УХВАЛА

м. Київ

01.04.2026Справа № 910/1483/25

За заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансово-консультативний центр сприяння розвитку підприємництва» про визнання наказу Господарського суду міста Києва від 28.05.2025 таким, що не підлягає виконанню

у справі №910/1483/25

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Промисловий холдинг»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансово-консультативний центр сприяння розвитку підприємництва»

про стягнення 1912703,29 грн.

Суддя Сташків Р.Б. Секретар судового засідання Гарашко Т.В.

Представники сторін:

від стягувача - не з`явився;

від боржника - Лук`яненко В.О.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 23.04.2025 задоволено позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Промисловий холдинг» (далі - ТОВ «Промисловий холдинг» або стягувач), стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансово-консультативний центр сприяння розвитку підприємництва» (далі - ТОВ «Фінансово-консультативний центр сприяння розвитку підприємництва» або боржник) на користь ТОВ «Промисловий холдинг» 1210804 грн заборгованості за договором №12/01-2021 про надання поворотної фінансової допомоги від 12.01.2021, 108872,84 грн 3% річних, 593026,45 грн інфляційних втрат, а також 22952, 44 грн судового збору.

На виконання вказаного судового рішення 28.05.2025 Господарським судом міста Києва було видано відповідний наказ.

З матеріалів справи вбачається, що за заявою стягувача приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Павлюком Н.В. (далі - приватний виконавець) 02.06.2025 відкрито виконавче провадження № 78241653, про що винесено відповідну постанову про відкриття виконавчого провадження.

У межах зазначеного виконавчого провадження приватним виконавцем було накладено арешт на кошти та майно боржника, зроблені відповідні запити до Державної фіскальної служби України та банків про наявні рахунки у боржника, виставлено відповідні платіжні інструкції на примусове стягнення з рахунку боржника коштів на рахунок приватного виконавця.

З банківського рахунку боржника, відкритого у АТ «Правекс банк», під час виконання наказу суду у вищевказаному виконавчому провадженні було стягнуто грошові кошти, та перераховано на рахунок приватного виконавця, який у подальшому перерахував їх на рахунок стягувача.

Таким чином, вказаний вище наказ суду було виконано приватним виконавцем у примусовому порядку в повному обсязі, а тому 01.07.2025 приватний виконавець керуючись вимогами пункту 9, частини 1 статті 39, статтею 40 Закону України «Про виконавче провадження» виніс постанову про закінчення виконавчого провадження № 78241653 у зв`язку із фактичним повним виконанням виконавчого документу.

Вказані обставини підтверджуються долученими до матеріалів справи копіями постанов приватного виконавця, інформацією із автоматизованої системи виконавчих проваджень, копіями платіжних інструкцій, банківськими виписками з рахунку стягувача.

З пояснень боржника та матеріалів справи слідує, що ним паралельно із примусовим виконанням рішення суду здійснювалося і його оскарження.

Так, через два місяці після закінчення виконавчого провадження № 78241653 у зв`язку із його повним виконанням, ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 08.09.2025 поновлено боржнику пропущений процесуальний строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду міста Києва від 23.04.2025 у справі № 910/1483/25 та відкрите апеляційне провадження за скаргою боржника на це рішення суду першої інстанції.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 23.10.2025 рішення Господарського суду міста Києва від 23.04.2025 у справі № 910/1483/25 було змінено. Резолютивну частину рішення суду першої інстанції викладено у іншій редакції, відповідно до якої позов задоволено частково, стягнуто з боржника на користь стягувача 1210804 грн заборгованості за договором №12/01-2021 про надання поворотної фінансової допомоги від 12.01.2021, а також 1452,65 грн судового збору. У задоволенні позову про стягнення 108872,84 грн 3% річних та 593026,45 грн інфляційних втрат - відмовлено.

Боржником 04.11.2025 було подано заяву про поворот виконання рішення Господарського суду міста Києва від 23.04.2025 у частині зміненій судом апеляційної інстанції (відмови в позові).

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.11.2025 заяву боржника про поворот виконання рішення у справі № 910/1483/25 задоволено, та у поворот виконання рішення Господарського суду міста Києва від 23.04.2025, зміненого постановою Північного апеляційного господарського суду від 23.10.2025, стягнуто зі стягувача на користь боржника 108872,84 грн 3% річних, 593026,45 грн інфляційних втрат, а також 8422,79 грн судового збору.

На виконання цієї ухвали суду Господарським судом м. Києва 26.11.2025 було видано відповідний наказ суду.

Боржником через систему «Електронний суд» 09.03.2026 подано заяву про визнання таким, що не підлягає виконанню наказ Господарського суду міста Києва від 28.05.2025 в частині стягнення з нього на користь ТОВ «Промисловий холдинг» 108872,84 грн 3% річних, 593026,45 грн інфляційних втрат та 8422,79 грн судового збору.

На обґрунтування зазначеної заяви боржник, посилаючись на положення статті 328 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), вказав, що у зв`язку із скасуванням рішення Господарського суду міста Києва від 23.04.2025 у цій частині стягнення, у нього відсутній обов`язок за наказом суду від 28.05.2025 у наведеній частині.

Стягувач 23.03.2026 через систему «Електронний суд» подав свої заперечення проти заяви про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню, мотивуючи їх тим, що на момент зміни рішення Господарського суду м. Києва від 23.04.2025 спірний наказ вже було виконано повністю в межах виконавчого провадження, а також господарським судом вже було винесено ухвалу про поворот виконання зміненого рішення суду першої інстанції.

Представник стягувача у судове засідання не з`явився, а представник боржника підтримав заяву в повному обсязі.

Відповідно до частини 3 статті 328 ГПК України неявка стягувача і боржника не є перешкодою для розгляду заяви.

Відтак, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду вказаної заяви та здійснює її розгляд за наявними матеріалами.

Розглянувши у судовому засіданні заяву про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню, дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення представника боржника, суд дійшов висновку про відмову в її задоволенні з наступних підстав.

Відповідно до статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Відповідно до частини 1 статті 18 ГПК України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

При цьому, відповідно до частини 1 статті 327 ГПК України виконання судового рішення здійснюється на підставі наказу, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 10 Закону України «Про виконавче провадження» заходами примусового виконання рішень є, зокрема, звернення стягнення на кошти боржника.

Судом встановлено, і це не заперечується боржником, що рішення Господарського суду від 23.04.2025, на момент його зміни судом апеляційної інстанції, було примусово виконано у повному обсязі приватним виконавцем у межах виконавчого провадження шляхом звернення стягнення на кошти боржника, які знаходилися на рахунках останнього відкритих у банку.

Відповідно до пунктів 5 і 9 частини 1 статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі:

- скасування або визнання нечинним рішення, на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню (пункт 5);

- фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом (пункт 9).

Таким чином, вказаний Закон розмежовує ці дві окремі підстави для закінчення виконавчого провадження.

Згідно з частинами 1 та 2 статті 328 ГПК України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Аналізуючи зміст статей 328 та 333 ГПК України можна дійти висновку, що у разі скасування рішення суду повністю або частково, у разі якщо на момент такого скасування чи зміни виконавчий документ ще не було виконано повністю або частково, застосовується передбачені статтею 328 ГПК України положення щодо визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, а у разі, якщо на цей момент рішення суду виконано, то положення статті 333 ГПК України про поворот виконання рішення суду.

Частиною 3 статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що у випадках, передбачених пунктами 1-3, 5-7, 9-12, 14-18, 19-1 частини першої цієї статті, виконавчий документ надсилається разом із постановою про закінчення виконавчого провадження до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав.

Тобто при закінченні виконавчого провадження з підстави фактичного виконання в повному обсязі рішення суду згідно з виконавчим документом, неможливе повторне виконання вже виконаного виконавчого документу.

На підставі викладеного, суд не вбачає підстав для задоволення заяви боржника про визнання наказу Господарського суду міста Києва від 28.05.2025 таким, що не підлягає виконанню, у заявленій частині.

Виходячи з викладеного та керуючись статтями 232-235, 328 ГПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансово-консультативний центр сприяння розвитку підприємництва» про визнання наказу Господарського суду міста Києва від 28.05.2025 таким, що не підлягає виконанню, у справі №910/1483/25 відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення, і може бути оскаржена в порядку та строк встановлені статтями 254-257 ГПК України.

Повний текст ухвали складено 07.04.2026

Суддя Р.Б. Сташків