкрутом.

21.08.2024 ухвалою суду ліквідатором банкрута призначено арбітражного керуючого Слостіна А.Г.

25.02.2025 рішенням Господарського суду Черкаської області у справі №925/322/23(925/875/23) (залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 26.05.2025 та постановою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 24.09.2025 без змін) задоволено позовну заяву боржника у особі ліквідатора банкрута: стягнуто з АТ КБ "ПриватБанк" на користь ТОВ "Румата груп" 1 400 000,00 грн. боргу з повернення лізингових платежів, сплачених в рахунок оплати вартості об`єкта лізингу за договором фінансового лізингу від 01.07.2016 №4Р16049ЛИ, та 21 000,00 грн. витрат зі сплати судового збору.

Вказаним судовим рішенням встановлено, зокрема, що "(...) Графіком лізингових платежів (в редакції від 05 серпня 2016 року) передбачена сплата лізингових платежів, які відшкодовують частину вартості предмета лізингу: першого платежу - 25 липня 2016 року, другого платежу - 25 серпня 2016 року і в подальшому щомісяця, починаючи з 25 липня 2017 року і закінчуючи 25 червня 2026 року.ТОВ "Румата Груп" на виконання Договору сплатило лише два перші лізингові платежі, які відшкодовують частину вартості предмета лізингу, а саме: 25.07.2016 у розмірі 233 088,12 грн та 23.08.2016 у розмірі 2 333 019,57 грн. Саме частину від цієї суми коштів в розмірі 1400000,00 грн ТОВ "Румата Груп" й вимагає стягнути АТ КБ "ПриватБанк" в порядку повернення попередньої оплати на підставі частини 2 статті 693 Цивільного кодексу України після розірвання Договору і повернення предмета лізингу лізингодавцю. Підпункт 6.2.4 пункту 6.2 розділу 6 "Права та обов`язки лізингоодержувача" Договору передбачає обов`язок лізингоодержувача повернути майно банку у випадку розірвання Договору у стані, в якому воно було отримано з урахуванням нормального зносу, сплативши при цьому Банку заборгованість з лізингових платежів на поточну дату, інших платежів за цим Договором, а також відшкодувавши заподіяні цим збитки, в строк не пізніше дати розірвання цього Договору. Тобто, в підпункті 6.2.4 пункту 6.2 розділу 6 "Права та обов`язки лізингоодержувача" Договору йдеться про сплату лізингоодержувачем заборгованості з лізингових платежів за Договором в разі його розірвання без зазначення конкретного виду платежу, що входить до структури лізингових платежів за Договором. Водночас умовами Договору не передбачено, що у випадку розірвання договору за ініціативою лізингодавця лізинговий платіж буде вважатись платою за користування об`єктом лізингу або мати інше призначення, у тому числі вважатися відповідальністю за порушення умов Договору. Як уже зазначалось, правовою підставою позову у цій справі визначено, зокрема, положення частини 2 статті 693 Цивільного кодексу України, необхідність та правомірність застосування яких до спірних правовідносин відповідає (...) правовій позиції Верховного Суду у постанові від 15.01.2021 у справі № 904/2357/20. При цьому Верховний Суд у вказаній постанові виснував про імеративність норми частини 2статті 693 Цивільного кодексу України щодо права покупця вимагати повернення сплачених коштів у разі не передання у власність товару, а тому у контексті спірних правовідносин господарський суд не бере до уваги положення підпункті 6.2.4 пункту 6.2 розділу 6 "Права та обов`язки лізингоодержувача" Договору як такі, що передбачають право лізингодавця не повертати сплачені лізингоодержувачем лізингові платежі, які відшкодовують частину вартості предмета лізингу, при достроковому розірванні Договору.Враховуючи факт розірвання Договору та повернення об`єкта лізингу лізингодавцю - АТ КБ "ПриватБанк", у ТОВ "Румата Груп" на підставі частини 2 статті 693 Цивільного кодексу України виникло право на повернення сплачених ним лізингових платежів у рахунок вартості об`єкта лізингу (...)"

14.03.2025 згідно з Висновком експертів у галузі права: доктора юридичних наук, професора О.Кухарєва, доктора юридичних наук, доцента Т.Цувіної, кандадата юридичних наук, доцента О.Печеного, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Коноваловою І.М. 14.03.2025:

"1. До правовідносин, які виникли за договором фінансового лізингу (укладеним до набрання чинності Законом України "Про фінансовий лізинг" (...) не можуть бути застосовані положення частини 2 статті 693 ЦК України, в тому числі й за аналогією закону, як імперативні норми щодо права покупця вимагати повернення сплачених коштів у разі не передачі у власність товару, без урахування умов відповідного договору фінансового лізингу. 2. До правовідносин, які виникають за договором фінансового лізингу (укладеним до набрання чинності Законом України "Про фінансовий лізинг" (...) не підлягають застосуванню положення частини 2 статті 693 Цивільного кодексу України, в тому числі й за аналогією закону, як імперативні норми, які регулюють наслідки розірвання договору фінансового лізингу, - без урахування, у який спосіб (односторонньо чи за згодою сторін, викладеною у додатковій угоді до договору) розірвано договір та без урахування умов відповідної додаткової угод про розірвання договору фінансового лізингу. При визначенні правових наслідків розірвання договору фінансового лізингу, мають враховувати умови додаткової угоди про розірвання цього договору. 3. Норми частини 5 статті 64 КУзПБ не можуть бути застосовані при визначенні правомірності й дійсності (чинності) заяви про зарахування зустрічних однорідних вимог кредитора і боржника, вчиненої до дати відкриття провадження у справі про банкрутство. 4. Невизнання кредитором заяви про зарахування зустрічних однорідних вимог, яка була вчинена боржником до дати відкриття провадження у справі про банкрутство, а також порушення кредитором при розгляді справи в суді принципу естопеля та доктрини "non concedit venire contra factum proprium" само по собі не спростовує визначену у статті 204 ЦК України презумпцію правомірності одностороннього правочину за умови, що відповідний правочин не визнаний судом недійсним" (а.с.66,104).

27.10.2025 ТОВ "Румата груп" направило на адресу АТ КБ "ПриватБанк" запит за вих.№02-01-26-63 з вимогою сплатити залишок лізингових платежів у сумі 1 166 107,69 грн. за договором фінансового лізингу від 01.07.2016 №4Р16049ЛИ (а.с.40) Будь-якої відповіді на вказану вимогу Банк не надіслав і зобов`язання щодо сплати коштів не виконав.

28.10.2025 на виконання рішення Господарського суду Черкаської області від 25.02.2025 у справі №925/322/23(925/875/23) видано наказ суду.

11. При вирішенні спору судом застосовано наступні норми законодавства.

Відповідно до Господарського процесуального кодексу України:

ч.6 ст.12. Господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку, передбаченому цим Кодексом для позовного провадження, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

ч.1 ст.73. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи;

ч.1 ст.74. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень;

ч.4 ст.75. Обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Згідно з Кодексом України з процедур банкрутства:

ч.2 ст.7. Господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; (…) спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; (…) Господарський суд розглядає спори, стороною в яких є боржник, за правилами, визначеними Господарським процесуальним кодексом України. За результатами розгляду спору суд ухвалює рішення;

Відповідно до Цивільного кодексу України:

ст.257. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки;

ст.260. Позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253-255 цього Кодексу. Порядок обчислення позовної давності не може бути змінений за домовленістю сторін;

ч.1 ст.261. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила;

ч.3,4 і 5 ст.267. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту;

ч.2 і 4 ст.653. У разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються. Сторони не мають права вимагати повернення того, що було виконане ними за зобов`язанням до моменту зміни або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором або законом.

ч.1 і 2 ст.693. Якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу. У разі невиконання покупцем обов`язку щодо попередньої оплати товару застосовуються положення статті 538 цього Кодексу. Якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

ч.1-3 ст.608. За договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов`язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі). До договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом. До відносин, пов`язаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом. Особливості окремих видів і форм лізингу встановлюються законом.

12. Аналізуючи установлені обставини справи та норми чинного законодавства суд прийшов до таких висновків.

Спір за первісним позовом виник з приводу наявності/відсутності підстав для стягнення з відповідача коштів, які компенсують частину вартості предмету лізингу за укладеним сторонами договором фінансового лізингу від 01.07.2016 №4Р16049ЛИ.

ТОВ "Румата Груп" за весь час дії вказаного договору сплатило лише два перші лізингові платежі, які відшкодовують частину вартості предмета лізингу, а саме: 25.07.2016 у розмірі 233 088,12 грн та 23.08.2016 у розмірі 2 333 019,57 грн., разом 2 566 107,69 грн. У подальшому лізингові платежі не сплачувалися.

Враховуючи факт розірвання договору та повернення об`єкта лізингу лізингодавцю - АТ КБ "ПриватБанк", ТОВ "Румата груп" звернулося до суду з позовом від 26.06.2023 №26-06-23 про стягнення частини сплачених ним коштів у розмірі 1 400 000,00 грн.

Рішенням Господарського суду Черкаської області від 25.02.2025 у справі №925/322/23(925/875/23) з АТ КБ "ПриватБанк" на користь ТОВ "Румата груп" було стягнуто 1 400 000,00 грн. як частину лізингових платежів, сплачених в рахунок оплати вартості об`єкта лізингу за договором фінансового лізингу від 01.07.2016 №4Р16049ЛИ у порядку повернення попередньої оплати на підставі ч.2 ст.693 ЦК України після розірвання договору і повернення предмета лізингу лізингодавцю.

У вказаному рішенні суд дійшов висновку про наявність у ТОВ "Румата груп" підстав для стягнення цих коштів виходячи з висновків Верховного Суду у постановах від 15.01.2021 у справі №904/2357/20, від 15.06.2021 у справі №904/5726/19 та від 04.04.2024 у справі №925/322/23(925/875/23) зі спорів, що виникли з подібних правовідносин, згідно з якими договір фінансового лізингу є змішаним договором, який поєднує в собі елементи договорів оренди та купівлі-продажу, а передбачені договором лізингові платежі включають як плату за надання майна у користування, так і частину покупної плати за надання майна у власність лізингоодержувачу по закінченню дії договору. На правовідносини, що склалися між сторонами щодо одержання лізингодавцем лізингових платежів у частині покупної плати за надання майна в майбутньому у власність відповідачу, поширюються загальні положення про купівлю-продаж. Лізингові платежі, сплачені позивачем як частина відшкодування вартості предметів лізингу, за своєю суттю є оплата предмету купівлі-продажу (попередня оплата), який в подальшому лізингодавець зобов`язувався передати лізингоодержувачу у власність. У зв`язку з розірванням договорів та вилученням предметів лізингу на користь лізингодавця, такий обов`язок у відповідача відсутній. Отже, наслідком розірвання договору є відсутність у лізингодавця обов`язку надати предмет лізингу у майбутньому у власність лізингоодержувача і, відповідно, відсутність права вимагати його оплати. Ураховуючи структуру та зміст (призначення) лізингових платежів, ці платежі не є рівнозначними платі за користування, на відміну від орендної плати, позаяк містять в собі таку складову, як відшкодування частини вартості предмета лізингу, і з моменту розірвання договору лізингу зобов`язання лізингодавця щодо передачі об`єкта лізингу у власність лізингоодержувача є припиненим, відповідно в лізингоодержувача припинилось зобов`язання щодо відшкодування вартості цього об`єкта.

У позові від 03.11.2025 №02-01-26-67, що розглядається, ТОВ "Румата груп" просить стягнути з АТ КБ "ПриватБанк" залишок сплачених ним лізингових платежів за договором фінансового лізингу від 01.07.2016 №4Р16049ЛИ у розмірі 1 166 107,69 грн. (2 566 107,69 грн. - 1 400 000,00 грн.)

Обставини, встановлені судами першої та вищих інстанцій у справі №925/322/23(925/875/23) за участю тих самих сторін та з тим же предметом позову, не підлягають доказуванню при розгляді даної справи, тому суд вважає, що заявлена вимога підлягає задоволенню.

Дослідивши і проаналізувавши положення розділу 2 "Лізингові платежі", підпунктів 6.2.4, 6.2.11 пункту 6.2 розділу 6 "Права та обов`язки лізингоодержувача" та додатку №2 Договору господарський суд з урахуванням встановлених цим рішенням та рішенням Господарського суду Черкаської області від 12.03.2019 у справі №925/322/23(925/875/23) обставин та приведених вище норм чинного законодавства дійшов таких висновків.

Дійсна структура лізингових платежів за Договором включала:

лізингові платежі, які відшкодовують частину вартості предмета лізингу, у розмірах, визначених додатком №2 до Договору;

відсоткову винагороду за користування майном у розмірі, визначеному підпунктами 2.3.2 та 2.3.3 пункту 2.3 розділу 2 Договору;

винагороду за відкриття рахунку "Фінансовий лізинг (оренда)" у розмірі, визначеному підпунктом 2.3.1 пункту 2.3 розділу 2 Договору.

Додатком №2 "Графік лізингових платежів" до Договору (в редакції додаткової угоди від 01 липня 2016 року) передбачена сплата лізингових платежів, які відшкодовують частину вартості предмета лізингу: першого платежу - 25 липня 2016 року, другого платежу - 25 серпня 2016 року і в подальшому щомісяця, починаючи з 25 липня 2017 року і закінчуючи 25 червня 2026 року.

ТОВ "Румата груп" на виконання Договору і додатку №2 до нього сплатило лише два перші лізингові платежі, які відшкодовують частину вартості предмета лізингу: 25 липня 2016 року в розмірі 233 088 грн. 12 коп. та 23 серпня 2016 року в розмірі 2 333 019 грн. 57 коп. Саме частину від цієї суми коштів в розмірі 1 166 107,69 грн. ТОВ "Румата Груп" й вимагає стягнути АТ КБ "ПриватБанк" в порядку повернення попередньої оплати на підставі частини 2 статті 693 Цивільного кодексу України після розірвання Договору і повернення предмета лізингу лізингодавцю, що відбулося 15.06.2017.

Підпункт 6.2.4 пункту 6.2 розділу 6 "Права та обов`язки лізингоодержувача" Договору передбачає обов`язок лізингоодержувача повернути майно банку у випадку розірвання Договору у стані, в якому воно було отримано з урахуванням нормального зносу, сплативши при цьому Банку заборгованість з лізингових платежів на поточну дату, інших платежів за цим Договором, а також відшкодувавши заподіяні цим збитки, в строк не пізніше дати розірвання цього Договору.

Тобто в підпункті 6.2.4 пункту 6.2 розділу 6 "Права та обов`язки лізингоодержувача" Договору йдеться про сплату лізингоодержувачем заборгованості з лізингових платежів за Договором в разі його розірвання без зазначення конкретного виду платежу, що входить до структури лізингових платежів за Договором.

Водночас умовами Договору не передбачено, що у випадку розірвання договору за ініціативою лізингодавця лізинговий платіж буде вважатись платою за користування об`єктом лізингу або мати інше призначення, у тому числі вважатися відповідальністю за порушення умов Договору.

Як уже зазначалось, правовою підставою позову у цій справі визначено, зокрема, положення частини 2 статті 693 Цивільного кодексу України, необхідність та правомірність застосування яких до спірних правовідносин відповідає висновкам Верховного Суду у постанові від 15.01.2021 у справі № 904/2357/20.

При цьому Верховний Суд у вказаній постанові виснував про імперативність норми частини 2 статті 693 Цивільного кодексу України щодо права покупця вимагати повернення сплачених коштів у разі не передання у власність товару, а тому у контексті спірних правовідносин господарський суд не бере до уваги положення підпункті 6.2.4 пункту 6.2 розділу 6 "Права та обов`язки лізингоодержувача" Договору як такі, що передбачають право лізингодавця не повертати сплачені лізингоодержувачем лізингові платежі, які відшкодовують частину вартості предмета лізингу, при достроковому розірванні Договору.

У зв`язку з цим суд відхиляє висновки експертів у галузі права на запит Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» від 14 березня 2025 року, як такі, що фактично спрямовані на спростування рішення суду у справі №925/322/23(925/875/23).

Враховуючи факт розірвання Договору та повернення об`єкта лізингу лізингодавцю - АТ КБ "ПриватБанк", у ТОВ "Румата Груп" на підставі частини 2 статті 693 Цивільного кодексу України виникло право на повернення сплачених ним лізингових платежів у рахунок вартості об`єкта лізингу.

Отже, суд вважає, що позов в частині стягнення решти боргу у розмірі 1 166 107,69 грн. (2 566 107,69 - 1 400 000,00) є обґрунтованим.

Відповідач за первісним позовом заявив клопотання про застосування до заявлених вимог позовної давності. Клопотання обгрунтовано тим, що визначений у п.7.9 договору фінансового лізингу від 01.07.2016 №4Р16049ЛИ строк позовної давності по вимогах про стягнення лізингових платежів у 15 років не може бути застосований до стягнення суми попередньої оплати товару; що до заявлених вимог має застосовуватися загальний строк позовної давності - три роки, з дати коли позивач довідався або міг довідатися про порушення його права, тобто з дати здійснення платежів позивачем; що сплата лізингових платежів за договором була здійснена ТОВ "Румата груп" 25.07.2016 - на суму 233 088,12 грн., та 23.08.2016 - на суму 2 333 019,57 грн.; що таким чином, строки позовної давності за позовними вимогами сплили ще 25.07.2019 та 23.08.2019 відповідно, а позов було подано у листопаді 2025 року.

Суд відхиляє доводом АТ КБ "Приватбанк" щодо пропуску строків позовної давності, оскільки згідно з п.7.9. договору строки позовної давності по вимогах про стягнення лізингових платежів, винагороди, неустойки - пені, штрафів, інших платежів/витрат за договором встановлюється сторонами тривалістю 15 (п`ятнадцять) років, отже 15-ти річний строк позовної давності щодо вимог про стягнення лізингових платежів застосовується як до вимог лізингодавця про стягнення таких лізингових платежів, так і до вимог лізингоодержувача про стягнення цих же лізингових платежів. Тобто строк позовної давності у даному випадку не сплив.

13. При подачі позову позивачем було сплачено судовий збір у сумі 13 993,30 грн., що підтверджується платіжною інструкцією від 03.11.2025 №1

Отже, судові витрати у цій справі складають 13 993,30 грн., які відповідно до ст.129 ГПК України стягуються з відповідача.

14. У зв`язку із задоволенням первісного позову від 03.11.2025 №02-01-26-67 про стягнення з АТ КБ "ПриватБанк" залишку сплачених ТОВ "Румата груп" лізингових платежів за договором фінансового лізингу від 01.07.2016 №4Р16049ЛИ у розмірі 1 166 107,69 грн., зустрічна позовна заява АТ КБ "ПриватБанк" від 27.11.2025 про визнання відсутнім (припиненим) права вимоги ТОВ "Румата груп" у розмірі 2 566 107,69 грн. задоволенню не підлягає.

При цьому, суд також бере до уваги висновок, викладений Верховним судом у постанові від 24.09.2025 у справі №925/322/23(925/875/23) про те, що "суди попередніх інстанцій правильно керувалися тим, що доводи Банку під час розгляду цієї справи (щодо погашення заявленої у позові суми заборгованості шляхом здійснення заліку зустрічних однорідних вимог), поряд із протилежною позицією під час розгляду заяви про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню, у справі №925/1222/18, свідчить про суперечливу поведінку Банку, про неприпустимість якої слушно зауважено в оскаржуваних судових рішеннях".

Керуючись ст.7 Кодексу України з процедур банкрутства, ст.238, 241 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовну заяву боржника у особі ліквідатора банкрута від 03.11.2025 №02-01-26-67 задовольнити повністю.

Стягнути з Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" (вул. Грушевського, 1д, м. Київ, 01001, ідентифікаційний код 14360570) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Румата Груп" (бульв. Шевченка, 208, офіс 17/4, м. Черкаси, 18001, ідентифікаційний код 39681821) 1 166 107,69 грн (один мільйон сто шістдесят шість тисяч сто сім гривень 69 копійок) боргу з повернення лізингових платежів, сплачених в рахунок оплати вартості об`єкта лізингу за договором фінансового лізингу від 01.07.2016 №4Р16049ЛИ, та 13 993,30 грн (тринадцять тисяч дев`ятсот дев`яносто три гривні 30 копійок) витрат зі сплати судового збору, разом 1 180 100,99 грн. (один мільйон сто вісімдесят тисяч сто гривень 99 копійок)

2. У задоволенні зустрічної позовної заяви Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" від 27.11.2025 відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Рішення суду може бути оскаржене до Північного апеляційного господарського суду в порядку та у строки, встановлені статтями 256-258 Господарського процесуального кодексу України.

Повне судове рішення складено і підписано 31.03.2026.

Направити це судове рішення сторонам.

С у д д я Хабазня Ю.А.