ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
У Х В А Л А

24.03.2026 Справа № 905/781/25

Господарський суд Донецької області у складі:

судді Фурсової С.М.

за участю секретаря судового засідання Сазонова В.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ліквідатора - арбітражного керуючого Савченка Вячеслава Анатолійовича

до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; ІПН НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 )

та до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ; ІПН НОМЕР_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 )

ОСОБА_3 ( АДРЕСА_3 ; ІПН НОМЕР_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 )

про покладення до солідарної відповідальності за зобов`язаннями боржника

за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача:

Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Абріс Строй» (49127, місто Дніпро, вулиця Базова, будинок № 8, кімната № 8; );

Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Солея» (49127, місто Дніпро, вулиця Ярової, будинок №93; )

в межах справи про банкрутство

за заявою кредитора Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Абріс Строй» (49127, місто Дніпро, вулиця Базова, будинок № 8, кімната № 8; )

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Монтажтрейдінг Д» (84307, Донецька область, місто Краматорськ, вулиця Паркова, будинок № 38; )

про банкрутство

ліквідатор - арбітражний керуючий Савченко Вячеслав Анатолійович (свідоцтво №1862 від 05.02.2018)

за відсутності представників учасників справи

В С Т А Н О В И В

У провадженні Господарського суду Донецької області перебуває справа за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Абріс Строй» про про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «Монтажтрейдінг Д» ().

Так, ухвалою Господарського суду Донецької області від 09.09.2025 відкрито провадження у справі №905/781/25 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «Монтажтрейдінг Д» (), визнано вимоги ініціюючого кредитора. Також вказаною ухвалою введено процедуру розпорядження майном боржника строком на 170 календарних днів та призначено розпорядником майна арбітражного керуючого Савченка В.А. (свідоцтво про право здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) №1862 від 05.02.2018)), призначено попереднє засідання на 23.10.2025.

10.09.2025 на офіційному веб-порталі Судової влади України розміщено повідомлення за № 77103.

За результатами попереднього засідання ухвалою суду від 23.10.2025 затверджено реєстр вимог кредиторів у справі №905/781/25 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «Монтажтрейдінг Д» () з вимогами наступних кредиторів:

1) вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Абріс Строй» () на суму 1 296 224,00 гривень, яка складається з:

- 1 200 000,00 гривень основного боргу (четверта черга);

- 24 224,00 гривень судового збору (перша черга);

- 72 000,00 гривень витрат на авансування винагороди арбітражного керуючого (перша черга);

2) вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Солея» () на суму 801 740,11 гривень, яка складається з:

- 796 895,31 гривень основного боргу (четверта черга);

- 4 844,80 гривень судового збору (перша черга).

Також вказаною ухвалою зобов`язано розпорядника майна організувати проведення зборів кредиторів у відповідності до ст.48 Кодексу України з процедур банкрутства, вирішити питання відносно подальшого розгляду справи та відповідні протоколи надати суду. Встановлено дату проведення зборів кредиторів та комітету кредиторів. Визначено дату проведення підсумкового судового засідання у справі на 25.11.2025.

За результатами підсумкового засідання ухвалено постанову про визнання Товариства з обмеженою відповідальністю «Монтажтрейдінг Д» () банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру строком на 12 місяців. Ліквідатором боржника призначено арбітражного керуючого Савченка Вячеслава Анатолійовича (свідоцтво про право здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) №1862 від 05.02.2018)).

25.11.2025 на офіційному веб-порталі Судової влади України розміщено повідомлення за №77785.

Через систему «Електронний суд» до Господарського суду Донецької області 19.02.2026 в межах справи про банкрутство надійшла заява ліквідатора - арбітражного керуючого Савченка Вячеслава Анатолійовича про притягнення до солідарної відповідальності колишнього керівника та засновників боржника, а саме ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .

Звертаючись із заявою, арбітражний керуючий Савченко Вячеслав Анатолійович посилається на наявність підстав для покладення солідарної відповідальності на колишніх керівника і власників Товариства з обмеженою відповідальністю «Монтажтрейдінг Д» () у відповідності до ч. 6 ст. 34 Кодексу України з процедур банкрутства.

Ухвалою суду від 23.02.2026 заяву ліквідатора про притягнення до солідарної відповідальності залишено без руху та встановлено процесуальний строк для усунення недоліків шляхом зазначення відомостей про місце проживання чи перебування, реєстраційні номери облікової картки платника податків або номер і серію паспорта ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , а також доказів направлення їм означеної заяви; доказів сплати судового збору.

Від арбітражного керуючого Савченка Вячеслава Анатолійовича 25.02.2026 та 26.02.2026 отримано:

- докази сплати судового збору у визначеному Законом України «Про судовий збір» розмірі;

- відомості щодо ОСОБА_1 ( АДРЕСА_4 ; ІПН НОМЕР_1 ), ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ; ІПН НОМЕР_2 , ОСОБА_3 ( АДРЕСА_3 ; ІПН НОМЕР_3 );

- докази направлення заяви про притягнення до солідарної відповідальності органів управління боржника ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 за вказаними вище адресами.

Враховуючи, що ліквідатором усунуто виявлені судом недоліки у строк, встановлений судом, вона заява вважається поданою у день первинного її подання до господарського суду.

Проте, згідно відомостей з Єдиного демографічного реєстру ОСОБА_1 з 13.05.2019 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , у зв`язку з чим вирішено зобов`язати ліквідатора направити заяву з доданими до неї документами за вказаною адресою.

Ухвалою Господарського суду Донецької області від 26.02.2026 прийнято заяву ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю «Монтажтрейдінг Д» () про покладання солідарної відповідальності за зобов`язаннями боржника до розгляду. Постановлено здійснювати розгляд заяви за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Судове засідання з розгляду заяви призначено на 24.03.2026.

Також вказаною ухвалою залучено до розгляду заяви про покладання солідарної відповідальності за зобов`язаннями боржника в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Товариство з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Абріс Строй» (); Товариство з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Солея» (). Встановлено учасникам справи строки на подання заяв по суті справи з розглядуваної заяви та з процесуальних питань.

До господарського суду 11.03.2026 надійшла заява представника ОСОБА_1 в якій зазначено, що ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) ніколи не був директором та засновником Товариства з обмеженою відповідальністю «Монтажтрейдінг Д» (), ніколи не проживав та не був зареєстрованим за адресою: АДРЕСА_4 , а тому арбітражний керуючий Савченко Вячеслав Анатолійович надав суду недостовірну інформацію щодо дійсного складу учасників судового провадження. У зв`язку з цим просив витребувати у ліквідатора документи, які підтверджують факт того, що саме ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , має (мав) відношення до Товариства з обмеженою відповідальністю «Монтажтрейдінг Д» () попередня назва - Товариства з обмеженою відповідальністю «Вент-Клімат», а також замінити ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на іншого належного відповідача.

Також, 11.03.2026 судом отримано заяву ліквідатора - арбітражного керуючого Савченка Вячеслава Анатолійовича про заміну неналежного відповідача ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ) на належного - ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_4 ).

Від представника ОСОБА_1 через підсистему «Електронний суд» 11.02.2026 надійшла заява про участь у судовому засіданні, призначеному на 24.03.2026 о 12:00 год., в режимі відеоконференціїї поза межами приміщення суду, у задоволенні якої було відмовлено ухвалою суду від 16.03.2026.

Представником ОСОБА_1 12.03.2026 подано заяву про ознайомлення з матеріалами справи в електронному вигляді.

Господарським судом Донецької області 16.03.2026 забезпечено доступ представника ОСОБА_1 Корнішина Юрія Олексійовича до матеріалів справи в електронному вигляді через підсистему «Електронний суд» шляхом внесення до додаткових відомостей про учасника справи №905/781/25 у КП «Діловодство спеціалізованого суду».

Від ОСОБА_1 17.03.2026 отримано заяву, в якій зазначено, що він не заперечує проти задоволення заяви арбітражного керуючого Савченка Вячеслава Анатолійовича про заміну неналежного відповідача, а також просить вирішити питання про розподіл судових витрат в ухвалі про заміну неналежного відповідача.

Ліквідатором 23.03.2026 подано заяву про проведення судового засідання без участі арбітражного керуючого.

У судове засідання 24.03.2026 учасники справи не з`явились, повідомлялись завчасно та належним чином.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 своїм правом на подання відзиву на заяву ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю «Монтажтрейдінг Д» () про покладання солідарної відповідальності за зобов`язаннями боржника не скористались, в інший спосіб своєї позиції не довели.

Розглянувши у судовому засіданні заяви ОСОБА_1 та ліквідатора - арбітражного керуючого Савченка Вячеслава Анатолійовича про заміну неналежного відповідача, суд доходить висновку про їх задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Кодексу України з процедур банкрутства, Закону України «Про міжнародне приватне право», а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Частиною 1 ст. 2 КУзПБ передбачено, що провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законами України. Застосування положень Господарського процесуального кодексу України та інших законодавчих актів України здійснюється з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Таким чином, суд застосовує норми ГПК України та КУзПБ.

Частинами 1, 3, 4 статті 45 ГПК України передбачено, що сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути особи, зазначені у статті 4 цього Кодексу. Позивачами є особи, які подали позов або в інтересах яких подано позов про захист порушеного, невизнаного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу. Відповідачами є особи, яким пред`явлено позовну вимогу.

Відповідно до частин 1, 2, 4 статті 48 ГПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання, залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання, за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Про залучення співвідповідача чи заміну неналежного відповідача постановляється ухвала. За клопотанням нового відповідача або залученого співвідповідача розгляд справи починається спочатку (ч. 4 ст. 48 Господарського процесуального кодексу України).

Вирішуючи спір, суд залежно від характеру правовідносин зобов`язаний визначити суб`єктний склад спору і норми матеріального права, які підлягають застосуванню, та, встановивши факт пред`явлення позову до неналежного відповідача, відсутність клопотань про заміну первісного відповідача належним відповідачем, незалучення до участі у справі співвідповідача, суд відмовляє в задоволенні позову саме із зазначених підстав (схожий за змістом висновок викладено в пункті 57 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22.09.2022 у справі № 125/2157/19).

Визначення відповідачів, предмета і підстав спору є правом позивача. Натомість встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження (аналогічні правові висновки викладено в постановах Великої Палати Верховного Суду від 17.04.2018 у справі № 523/9076/16-ц, від 20.06.2018 у справі № 308/3162/15-ц, від 21.11.2018 у справі № 127/93/17-ц, від 12.12.2018 у справах № 570/3439/16-ц і № 372/51/16-ц).

Однак за власною ініціативою суд не може залучити до участі в справі співвідповідача або замінити первісного відповідача належним відповідачем. Пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для закриття провадження у справі. За результатами розгляду справи суд відмовляє у позові до неналежного відповідача (наведену правову позицію викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 11.09.2019 у справі № 910/7122/17).

Неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві.

Підставою для залучення ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) у якості відповідача стала заява арбітражного керуючого - ліквідатора Савченка Вячеслава Анатолійовича про притягнення до солідарної відповідальності колишнього керівника та засновників боржника Товариства з обмеженою відповідальністю «Монтажтрейдінг Д» (), а саме ОСОБА_1 (колишній керівник та засновник боржника), ОСОБА_2 (колишній засновник боржника), ОСОБА_3 (колишній засновник боржника).

Як слідує пояснень ліквідатора на виконання вимог ухвали суду від 23.02.2026 він підготував та надіслав до суду клопотання щодо усунення недоліків. Разом з тим, у процесі підготовки вказаного клопотання було допущено технічну помилку: у поданій заяві зазначено невірний реєстраційний номер облікової картки платника податків ОСОБА_1 - НОМЕР_1 , тоді як правильний номер становить .

Вказані особи мають повне співпадіння за прізвищем, ім`ям та по батькові, однак це різні фізичні особи. При цьому, ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) не був директором та засновником Товариства з обмеженою відповідальністю «Монтажтрейдінг Д» ().

З огляду на вищевикладене, суд вбачає підстави для заміни первісного відповідача-1 ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; ІПН НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на належного відповідача-1 - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_4 ; ІПН НОМЕР_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ).

На підставі вказаного, клопотання ОСОБА_1 про витребування у ліквідатора документів, які підтверджують факт того, що саме ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) має (мав) відношення до ТОВ «Монтажтрейдінг Д» () задоволенню не підлягає.

Відповідно до частини п`ятої статті 48 ГПК України відповідач, замінений іншим відповідачем, має право заявити вимогу про компенсацію судових витрат, здійснених ним внаслідок необґрунтованих дій позивача. Питання про розподіл судових витрат вирішується в ухвалі про заміну неналежного відповідача.

Статтею 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Для надання професійної правничої допомоги в Україні діє адвокатура, засади організації і діяльності якої та здійснення адвокатської діяльності в Україні визначаються законом (ч. 1, 3 ст. 131-2 Конституції України).

Зазначеним положенням Конституції України кореспондує положенням ст. 16 ГПК України, якою передбачено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою, а представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Відшкодування судових витрат сторони, у тому числі й витрат на професійну правничу допомогу, на користь якої ухвалене судове рішення, є однією з основних засад (принципів) господарського судочинства (п. 12 ч. 3 ст. 2 ГПК України).

Метою впровадження зазначеного принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до вирішення спору в досудовому порядку.

Згідно з ч. 1 ст. 123 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

За змістом ч. 3 ст. 123 ГПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:

1) на професійну правничу допомогу;

2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;

3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

У відповідності до ч. 1, 2 ст. 126 ГПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. До розподілу підлягають витрати, що складаються із:

1) розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розміру суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно з абз. 1 ч. 8 ст. 129 ГПК України, розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Тобто, за змістом зазначених норм, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу та вартості наданих послуг і виконаних робіт у зв`язку з розглядом справи підлягають розподілу незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.

Водночас, здійснюючи розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу між сторонами спору, суд має врахувати результати розгляду спору, умови договору про надання правничої допомоги, укладеного між стороною спору та адвокатом (адвокатським об`єднанням, бюро), обсяги наданих стороні, як клієнту, послуг правничої допомоги щодо представництва її інтересів в суді під час розгляду справи, а також надати належну оцінку в порядку ст. 86 ГПК України поданим стороною, яка понесла витрати на професійну правничу допомогу, доказам фактичного надання їй адвокатських послуг, їх прийняття стороною спору на підставі акта приймання-передачі послуг з виставленням адвокатом (адвокатським об`єднанням, бюро) клієнту рахунка на оплату таких послуг.

Відповідно до ч. 3 ст. 126 ГПК України, для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

За приписами ч. 4 ст. 126 ГПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5 ст. 126 ГПК України).

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 6 ст. 126 ГПК України).

Відповідно до ч. 5 ст. 129 ГПК України, під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд оцінює поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Згідно з положеннями ч. 6, 7, 9 ст. 129 ГПК України, якщо сума судових витрат, заявлена до відшкодування, істотно перевищує суму, заявлену в попередньому (орієнтовному) розрахунку, суд може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні судових витрат в частині такого перевищення, крім випадків, якщо сторона доведе, що не могла передбачити такі витрати на час подання попереднього (орієнтовного) розрахунку (ч. 6 ст. 129 ГПК України); якщо сума судових витрат, заявлених до відшкодування та підтверджених відповідними доказами, є неспівмірно нижчою від суми, заявленої в попередньому (орієнтовному) розрахунку, суд може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні судових витрат (крім судового збору) повністю або частково, крім випадків, якщо така сторона доведе поважні причини зменшення цієї суми (ч. 7 ст. 129 ГПК України); у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору (ч. 9 ст. 129 ГПК України).

Таким чином, зважаючи на вищенаведені норми, у разі недотримання вимог ч. 4 ст. 126 ГПК України (щодо співмірності розміру витрат на оплату послуг адвоката із складністю справи та наданих адвокатом послуг, часом, витраченим адвокатом на виконання послуг, обсягом наданих адвокатом послуг і ціною позову та (або) значенням справи для сторони) суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (ч. 6 ст. 126 ГПК України).

Разом з тим, керуючись критеріями, визначеними ч. 5-7 та 9 ст. 129 ГПК України, господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу. У такому випадку суд відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому, в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи (Аналогічна правова позиція викладена у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19).

Як вказує заявник, такі необґрунтовані дії позивача (ліквідатора) щодо залучення до участі у справі у якості відповідача ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) призвели до того, що ОСОБА_1 був вимушений звернутись до адвоката з метою отримання правничої допомоги та у подальшому відновлення своїх порушених прав.

Для надання правничої допомоги та представництва інтересів ОСОБА_1 у справі між ним та адвокатом Корнишиним Ю.О. укладено договір про надання правничої допомоги №60 від 09.03.2026 за положеннями розділу 2.1. якого адвокат зобов`язується надати правничу допомогу Клієнту, в тому числі, за окремими його дорученнями. Адвокат зобов`язується представляти права і законні інтереси Клієнта в органах державної влади, місцевого самоврядування, підприємствах, установах, організаціях незалежно від форм власності, перед третіми особами, а також в усіх судах, територіальність яких розповсюджується на територію України та здійснювати професійну діяльність Адвоката згідно з умовами цього Договору з усіма правами представника (захисника), які передбачені Цивільним процесуальним кодексом України, Господарським процесуальним кодексом України, Кодексом адміністративного судочинства України, Кодексом України про адміністративні правопорушення. Кримінальним процесуальним кодексом України.

На визначення розміру гонорару Адвоката впливають строки та результати вирішення спірних правовідносин, ступінь важкості справи, обсяг правових послуг, необхідних для досягнення бажаного результату та належного виконання окремих доручень Клієнта. Обсяг правничої допомоги враховується при визначені обгрунтованого розміру гонорару (п. 4.1. договору).

Гонорар Адвоката погоджується за взаємною угодою сторін та оформляється додатковою угодою до цього Договору (п. 4.2. договору).

У Додатковій угоді №1 до Договору №60 09.03.2026 від 09.03.2026 сторони погодили вартість послуг при наданні правничої допомоги.

1. Усна консультація із вивченням документів - 2 000,00 гривень.

2. Складання та направлення адвокатського запиту (за один підготовлений та поданий документ) - 3 000,00 гривень.

3. Підготовка та подання Відзиву на заяву ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю «Монтажтрейдінг Д» () про покладання солідарної відповідальності за зобов`язаннями боржника (справа № 905/781/25) - 12 000,00 гривень.

4. Підготовка та подання письмових пояснень, клопотань, заяв, тощо (за один підготовлений та поданий документ) - 2 000,00 гривень.

5. Участь у судовому засіданні у суді першої інстанції (за одне судове засідання) - 2 000,00 гривень.

6. Участь у судовому засіданні у суді апеляційної інстанції (за одне судове засідання) - 4 000,00 гривень.

7. Участь у судовому засіданні у суді касаційній інстанції (за одне судове засідання) - 8 000,00 гривень.

8. Ознайомлення із матеріалами судової справи, виконавчого провадження, тощо - 2 000,00 гривень.

9. Підготовка та подання заяви щодо неналежності відповідача у справі № 905/781/25 - 12 000,00 гривень.

Сплата узгодженої сторонами суми гонорару (послуг) здійснюється Клієнтом у готівковій або у безготівковій форми на реквізити розрахункового рахунку, який повідомляє Адвокат Клієнту (п.2.1. додаткової угоди).

Згідно п.4.1. додаткової угоди правнича допомога вважаються наданою після підписання акту приймання-передачі наданої правничої допомоги, який підписується Сторонами.

Адвокат надає Клієнту акт приймання-передачі наданої правничої допомоги, в якому зазначається зміст наданої правничої допомоги, розмір гонорару, який підлягає сплаті відповідно до умов Договору та Додаткової угоди (п. 4.2. додаткової угоди ).

Клієнт зобов`язаний на протязі п`яти днів з моменту отримання акту приймання-передачі наданої правничої допомоги підписати його або протягом вказаного строку надати письмове заперечення, в якому обгрунтувати причину відмови від приймання наданої правничої допомоги та підписання відповідного акту (п. 4.3. додаткової угоди ).

Якщо протягом строку, вказаного в пункті 4.3 Додаткової угоди Клієнт не підписав акт приймання-передачі наданої правничої допомоги і не надав письмове заперечення, правнича допомога вважається наданою та прийнятою Клієнтом і підлягає оплаті протягом 60 (шістдесяти) календарних днів після надання (надсилання) Клієнт) відповідного рахунку на оплату (п. 4.4. додаткової угоди ).

Згідно з актом приймання-передання правничої допомоги від 17.03.2026 правнича допомога надана на загальну суму 18 000,00 гривень та включає такі послуги:

1. Усна консультація із вивченням документів щодо залучення ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) у якості відповідача по справі за №905/781/25 - 2 000,00 гривень;

2. Підготовка та подання Заяви про заміну неналежного відповідача від 11.03.2026 разом з додатками, яка зареєстрована судом в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі) від 11.03.2026 за вхідним номером 01-41/1882/26- 12 000,00 гривень.

3. Підготовка та подання Заяви (про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду) від 11.03.2026, яка зареєстрована судом в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі) від 11.03.2026 за вхідним номером 01-41/1884/26 - 2 000,00 гривень.

4. Підготовка та подання Заяви про ознайомлення з матеріалами справи в електронному вигляді від 12.03.2026, яка зареєстрована судом в Єдиній судовій інформаційно- комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі) від 12.03.2026 за вхідним номером 01-41/1953/26 - 2 000,00 гривень.

Фіксований розмір гонорару у цьому контексті означає, що у разі настання визначених таким договором умов платежу - конкретний склад дій адвоката, що були вчинені на виконання цього договору й призвели до настання цих умов, не має жодного значення для визначення розміру адвокатського гонорару в конкретному випадку.

Згідно з ч. 3 ст. 237 ЦК України, однією з підстав виникнення представництва є договір.

Частиною 1 ст. 627 ЦК України передбачено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Частиною 2 ст. 901 ЦК України встановлено, що положення глави 63 Послуги. Загальні положення підрозділу 1 розділу III Книги п`ятої цього Кодексу можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором (ч. 1 ст. 903 ЦК України).

Відповідно до ст. 26 Закону України від 05.07.2012 № 5076-VI Про адвокатуру та адвокатську діяльність, адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

За положеннями п. 4 ст. 1, ч. 3, 5 ст. 27 Закону № 5076-VI, договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Зміст договору про надання правової допомоги не може суперечити Конституції України та законам України, інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, присязі адвоката України та правилам адвокатської етики.

За приписами ст. 30 Закону № 5076-VI, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Згідно зі ст. 33 Правил адвокатської етики, при визначенні обґрунтованого розміру гонорару, беруться до уваги наступні фактори: обсяг часу і роботи, що вимагаються для належного виконання доручення; ступінь складності та новизни правових питань, що стосуються доручення; необхідність досвіду для його успішного завершення; вірогідність того, що прийняття доручення перешкоджатиме прийняттю адвокатом інших доручень або суттєво ускладнить їх виконання в звичайному часовому режимі; необхідність виїзду у відрядження; важливість доручення для клієнта; роль адвоката в досягненні гіпотетичного результату, якого бажає клієнт; досягнення за результатами виконання доручення позитивного результату, якого бажає клієнт; особливі або додаткові вимоги клієнта стосовно строків виконання доручення; характер і тривалість професійних відносин даного адвоката з клієнтом; професійний досвід, науково-теоретична підготовка, репутація, значні професійні здібності адвоката.

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. В разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу і обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання) розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю.

Непогодження клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розміру гонорару при наданні доручення адвокату або в ході його виконання є підставою для відмови адвоката від прийняття доручення клієнта або розірвання договору на вимогу адвоката.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 30 Закону № 5076-VI, порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Таким чином, домовленості про сплату гонорару за надання правничої допомоги у договорі про надання правової допомоги є такими, що склалися між адвокатом та клієнтом, в межах правовідносин яких слід розглядати питання щодо дійсності такого зобов`язання.

При визначенні розміру суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити з встановленого в самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами ст. 30 Закону № 5076-VI, враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу. Зокрема, визначаючи суму відшкодування, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (Аналогічна правова позиція викладена в додатковій постанов Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц та в додатковій ухвалі Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.12.2021 у справі № 927/237/20).

Вказані вище критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Так, в рішенні ЄСПЛ у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Згідно з рішенням ЄСПЛ від 23.01.2014 у справі "East/West Alliance Limited" проти України" (заява № 19336/04), заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

Такого ж висновку дійшов ЄСПЛ в рішеннях у справах "Баришевський проти України", "Двойних проти України".

У зазначеному рішенні ЄСПЛ від 23.01.2014 у справі "East/West Alliance Limited" проти України" (заява № 19336/04) також підкреслено, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою (пункт 269).

Отже, як вбачається із наведеного вище, для суду не є обов`язковими зобов`язання, які склалися між Адвокатом та Клієнтом за договором про надання правової допомоги (у даному випадку за Договором №60 від 09.03.2023), у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, враховуючи не лише те, чи були вони фактично понесені, але й оцінювати їх необхідність та неминучість.

Відповідно до практики ЄСПЛ, при застосуванні процедурних правил, національні суди повинні уникати як надмірного формалізму, який буде впливати на справедливість процедури, так і зайвої гнучкості, яка призведе до нівелювання процедурних вимог, встановлених законом (див. рішення у справі "Walchli v. France", заява № 35787/03, п. 29, 26.07.2007; "ТОВ "Фріда" проти України", заява № 24003/07, п. 33, 08.12.2016).

Аналогічний правовий висновок викладений у Постановах Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21 та від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18, а також у додатковій постанові Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 08.03.2023 у справі № 873/52/22.

Учасники справи, зокрема ліквідатор, заперечень проти заявленого розміру адвокатських витрат Оксентюка А.О. заперечень не висловили.

Суд не заперечує право адвоката та його довірителя на таку оцінку вартості та необхідності наданих послуг, але оцінює дані обставини з точки зору можливості покладення таких витрат на іншу сторону по справі.

Разом з тим, суд зазначає, що критерій розумної необхідності витрат на професійну правничу допомогу є оціночною категорією, яка у кожному конкретному випадку (у кожній конкретній справі) оцінюється судом за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні доказів, зокрема, наданих на підтвердження обставин понесення таких витрат, надання послуг з професійної правничої допомоги, їх обсягу, вартості з урахуванням складності справи та витраченого адвокатом часу тощо.

Отже, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та є неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Суд вважає, що вартість адвокатських послуг в сумі 18 000,00 гривень є завищеною у співвідношенні до складності та обсягу наданих адвокатом послуг, а заявлені витрати не повною мірою відповідають критеріям реальності, неминучості, розумності, пропорційності, визначеним положеннями статті 126 ГПК України, з огляду на таке.

Щодо послуг 3, 4, які наведені в акті приймання-передачі, то суд виходить з того, що підготовка та подання заяв про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції та ознайомлення з матеріалами справи (що є заявами з процесуальних питань) залежить виключно від волевиявлення учасника справи і є його правом, а також, не вимагає значного часу та є радше технічною дією, а шаблони заяв існують в ЄСІКС.

Крім того саме по собі подання через підсистему "Електронний суд" до суду заяви про ознайомлення з матеріалами справи в електронному вигляді та ознайомлення, яке не потягло за собою будь-яких процесуальних дій адвоката, не відповідає критерію неминучості та реальності адвокатських витрат.

Представники учасників справи не були зобов`язані брати участь у судових засіданнях, оскільки суд в ухвалі від 26.02.2026 про прийняття заяви ліквідатора ТОВ «Монтажтрейдінг Д» () про покладання солідарної відповідальності за зобов`язаннями боржника до розгляду повідомляв учасників справи, що явка представників у судові засідання є необов`язковою.

Сама ж справа не потребувала великого обсягу юридичної і технічної роботи, специфічних знань законодавства, аналізу законодавства судової практики тощо. Заява про заміну неналежного відповідача по суті викладена на 3-х аркушах (за виключенням інтервалів між абзацами та переліків документів), стосується виключно повідомлення про неналежність ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) до складу колишніх засновників боржника - ТОВ «Монтажтрейдінг Д» (), то її вартість не відповідає обґрунтованості та пропорційності, а тому підлягають відшкодуванню такі витрати в розмірі 5 000,00 гривень.

Ліквідатор жодним чином не заперечив помилковість ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) та також подав до суду заяву про заміну неналежного відповідача.

Отже, вказані у пунктах 3-4 в акті приймання-передачі послуги є непропорційними та необґрунтованими, а тому не підлягають відшкодуванню.

Суд зазначає, що стягнення витрат на професійну правничу допомогу не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються, і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу (постанова Верховного Суду від 24 січня 2022 року у справі № 911/2737/17).

Водночас суд погоджується, що розмір витрат на усну консультацію із вивченням документів відповідає критеріям дійсності та потрібності.

З огляду на викладене, з урахуванням критеріїв розумності, реальності, неминучості таких витрат, їх пропорційності до предмета спору, фактично виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), суд дійшов висновку про відшкодування на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 7 000,00 гривень.

За положеннями статті 1 Кодексу України з процедур банкрутства кредитор - юридична або фізична особа, а також контролюючий орган, уповноважений відповідно до Податкового кодексу України здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у межах своїх повноважень, та інші державні органи, які мають вимоги щодо грошових зобов`язань до боржника, а також адміністратор за випуском облігацій, який відповідно до Закону України «Про ринки капіталу та організовані товарні ринки» діє в інтересах власників облігацій, які мають підтверджені у встановленому порядку документами вимоги щодо грошових зобов`язань до боржника; забезпечені кредитори - кредитори, вимоги яких до боржника або іншої особи забезпечені заставою майна боржника; конкурсні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, що виникли до відкриття провадження у справі про банкрутство і виконання яких не забезпечено заставою майна боржника; поточні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, що виникли після відкриття провадження у справі про банкрутство.

Відповідно до наявного у зазначеній нормі КУзПБ визначення, грошове зобов`язання - це зобов`язання боржника сплатити кредитору певну грошову суму відповідно до цивільно-правового правочину (договору) та на інших підставах, передбачених законодавством України. Підстави виникнення грошових зобов`язань ґрунтуються на нормах цивільного, трудового, фінансового та інших галузей законодавства.

Частиною першою статті 11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Відповідно до частини 14 статті 39 Кодексу України з процедур банкрутства, з моменту відкриття провадження (проваджень) у справі про банкрутство пред`явлення поточними кредиторами вимог до боржника та їх задоволення може відбуватися у випадку та порядку, передбачених цим Законом.

Відповідно до частини четвертої статті 60 КУзПБ у ліквідаційній процедурі господарський суд розглядає заяви з вимогами поточних кредиторів, які надійшли до господарського суду після офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом. Заяви з вимогами поточних кредиторів розглядаються господарським судом у порядку черговості їх надходження. За результатами розгляду зазначених заяв господарський суд своєю ухвалою визнає чи відхиляє (повністю або частково) вимоги таких кредиторів. Вимоги поточних кредиторів погашаються в порядку черговості, визначеної статтею 64 цього Кодексу.

Частиною першою статті 59 КУзПБ, яка визначає наслідки визнання боржника банкрутом, встановлено, що з дня ухвалення господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, зокрема, у банкрута не виникає жодних додаткових зобов`язань, у тому числі зі сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), крім витрат, безпосередньо пов`язаних із здійсненням ліквідаційної процедури; припиняється нарахування неустойки (штрафу, пені), процентів та інших економічних санкцій за всіма видами заборгованості банкрута.

За висновком судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, викладенийого у постанові від 19.01.2021 у справі № 916/4181/14 за змістом статті 1, частини першої статті 59 КУзПБ поточні вимоги кредитора до боржника можуть виникати у період з моменту відкриття господарським судом провадження у справі про банкрутство до визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури, оскільки із визнання боржника банкрутом у нього не виникає жодних додаткових зобов`язань, у тому числі зі сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), за винятком витрат, безпосередньо пов`язаних із здійсненням ліквідаційної процедури.

Згідно абзацу 1 частини другої статті 61 Кодексу України з процедур банкрутства під час здійснення своїх повноважень ліквідатор, кредитор має право заявити вимоги до третіх осіб, які відповідно до законодавства несуть субсидіарну відповідальність за зобов`язаннями боржника у зв`язку з доведенням його до банкрутства. Розмір зазначених вимог визначається з різниці між сумою вимог кредиторів і ліквідаційною масою.

Звертаючись до суду із заявою про притягнення колишніх керівника та засновників Товариства з обмеженою відповідальністю «Монтажтрейдінг Д» () до солідарної відповідальності ліквідатор діяв в інтересах боржника.

Суд враховує, що фізична особа ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) добровільно не вступав у договірні або інші правовідносини з підприємством боржника - Товариства з обмеженою відповідальністю «Монтажтрейдінг Д» (). Зазначені вище витрати ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на професійну правничу допомогу виникли внаслідок подання саме арбітражним керуючим Савченко Вячеславом Анатолійовичем недостовірної інформації щодо дійсного складу учасників судового провадження та, як наслідок, залучення судом вказаної особи в якості відповідача.

Оскільки ліквідатор звертаючись до суду з відповідною заявою діяв в інтересах боржника, суд не вважає за доцільне покладати їх саме на арбітражного керуючого.

Тож такі вимоги ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) з витрат на професійну правничу допомогу не можуть бути поточними кредиторськими вимогами, а є витратами, пов`язаними з проведенням ліквідаційної процедури.

Згідно з частиною третьою статті 61 Кодексу України з процедур банкрутства під час проведення ліквідаційної процедури ліквідатор зобов`язаний використовувати лише один (ліквідаційний) рахунок боржника в банківській установі. Залишки коштів на інших рахунках перераховуються на ліквідаційний рахунок боржника. У разі якщо кредитором боржника є нерезидент України, ліквідатор має право використовувати для розрахунків з таким кредитором валютний рахунок боржника в банківській установі. Кошти, що надходять при проведенні ліквідаційної процедури, зараховуються на ліквідаційний рахунок боржника. Після оплати витрат, пов`язаних з проведенням ліквідаційної процедури, та сплати основної і додаткової винагороди арбітражного керуючого здійснюються виплати кредиторам у порядку черговості, встановленому цим Кодексом.

Оплата витрат, пов`язаних з проведенням ліквідаційної процедури, здійснюється у такому порядку:

у першу чергу оплачуються витрати, пов`язані з проведенням ліквідаційної процедури, та сплачується винагорода ліквідатора;

у другу чергу виконуються зобов`язання перед особами, які після відкриття провадження у справі про банкрутство боржника надавали кредитування, поставляли сировину, комплектуючі з відстроченням платежу.

За положеннями частин 1, 4 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

Як зазначено вище розмір заявлених вимог до третіх осіб, які відповідно до законодавства несуть відповідальність за зобов`язаннями боржника визначається з різниці між сумою вимог кредиторів і ліквідаційною масою.

Як слідує з матеріалів справи, на запит арбітражного керуючого №02-10/583 від 30.09.2025, Головне управління ДПС у Дніпропетровській області надано відповідь №85147/6/04-36-12-04-05 від 08.10.2025 у якій повідомлено, що в інтегрованій картці платника (боржника) за кодом класифікації доходів бюджету 14060100 обліковується переплата в сумі 10,03 гривень. Також, вказано про надання серед додатків до вказаного листа відомостей про розрахункові рахунки боржника.

Проте, матеріали справи не містять доказів повернення зазначеної вище суми переплати та врахування її при визначенні заявленої до стягнення суми у вигляді відповідальності третіх осіб. Крім того, у матеріалах справи відсутній додаток до листа Головного управління ДПС у Дніпропетровській області №85147/6/04-36-12-04-05 від 08.10.2025 "відомості про розрахункові рахунки" та відомості про грошові кошти на таких рахунках (крім відомостей з АТ "Укрсиббанк" за довідкою №31-4-01/07-3938-БТ від 28.10.2025), Інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (ДРРП), Інформація з Державного реєстру обтяжень рухомого майна (ДРОРМ).

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 59-61 Кодексу України з процедур банкрутства кредитор, ст. ст. 48, 74, 126, 129, 120 Господарського процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В

1. Замінити неналежного первісного відповідача-1 ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; ІПН НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на належного відповідача-1 - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_4 ; ІПН НОМЕР_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ).

2. Запропонувати ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ) протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання цієї ухвали надати відзив на заяву і всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення (за наявності).

3. Судові витрати ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; ІПН НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на професійну правничу допомогу в розмірі 7 000,00 гривень віднести до витрат, пов`язаних з проведенням ліквідаційної процедури.

4. Відкласти розгляд заяви ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю «Монтажтрейдінг Д» () про покладання солідарної відповідальності за зобов`язаннями боржника на 14.04.2026 року об 11:00 год. зал судового засідання № 316.

5. Ліквідатору до дня судового засідання надати суду документально підтверджений звіт про виконану роботу з інформацією про фінансове становище і майно боржника при проведенні ліквідаційної процедури станом на день подання звіту, докази повернення суми переплати з Державного бюджету України, додаток до листа Головного управління ДПС у Дніпропетровській області №85147/6/04-36-12-04-05 від 08.10.2025 - "відомості про розрахункові рахунки" та відомості про грошові кошти на таких рахунках (крім відомостей з АТ "Укрсиббанк" за довідкою №31-4-01/07-3938-БТ від 28.10.2025), Інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (ДРРП), Інформацію з Державного реєстру обтяжень рухомого майна (ДРОРМ).

Звернути увагу учасників справи на приписи ч.5 ст.165, ч.3 ст.166, ч.3 ст.167 Господарського процесуального кодексу України, згідно з якими копія відзиву, відповіді на відзив та заперечень на відповідь на відзив з доданими документами повинні бути надіслані (надані) іншим учасникам одночасно з надісланням (наданням) до суду.

6. Попередити ОСОБА_1 , що у разі ненадання відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи (ч.2 ст.178 Господарського процесуального кодексу України). При цьому, якщо докази не можуть бути подані разом з відзивом з об`єктивних причин, відповідач повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу (ч.ч.3, 4 ст.80 Господарського процесуального кодексу України).

Явка учасників справи у судове засідання не обов`язкова.

Попередити учасників справи, що у разі виникнення обставин зумовлених військовою агресією проти України та які об`єктивно унеможливлюють проведення судового засідання у призначений час, судове засідання може бути відкладено.

Рекомендувати учасникам справи утриматись від відвідування приміщення суду, свої процесуальні права та обов`язки реалізовувати з використанням альтернативних способів подачі документів та участі в судових засіданнях в режимі відеоконференції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її прийняття.

У судовому засіданні 24.03.2026 оголошено вступну та резолютивну частини ухвали.

Повний текст ухвали складено та підписано 30.03.2026.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги в строки, передбачені ст. 256 ГПК України.

Апеляційна скарга може бути подана учасниками справи до Східного апеляційного господарського суду.

Інформацію по справі, що розглядається можна отримати на сторінці суду на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: http://dn.arbitr.gov.ua.

Суддя С.М. Фурсова