ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.03.2026 Справа № 914/2655/25

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді О.С. Скрипчук

суддів О.І. Матущак,

Н.М. Кравчук

розглянувши матеріали апеляційної скарги Приватного підприємства «АВ-Транс-Компані» б/н від 01.12.2025 (вх. №01-05/3561/25 від 02.12.2025)

на рішення Господарського суду Львівської області від 05.11.2025 (повний текст рішення складено 10.11.2025, суддя Рим Т.Я.)

у справі № 914/2655/25

за позовом Шептицької міської ради

до відповідача Приватного підприємства «АВ-Транс-Компані»

про стягнення 49 279, 37 гривень

ВСТАНОВИВ:

Шептицька міська рада звернуся до Господарського суду Львівської області з позовом до Приватного підприємства «АВ-Транс-Компані» про стягнення безпідставно збережених коштів за використання земельної ділянки площею 0,0517 га з кадастровим номером :03:005:0040 яка розташована за адресою: Львівська область, місто Шептицький, вулиця Івасюка 2 приміщення №2.

Підставою позову є користування ПП «АВ-Транс-Компані» земельною ділянкою кадастровий номер 461190000:03:005:0040 без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї земельної ділянки. Правовою підставою позову є приписи статей 1212-1214 Цивільного кодексу України.

Рішенням Господарського суду Львівської області від 05.11.2025 позов задоволено частково, стягнуто з Приватного підприємства «АВ-Транс-Компані» (адреса: 80100, Шептицький район, Львівська область, місто Шептицький, вулиця Львівська, будинок 36; ідентифікаційний код 37591946) на користь Шептицької міської ради (адреса: 80103 Шептицький район, Львівська область, місто Шептицький, проспект Т. Шевченка, будинок 19; ідентифікаційний код 26269722) 26 46,62 грн безпідставно збережених коштів та 1 299,53 грн відшкодування витрат на оплату судового збору. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Ухвалюючи оскаржуване рішення місцевий суд виходив з того, що матеріали справи не містять жодного підтвердження того, що відповідач подавав до органу місцевого самоврядування заяву про оформлення прав на земельну ділянку, а також відповідач, як власник нерухомого майна, розташованого на земельній ділянці комунальної власності, зобов`язаний відшкодувати безпідставно збережені кошти за користування нею, незалежно від фактичного використання ділянки. Наявність права власності на об`єкт нерухомості, що фізично розміщений на відповідній землі, саме по собі свідчить про фактичне володіння та користування цією ділянкою. Також місцевий суд зазначив, що згідно з інформації зазначеної в публічній кадастровій карті, на яку посилається відповідач не можуть вважатися належним доказом відсутності нерухомого майна на спірній земельній ділянці. Адже така інформація має інформаційний характер і спростовується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, який підтверджує наявність у відповідача зареєстрованого об`єкта нерухомості на зазначеній ділянці.

Не погодившись з рішенням місцевого господарського суду, 01.12.2025, через систему «Електронний суд» Приватне підприємство «АВ-Транс-Компані» (відповідач) подало до суду апеляційну скаргу б/н від 01.12.2025 (вх.№01-05/3561/25 від 02.12.2025), в якій скаржник просить скасувати рішення Господарського суду Львівської області від 05.11.2025 року у справі №914/2655/25 та ухвалити нове рішення, яким в позові відмовити повністю.

Так, апелянт посилаючись на частину 3 статті 331 Цивільного кодексу України стверджує про те, що об`єкт незавершеного будівництва є лише сукупністю будівельних матеріалів і що це позбавляє його як власника обов`язку оформляти право користування земельною ділянкою.

Разом з тим, 30.01.2026 року Приватним підприємством «АВ-ТРАНС-КОМПАНІ» до Західного апеляційного господарського суду подано клопотання про зупинення провадження у справі на підставі пункту 5 частини 1 статті 227 Господарського процесуального кодексу України, обґрунтовуючи це необхідністю розгляду адміністративної справи №380/1270/26, яка перебуває у провадженні Львівському окружному адміністративному суді, щодо визнання протиправним та нечинним рішення «Про затвердження технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок в межах території Червоноградської міської територіальної громади Червоноградського району Львівської області» №2755 від 11.07.2024 року та скасування витягу з нормативної грошової оцінки земельної ділянки.

Розглянувши клопотання про зупинення колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 227 Господарського процесуального кодексу України зупинення провадження допускається лише у разі об`єктивної неможливості розгляду справи до вирішення іншої справи. При цьому суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду, якщо зібрані у справі докази дозволяють встановити та оцінити обставини, які є предметом судового розгляду.

Правова позиція щодо змісту поняття «об`єктивна неможливість розгляду справи» викладена у постанові Верховного Суду від 31.01.2024 у справі № 910/1628/21, де зазначено, що під такою неможливістю слід розуміти відсутність у господарського суду можливості самостійно встановити обставини, які встановлюються іншим судом, зокрема у зв`язку з непідвідомчістю або непідсудністю, одночасністю розгляду пов`язаних справ різними судами чи з інших об`єктивних причин.

Предметом спору у справі № 914/2655/25 є стягнення безпідставно збережених коштів у зв`язку з фактичним користуванням відповідачем земельною ділянкою без належно оформлених правовстановлюючих документів. Для вирішення спору суд має встановити: факт користування земельною ділянкою, відсутність правових підстав для такого користування, період користування та розмір безпідставно збережених коштів.

Відповідно до частини другої статті 265 Кодексу адміністративного судочинства України нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або частково виключно з моменту набрання законної сили відповідним судовим рішенням.

Зазначена правова норма має імперативний характер та прямо визначає, що до моменту набрання законної сили судовим рішенням про визнання нормативного акта протиправним та нечинним такий акт залишається чинним і підлягає обов`язковому застосуванню.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у справі № 320/10183/22 від 10.03.2025, в якій суд наголосив, що нормативно-правовий акт зберігає чинність та підлягає застосуванню до моменту втрати ним чинності у встановленому законом порядку, тобто до набрання законної сили відповідним судовим рішенням.

Отже, відкриття провадження у адміністративній справі № 380/1270/26 не впливає на чинність рішення № 2755 від 11.07.2024 року. До моменту можливого набрання законної сили рішенням адміністративного суду про визнання його нечинним зазначене рішення є чинним нормативним актом органу місцевого самоврядування та підлягає застосуванню.

Відповідно, витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, сформований на підставі рішення № 2755, також є чинним до моменту втрати чинності відповідного рішення органу місцевого самоврядування.

Колегія суддів враховує правову позицію, викладену у постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховний Суд від 01 березня 2024 року у справі № 910/17615/20.

У постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховний Суд від 01 березня 2024 року у справі № 910/17615/20 зазначено, що вирішення питання про чинність або нечинність нормативно-правового акта не є підставою для зупинення провадження у господарській справі. Господарський суд у межах розгляду спору не лише може, але й зобов`язаний самостійно, дотримуючись завдань та принципів господарського судочинства, визначених статтею 2 Господарського процесуального кодексу України, зокрема принципів змагальності та диспозитивності, встановити всі обставини справи, застосувати відповідні джерела права та вирішити спір відповідно до статей 2 та 11 Господарського процесуального кодексу України.

Разом з тим, зупинення провадження у справі призводить до затягування строків її розгляду і перебування в стані невизначеності учасників процесу, що свідчить про порушення положень частини першої статті 6 Конвенції, що покладає на національні суди обов`язок здійснити швидкий та ефективний розгляд справ упродовж розумного строку.

Таким чином колегія суддів зазначає, що наявність адміністративного провадження не створює об`єктивної неможливості розгляду господарської справи, відтак, відмовляє в задоволенні клопотання про зупинення провадження.

За вимогами частини тринадцятої статті 8 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожній фізичній або юридичній особі гарантується право на розгляд судом упродовж розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи.

Розумність строків є одним із основоположних засад (принципів) господарського судочинства відповідно до п.10 ч.3 ст.2 ГПК України.

Поняття розумного строку не має чіткого визначення, проте, розумним вважається строк, який необхідний для вирішення справи у відповідності до вимог матеріального та процесуального законів.

При цьому, Європейський Суд з прав людини зазначає, що розумність тривалості провадження повинна визначатися з огляду на обставини справи та з урахуванням таких критеріїв: складність справи, поведінка заявника та відповідних органів влади, а також ступінь важливості предмета спору для заявника (рішення Європейського Суду з прав людини у справах Савенкова проти України, №4469/07, від 02.05.2013, Папазова та інші проти України, №№32849/05, 20796/06, 14347/07 та 40760/07 від 15.03.2012).

Відповідно до п. 4 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Фактичні обставини справи.

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Приватне підприємство «АВ-Транс-Компані» є власником об`єкта незавершеного будівництва-будівлі котельні №1 (готовність 47,6 %) за адресою: Львівська область, місто Шептицький, вулиця Івасюка 2 «й», приміщення №1 та незавершеного будівництва- будівля котельні №2 (готовність 50,6%) за адресою: Львівська область, місто Шептицький, вулиця Івасюка 2 «й» приміщення №2.

Вказаний об`єкт розташований на земельній ділянці площею 0,0517 га, кадастровий номер :03:005:0040, яка належить до комунальної власності Шептицької міської ради.

Право власності на об`єкт нерухомого майна зареєстроване ще 03 лютого 2022 року. Відповідач протягом більш як трьох років не вернувся до Шептицької міської ради з клопотанням для оформлення права користування земельною ділянкою, не уклав договір оренди та не сплачував орендну плату чим порушив ст. 120 Земельного кодексу України. Згідно з ч. 11 цієї статті, набувач нерухомого майна зобов`язаний протягом 30 днів звернутися з відповідною заявою до органу місцевого самоврядування.

Шептицька міська рада неодноразово скеровувала листи директору ПП «АВ-ТРАНС-КОМПАНІ»: Вих №81.07-801/24/01.02-02.17 від 11.03.2024 щодо оформлення договору оренди та сплати неправомірно збережених коштів за період користування з 03.02.2022 року; Вих. №81.07-3327/25/01.02-02-02.17 від 30.06.2025 претензія щодо оформлення оренди землі, та погашення заборгованості.

Претензія була вручена 07.07.2025, що підтверджено відміткою поштового відділення.

У відповідь на претензію ПП «АВ-ТРАНС-КОМПАНІ» надіслано листа №4428/25 від 11.07.2025 у якому просив відтермінувати обов`язок укладення договору оренди земельної ділянки до завершення етапу проектних робіт та виведення ділянки у стан, придатний до експлуатації та не нараховувати плату за період, у який земля фактично не використовується.

Відповідно до повідомлення фінансового управління Шептицької міської ради (№81.07.vn-2509/25 від 01.08.2025), орендної плати за оренду земельної ділянки за період з 03.02.2022 по 31.07.2025 від ПП «АВ-ТРАНС-КОМПАНІ» () на рахунок бюджету Червоноградської міської територіальної громади не надходили.

Листом від 27.06.2025 НВ-025 нормативна грошова оцінка земельної ділянки з кадастровим номером :03:005:0040 становить 294637,96 грн.

Відповідно до рішення Червоноградської міської ради від 30.06.2022 №1322 «Про встановлення ставок орендної плати за земельні ділянки комунальної власності на території Червоноградської міської ради», ставка орендної плати за земельні ділянки з кодом КВЦПЗД 11.04 становить 6 (шість) відсотків від НГО земельної ділянки.

Шептицька міська рада зверталася з листом до ПП «АВ-ТРАНС-КОМПАНІ» з листом №81.07-3896/25/01.02-02.17 від 31.07.2025, в якому зазначила про необхідність звернення до ради з клопотанням щодо оформлення договору оренди землі, державної реєстрації права користування, а також повідомила про суду безпідставно збережених коштів за користування земельною ділянкою.

Позивач зазначає, що сума безпідставно збережених коштів за користування спірною земельною ділянкою площею 0,0517 га з кадастровим номером :03:005:0040, в м. Шептицький на вул. Івасюка, 2 «й» з 01.08.2023 по 31.07.2025 становить 49 279,37 грн.

При винесенні постанови колегія суддів виходила з наступного.

Предметом доказування є встановлення обставин користування відповідачем земельною ділянкою без правовстановлюючих документів та без договору, підставність стягнення безпідставно збережених коштів в розмірі 449 411,22грн.

Відповідно до положень статті 80 Земельного кодексу України суб`єктами права на землі комунальної власності є територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування.

За змістом статей 122, 123, 124 Земельного кодексу України міські ради передають земельні ділянки у власність або користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. Надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється на підставі рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки.

Згідно зі статтею 206 ЗК використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.

У разі надання земельної ділянки в оренду укладається договір оренди земельної ділянки, яким за положенням частини першої статті 21 Закону України Про оренду землі визначається орендна плата за землю як платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою.

Судом встановлено, що відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Приватне підприємство «АВ-Транс-Компані» є власником об`єкта незавершеного будівництва-будівлі котельні №1 (готовність 47,6%) за адресою: Львівська обл. м. Шептицький, вул. Івасюка 2 «й», приміщення №1 та незавершеного будівництва будівля котельні №2 (готовність 50,6%) за адресою: Львівська область, м. Шептицький вул Івасюка 2 «й» приміщення №2. Вказаний об`єкт розташований на земельній ділянці площею 0,0517 га, кадастровий номер :03:005:0040, яка належить до комунальної власності Шептицької міської ради.

Право власності на об`єкт нерухомого майна зареєстроване 03 лютого 2022 року, що підтверджується наявною в матеріалах справи Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, який сформований 12.06.2025 року.

Ухвали Шептицькою міською радою щодо надання в користування (оренду) земельної ділянки не приймалось.

З матеріалів справи вбчається, що Відповідач з дати реєстрації права власності на об`єкт нерухомого майна, не звертався до Шептицької міської ради з клопотанням для оформлення права користування земельною ділянкою, не уклав договір оренди та не сплачував орендну плату.

Шептицька міська рада скеровувала листи директору ПП «АВ-Транс-Компані: вих № 81.07-801/24/01.02-02.17 від 11.03.2024 року щодо оформлення договору оренди та сплати неправомірно збережених коштів за період користування з 03.02.2022 року; вих. №81.07-2025/25/01.02-02.17 від 15.04.2025 року щодо оформлення оренди землі.

На підставі наявних у справі документів, суд доходить висновку, що доказів належного оформлення відповідачем права користування земельною ділянкою, зокрема укладення відповідного договору оренди з Шептицькою міською радою та державної реєстрації такого права, матеріали справи не містять.

Відповідно до статей 122, 123, 124 ЗК України міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. Надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється на підставі рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки.

Особи, які отримують земельну ділянку комунальної власності в користування за договором оренди (договором купівлі-продажу права оренди), зобов`язані сплачувати за неї орендну плату. Орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди, як це передбачено частиною першою статті 21 Закону України Про оренду землі.

Згідно із частиною першою статті 79 ЗК України земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами.

Відповідно до частин першої, третьої, четвертої, дев`ятої статті 79-1 ЗК України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі; земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. Земельна ділянка може бути об`єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї.

Відповідно до частини другої статті 152 ЗК України власник земельної ділянки може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, відшкодування завданих збитків.

Статтею 1212 ЦК України визначено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідків події.

Отже, у випадку використання землекористувачем сформованої земельної ділянки комунальної власності, якій присвоєно окремий кадастровий номер, без оформлення договору оренди власник такої земельної ділянки (орган місцевого самоврядування, який представляє інтереси територіальної громади) може захистити своє право на компенсацію йому вартості неотриманої орендної плати в порядку статті 1212 ЦК України.

У своїй апеляційній скарзі апелянт зазначає про те, що Шептицька міська рада не довела розмір нормативної грошової оцінки земельної ділянки за спірний період 2022-2023 років також зазначає про те, що на спірній земельній ділянці відсутні об`єкти нерухомого майна які належать скаржникові.

Колегія суддів не погоджується з такими твердженнями апелянта та зазначає наступне.

Право оренди земельної ділянки виникає на підставі відповідного договору з моменту державної реєстрації цього права. Проте з огляду на приписи частини другої статті 120 ЗК України не вважається правопорушенням відсутність у власника будинку, будівлі, споруди зареєстрованого права оренди на земельну ділянку, яка має іншого власника і на якій розташоване це нерухоме майно. До моменту оформлення власником об`єкта нерухомого майна права оренди земельної ділянки, на якій розташований цей об`єкт, відносини з фактичного користування земельною ділянкою без укладеного договору оренди та недоотримання її власником доходів у вигляді орендної плати є за своїм змістом кондикційними. Фактичний користувач земельної ділянки, який без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг у себе кошти, які мав сплатити за користування нею, зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі частини першої статті 1212 ЦК України.

Зазначені правові висновки викладено в постановах Великої Палати Верховного Суду від 23 травня 2018 року у справі № 629/4628/16-ц та від 20 листопада 2018 року у справі № 922/3412/17.

Статтею 12 Закону України Про оцінку земель регламентовано, що нормативно-правові акти з проведення оцінки земель затверджуються Кабінетом Міністрів України. Для визначення розміру орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності нормативна грошова оцінка земель проводиться обов`язково (стаття 13 цього Закону); нормативно-грошова оцінка земельних ділянок у межах населених пунктів проводиться не рідше ніж на 5 - 7 років (стаття 18 Закону України Про оцінку земель).

Відповідно до статті 20 Закону України Про оцінку земель за результатами бонітування ґрунтів, економічної оцінки земель та нормативної грошової оцінки земельних ділянок складається технічна документація, а за результатами проведення експертної грошової оцінки земельних ділянок складається звіт.

Частиною другою статті 20 Закону України Про оцінку земель передбачено, що дані про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки оформляються як витяг з технічної документації з нормативної грошової оцінки земель.

Відповідно до частин першої та другої статті 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 Цивільного кодексу України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала.

У разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер спірних правовідносин унеможливлює застосування до них судом положень глави 83 Цивільного кодексу України.

З огляду на викладене, відповідач як фактичний користувач земельної ділянки, що без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг у себе кошти, які мав заплатити за користування нею, зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі частини першої статті 1212 Цивільного кодексу України.

Разом з тим для кондикційних зобов`язань доведення вини особи не має значення, а важливим є факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої (статті 1212-1214 Цивільного кодексу України). Такі висновки відповідають правовій позиції, викладеній у постановах ВП ВС від 23 травня 2018 року у справі №629/4628/16-ц (провадження №14-77цс18), від 20 листопада 2018 року у справі №922/3412/17 (провадження №12-182гс18).

Отже, у разі коли особа користувалася земельною ділянкою без достатньої правової підстави, у зв`язку з чим зберегла кошти, вона зобов`язана повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі частини першої статті 1212 ЦК.

Згідно зі статтею 206 Земельного кодексу України використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.

Плата за землю це загальнодержавний податок, який справляється у формі земельного податку або орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності (підпункт 14.1.147 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України).

Земельним податком є обов`язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів, а орендною платою за земельні ділянки державної і комунальної власності обов`язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою (підпункти 14.1.72, 14.1.136 пункту 14.1 статті 14 Податкового Кодексу України в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин). Отже, законодавець розмежовує поняття «земельний податок» та «орендна плата» за земельні ділянки державної та комунальної власності" в залежності від правових підстав передання прав землекористування такими ділянками.

Верховний Суд у своїх постановах неодноразово наводив такий правовий висновок: у разі користування сформованою земельною ділянкою комунальної власності, якій присвоєно окремий кадастровий номер, без оформлення договору власник такої земельної ділянки може захистити своє право на компенсацію йому недоотриманої орендної плати у порядку статті 1212 ЦК України (постанови від 09.02.2022 у справі № 910/8770/19, від 09.11.2021 у справі № 905/1680/20, від 11.06.2024 у справі № 904/2143/23).

Верховний Суд у постанові від 29.07.2025 у справі № 910/6662/24 зазначив, що виникнення права власності на будинок, будівлю, споруду не є підставою для виникнення права оренди земельної ділянки, на якій вони розміщені та яка не була відведена в оренду попередньому власнику. Право оренди земельної ділянки виникає на підставі відповідного договору з моменту державної реєстрації цього права.

Водночас Велика Палата Верховного Суду у постанові від 22.06.2021 у справі № 200/606/18 зазначила, що принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованої на ній будівлі або споруди відомий ще за часів Давного Риму (збудоване приростає до землі). Цей принцип має фундаментальне значення та глибокий зміст, він продиктований як потребами обороту, так і загалом самою природою речей, невіддільністю об`єкта нерухомості від земельної ділянки, на якій він розташований. Нормальне господарське використання земельної ділянки без використання розташованих на ній об`єктів нерухомості неможливе, як і зворотна ситуація будь-яке використання об`єктів нерухомості є одночасно і використанням земельної ділянки, на якій ці об`єкти розташовані. Отже, об`єкт нерухомості та земельна ділянка, на якій цей об`єкт розташований, за загальним правилом мають розглядатися як єдиний об`єкт права власності.

Тобто власник нерухомого майна має право на користування земельною ділянкою, на якій воно розташоване. Ніхто інший, окрім власника об`єкта нерухомості, не може претендувати на земельну ділянку, оскільки вона зайнята об`єктом нерухомого майна.

Отже, положення глави 15, статей 120, 125 ЗК України, статті 1212 ЦК України дають підстави вважати, що до моменту оформлення власником об`єкта нерухомого майна права на земельну ділянку, на якій розташований цей об`єкт, ураховуючи принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованої на ній будівлі або споруди, особа яка придбала такий об`єкт стає фактичним користувачем тієї земельної ділянки, на якій такий об`єкт нерухомого майна розташований, а відносини з фактичного користування земельною ділянкою без оформлення прав на цю ділянку (без укладення договору оренди тощо) та недоотримання її власником доходів у виді орендної плати є за своїм змістом кондикційними.

Подібні правові висновки викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2018 у справі № 629/4628/16, від 20.11.2018 у справі №922/3412/17, від 13.02.2019 у справі № 320/5877/17, у постановах Верховного Суду від 14.01.2019 у справі № 912/1188/17, від 21.01.2019 у справі № 902/794/17, від 04.02.2019 у справі № 922/3409/17, від 12.03.2019 у справі № 916/2948/17, від 09.04.2019 у справі № 922/652/18, від 21.05.2019 у справі № 924/552/18, від 17.03.2020 у справі № 922/2413/19.

Матеріали справи не містять жодного підтвердження того, що апелянт подавав до органу місцевого самоврядування заяву про оформлення прав на Земельну ділянку.

З огляду на викладене скаржник як власник нерухомого майна, розташованого на земельній ділянці комунальної власності, зобов`язаний відшкодувати безпідставно збережені кошти за користування нею, незалежно від фактичного використання ділянки. Наявність права власності на об`єкт нерухомості, що фізично розміщений на відповідній землі, саме по собі свідчить про фактичне володіння та користування цією ділянкою.

Інформація з публічної кадастрової карти, на яку посилається апелянт не може вважатися належним доказом відсутності нерухомого майна на спірній Земельній ділянці. Адже така інформація має інформаційний характер і спростовується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, який підтверджує наявність у Відповідача зареєстрованого об`єкта нерухомості на зазначеній ділянці.

Відповідно до пункту 289.1 статті 289 Податкового Кодексу України для визначення розміру податку та орендної плати використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до законодавства.

Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин за індексом споживчих цін за попередній рік щороку розраховує величину коефіцієнта індексації нормативної грошової оцінки земель, на який індексується нормативна грошова оцінка земель і земельних ділянок на 1 січня поточного року, за певною формулою (пункт 289.2 статті 289 Податкового Кодексу України).

Отже, нормативна грошова оцінка земель є основою для визначення розміру орендної плати для земель державної і комунальної власності, а зміна нормативної грошової оцінки земельної ділянки є підставою для перегляду розміру орендної плати, який у будь-якому разі не може бути меншим, ніж встановлено приписами підпункту 288.5.1 пункту 288.5 статті 288 Податкового Кодексу України.

Статтею 13 Закону України "Про оцінку земель" регламентовано, що для визначення розміру орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності нормативна грошова оцінка земель проводиться обов`язково. Нормативно-грошова оцінка земельних ділянок у межах населених пунктів проводиться не рідше ніж на 5-7 років (стаття 18 Закону України "Про оцінку земель").

Відповідно до статті 20 Закону України "Про оцінку земель" за результатами нормативної грошової оцінки земельних ділянок складається технічна документація, а за результатами проведення експертної грошової оцінки земельних ділянок складається звіт.

Частиною 2 статті 20 Закону України "Про оцінку земель" передбачено, що дані про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки оформляються як витяг з технічної документації з нормативної грошової оцінки земель. Згідно з положеннями частини 3 статті 23 цього Закону витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки видається органами, що здійснюють ведення Державного земельного кадастру.

Згідно з витягом із технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок № НВ-024 від 07.03.2024 нормативна грошова оцінка (2024 рік) Земельної ділянки становить 268'738,28 гривень.

Згідно з витягом із технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок (2025 рік) № НВ-025 від 27.06.2025 нормативна грошова оцінка Земельної ділянки становить 294'637,96 гривень.

Шептицька МР нарахувала ПП "Ав-Транс-Компані" 49'279,37 грн за фактичне користування земельною ділянкою за період з 01.08.2022 по 31.07.2025. Розрахунок проведено на підставі даних нормативної грошової оцінки земельної ділянки, зазначених у витягах із технічної документації за 2024 та 2025 роки, із застосуванням ставки орендної плати, затвердженої рішенням Червоноградської міської ради від 30.06.2022 № 1322 "Про встановлення ставок орендної плати за земельні ділянки комунальної власності на території Червоноградської міської ради" (для земельної ділянки з кодом КВЦПЗД 11.04 6 % він НГО земельної ділянки).

При цьому, визначаючи розмір плати за 2022-2023 роки Позивач використав показники нормативної грошової оцінки, наведені у витязі за 2024 рік (268'738,28 грн). Витяги з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки станом на 2022 та 2023 роки у матеріалах справи відсутні

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 09.11.2021 у справі № 905/1680/20 зазначила:

"Витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки це роздруковані за допомогою програмного забезпечення актуальні дані про земельну ділянку, які є у Державному земельному кадастрі та технічній документації з нормативної грошової оцінки земель станом на певну дату. Витяг з нормативної грошової оцінки земельної ділянки може бути доказом проведення такої оцінки та визначати дані про таку оцінку як на момент його видачі, так за попередній період за умови, що нормативно-грошова оцінка земельної ділянки була сталою та не зазнала змін у цей період".

Із матеріалів справи вбачається, що нормативна грошова оцінка земель у межах міста Шептицького зазнавала змін:

Рішенням Червоноградської міської ради від 01.06.2023 № 1888 "Про затвердження технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок (в межах населеного пункту м. Червоноград)" затверджено нову технічну документацію з нормативної грошової оцінки земель, яка введена в дію з 01.01.2024.

Рішенням Червоноградської міської ради від 11.07.2024 № 2755 "Про затвердження технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок в межах території Червоноградської міської територіальної громади Червоноградського району Львівської області" затверджено чергову технічну документацію з нормативної грошової оцінки земель, яку введено в дію з 01.01.2025.

Отже, зазначеними рішеннями підтверджується, що нормативна грошова оцінка земель у територіальній громаді не була сталою, а тому дані, наведені у витягах з технічної документації за 2024 та 2025 роки, відображають нову, змінену оцінку. Тому такі витяги не можуть бути використані для визначення розміру безпідставно збережених коштів за попередній період (2022-2023 роки), оскільки вони не відображають фактичну нормативну грошову оцінку земельної ділянки у ці роки.

Підсумовуючи все вищевказане, колегія суддів зазначає, що доводи скаржника не знайшли свого підтвердження в ході розгляду апеляційної скарги. Ці доводи не спростовують фактів, покладених в основу рішення Господарського суду Львівської області від 05 листопада 2025 року у справі №914/2655/25.

За приписами частин 1, 2, 4 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч.1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до ч.ч. 1-5 статті 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно з практикою Європейського Суду з прав людини, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, у рішеннях судів та органів, що вирішують спори, має бути належним чином викладено підстави, на яких вони ґрунтуються. Обсяг цього обов`язку щодо обґрунтовування рішення може бути різним залежно від характеру самого рішення і має визначатись з урахуванням обставин відповідної справи. Пункт 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.

З огляду на вищевказане, колегія суддів приходить до висновку про те, що суд першої інстанції прийняв законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального і процесуального права, тому його необхідно залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

Судові витрати

З огляду на те, що суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, судові витрати, пов`язані з розглядом справи у суді апеляційної інстанції, покладаються на скаржника відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст. ст.86, 236, 269, 270, 275, 276, 282 Господарського процесуального кодексу України, Західний апеляційний господарський суд

УХВАЛИВ :

1.Апеляційну скаргу Приватного підприємства «АВ-Транс-Компані» б/н від 01.12.2025 (вх. №01-05/3561/25 від 02.12.2025) - залишити без задоволення.

2.Рішення Господарського суду Львівської області від 05.11.2025 у справі № 914/2655/25 залишити без змін.

3. Судовий збір сплачений за апеляційну скаргу покласти на апелянта.

4. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Строки та порядок оскарження постанов апеляційного господарського суду визначені в § 1 глави 2 Розділу IV ГПК України.

Головуючий суддя О.С. Скрипчук

Суддя Н.М. Кравчук

Суддя О.І. Матущак