ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2026 рокум. ОдесаСправа № 916/3520/23

Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Л.В. Поліщук,

суддів: К.В. Богатиря, С.В. Таран,

секретар судового засідання І.С. Мисько,

за участю представників сторін:

від позивача: Н.О. Остроухова

від відповідача: не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕКО»

на рішення Господарського суду Одеської області від 20.03.2024 (суддя М.Б. Сулімовська, м.Одеса, повний текст складено 08.04.2024)

у справі №916/3520/23

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕКО»

до відповідача: Акціонерного товариства «Херсонобленерго»

про зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

Коротка історія справи. Короткий зміст позовних вимог

Товариство з обмеженою відповідальністю «ЕКО» звернулося до Господарського суду Одеської області із позовною заявою до Акціонерного товариства «Херсонобленерго», в якому просило:

-зобов`язати Акціонерне товариство «Херсонобленерго» провести перерахунок обсягів послуг з розподілу електричної енергії по фактичному споживанню електричної енергії Товариством з обмеженою відповідальністю «ЕКО» по об`єкту - м.Херсон, Миколаївське шосе, буд.19, в період окупації з травня по грудень 2022 року включно з урахуванням відсутності діяльності Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕКО» на об`єкті;

-визнати за Товариством з обмеженою відповідальністю «ЕКО» обсяги послуг з розподілу електричної енергії за грудень 2022 А+ в розмірі 14530 кВт.год. на суму 20944,46 грн з ПДВ та обсяги послуг з перетікання реактивної енергії R+ в розмірі 5900 кВАр.год. на суму 734,47 грн з ПДВ.

В обґрунтування доводів позовної заяви позивач послався на те, що в період з травня по грудень 2022 року товариство не здійснювало господарську діяльність на вказаному об`єкті, як наслідок, не споживало послуг з розподілу електричної енергії.

За вказаною позовною заявою місцевим господарським судом 28.08.2023 відкрито провадження у справі.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 20.03.2024 провадження у справі в частині вимог про визнання за Товариством з обмеженою відповідальністю «ЕКО» обсягів послуг з розподілу електричної енергії за грудень 2022 року А+ в розмірі 14530 кВт.год. на суму 20944,46 грн з ПДВ та обсягів послуг з перетікання реактивної енергії R+ в розмірі 5900 кВАр.год. на суму 734,47 грн з ПДВ закрито на підставі пункту 1 частини першої статті 231 Господарського процесуального кодексу України у зв`язку з тим, що спір не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства, оскільки позов в цій частині фактично містить у собі вимогу про встановлення судом факту, що має юридичне значення, та не стосується захисту права цивільного.

Короткий зміст рішення Господарського суду Одеської області

Рішенням Господарського суду Одеської області від 20.03.2024 у задоволенні позову відмовлено. Судові витрати зі сплати судового збору покладено на позивача.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що в матеріалах справи відсутні докази звернення позивача до оператора системи розподілу із відповідною заявою про припинення ведення господарської діяльності за місцезнаходженням об`єктів, визначених умовами заяви-приєднання до договору, та відключення об`єктів, які перебувають на тимчасово окупованій території України, від електропостачання, а також докази розірвання договору між сторонами.

При цьому суд не прийняв до уваги надані позивачем акти контрольного зняття показників вузлів обліку електроенергії від 12.05.2022 та 07.12.2022, складені представниками Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕКО» на підтвердження невідповідності визначених відповідачем обсягів наданих послуг з розподілу електричної енергії, з посиланням на те, що право складати акти контрольного огляду вузлів огляду із зняттям показників мають лише оператори системи розподілу/передачі електричної енергії, а не споживач.

Водночас суд встановив, що після зняття відповідачем фактичних показників лічильників електричної енергії позивача, обсяги розподіленої електричної енергії за період з травня 2022 року по грудень 2022 року були визначені відповідачем відповідно до Положення про особливості постачання електричної енергії споживачам та розрахунків між учасниками роздрібного ринку електричної енергії у період дії в Україні воєнного стану, затвердженого наказом Міністерства енергетики України від 13.03.2022 № 148, за середньодобовим обсягом споживання позивача, за виключенням місяців липень та серпень, по яких споживання (за даними, наданими споживачем) дорівнювали « 0».

За наведених обставин місцевий господарський суд констатував, що оператором розподілу було дотримано приписи чинного законодавства щодо порядку визначення обсягів споживання електричної енергії на територіях, на яких ведуться бойові дії, або на тимчасово окупованих територіях, у зв`язку з чим підстави для задоволення позову відсутні.

Короткий зміст та обґрунтування вимог апеляційної скарги

Не погодившись з ухваленим рішенням суду, Товариство з обмеженою відповідальністю «ЕКО» звернулося до Південно-західного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просило рішення Господарського суду Одеської області від 20.03.2024 у даній справі скасувати, посилаючись на неврахування судом першої інстанції всіх обставин справи.

Мотивуючи апеляційну скаргу, скаржник зазначив, що суд першої інстанції, посилаючись на пункт 4.27. Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою НКРЕКП від 14.03.2018 № 312, не врахував, що Товариством з обмеженою відповідальністю «ЕКО» була припинена діяльність на ринку не у зв`язку зі зміною власника приміщення, ліквідації та інших причин в плановому порядку, а у зв`язку з бойовими діями, окупацією міста Херсона та у зв`язку з настанням небезпечних умов праці, які загрожували життю та здоров`ю працівників, і саме з цих обставин була направлена заява до постачальника електричної енергії Товариства з обмеженою відповідальністю «Київські енергетичні послуги» про припинення користування електричною енергією, і договір на постачання електричної енергії був розірваний.

Товариство з обмеженою відповідальністю «ЕКО» зазначило, що воно не мало можливості звернутися до Акціонерного товариства «Херсонобленерго» про відключення об`єкту, оскільки останнє знаходилось на окупованій території та з ним був відсутній будь-який зв`язок, але Товариство з обмеженою відповідальністю «Київські енергетичні послуги» повідомило Акціонерне товариство «Херсонобленерго» листом №25/4/7/10/9699 від 11.05.2022 про відсутність споживання Товариством з обмеженою відповідальністю «ЕКО» електричної енергії у зв`язку з розірванням договору постачання електричної енергії.

Відтак, за доводами позивача, постачання електричної енергії було припинено, і тільки після деокупації міста Херсона Товариство з обмеженою відповідальністю «ЕКО» поновило діяльність за адресою: м. Херсон, вул. Миколаївське шосе, 19.

Товариство з обмеженою відповідальністю «ЕКО» в апеляційній скарзі наголошувало на тому, що не споживало електричну енергію в період окупації, не мало договірних відносин з постачальниками електричної енергії.

Апелянт також зауважив на тому, що у цій справі спірним є питання щодо обсягів, які зазначені у актах прийому-передачі послуги з розподілу електричної енергії за грудень 2022 року №12пр та №12р. Так, в акті прийому-передачі послуг з розподілу електричної енергії за грудень 2022 року зазначений об`єм електричної енергії в обсязі 193074 кВт*год, і що цей об`єм розрахований відповідно до додатку до рахунку №37497520 від 31.12.2022. Відповідач не надавав пояснень, чому саме ці показники (поточні та попередні) електричної енергії вказані в додатку, які саме два зафіксованих останніх послідовно зчитаних показів лічильника брались відповідачем для розрахунку середньодобового обсягу споживання щомісячних обсягів спожитої електричної енергії споживачем.

Також скаржник звернув увагу на те, що, як вказував відповідач у відзиві на позов, потужності Акціонерного товариства «Херсонобленерго» були захоплені окупантами, в тому числі електричні мережі, адміністративна будівля, у зв`язку з цим відкриті кримінальні провадження. Відповідачем було втрачено доступ до первинної документації, баз даних, договорів, актів прийому-передачі послуги з розподілу електричної енергії та після інвентаризації були відсутні ці дані. Тобто, виходячи з викладеного, відповідач вказував на те, що він не міг здійснювати або контролювати ту діяльність, яка була здійснена в період окупації, відповідно, й не міг надавати послуги в цей період. Відтак, на переконання позивача, відповідач не може стверджувати, що надавав послуги з розподілу електричної енергії саме Товариству з обмеженою відповідальністю «ЕКО» відповідно до договірних відносин між Акціонерним товариством «Херсонобленерго» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ЕКО».

Позиція відповідача щодо апеляційної скарги

У відзиві на апеляційну скаргу Акціонерне товариство «Херсонобленерго» просило апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Одеської області від 20.03.2024 без змін.

Заперечуючи проти доводів апеляційної скарги, відповідач зазначив про безпідставність посилань позивача на розірвання між ним та енергопостачальником - Товариством з обмеженою відповідальністю «Київські енергетичні послуги» договору на постачання електричної енергії, оскільки його розірвання не тягне за собою припинення розподілу електричної енергії та не впливає на зміст прав і обов`язків сторін за договором про надання послуг з розподілу електричної енергії, укладеним між позивачем та відповідачем, який, у свою чергу, не був розірваним.

Лист, отриманий відповідачем від Товариства з обмеженою відповідальністю «Київські енергетичні послуги», свідчить про те, що енергопостачальник позивача просив змінити його на постачальника «останньої надії» (ДПЗД «Укрінтеренерго»). Змістом даного листа, а також нормами Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою НКРЕКП від 14.03.2018 № 312, та Закону України «Про ринок електричної енергії», спростовуються припущення позивача про те, що відповідач після отримання листа енергопостачальника був зобов`язаний припинити енергоживлення на об`єкти позивача.

Також, на переконання відповідача, Господарський суд Одеської області правильно не взяв до уваги акти контрольного зняття показників вузлів обліку електроенергії, складені самостійно позивачем.

Щодо формування обсягів споживання відповідач зазначив, що останні сформовані відповідно до фактичних значень, зафіксованих на лічильниках електричної енергії позивача. При цьому відповідач пояснив, що у зв`язку з тим, що у липні-серпні 2022 року споживач не передав вчасно розрахункові показники лічильників електричної енергії, показники споживання по Товариству з обмеженою відповідальністю «ЕКО» внесені на рівні нульового споживання « 0». 16.12.2022 працівниками відповідача отримано доступ до лічильників електричної енергії позивача та знято фактичні показники, які зафіксовані на табло лічильників електричної енергії (по точці комерційного обліку «будівельний майданчик» ЕІС код - 62Z290 та ЕІС код 62Z081). Оскільки обсяги споживання, які обраховувало Акціонерне товариство «Херсонобленерго» по споживачу Товариству з обмеженою відповідальністю «ЕКО», виявились меншими, ніж обсяги, зафіксовані на табло лічильників споживача, відповідачем було донараховано позивачу плату за розподіл електричної енергії відповідно до фактичних обсягів споживання. Жодний нормативно-правовий акт не передбачає покладення на оператора системи розподілу обов`язку звільняти споживача від плати за надані послуги у разі споживання електричної енергії на об`єктах споживача третіми особами.

Рух справи, заяви, клопотання, інші процесуальні дії в суді апеляційної інстанції

Апеляційна скарга зареєстрована судом 23.04.2024 за вх.№1490/24.

Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду апеляційної визначено колегію суддів у складі: головуючого судді Л.В. Поліщук, суддів: К.В. Богатиря, С.В. Таран, що підтверджується протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.04.2024.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 29.04.2024 відкладено вирішення питання щодо можливості відкриття, повернення, залишення без руху або відмови у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕКО» на рішення Господарського суду Одеської області від 20.03.2024 у справі №916/3520/23 до надходження матеріалів справи на адресу Південно-західного апеляційного господарського суду. Доручено Господарському суду Одеської області надіслати матеріали справи №916/3520/23 на адресу Південно-західного апеляційного господарського суду.

07.05.2024 на адресу Південно-західного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи №916/3520/23.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 13.05.2024 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕКО» на рішення Господарського суду Одеської області від 20.03.2024 у справі №916/3520/23. Встановлено відповідачу строк до 29.05.2024 для подання відзиву на апеляційну скаргу та роз`яснено учасникам справи про їх право у цей же строк подати до суду будь-які заяви чи клопотання з процесуальних питань, оформлені відповідно до статті 170 Господарського процесуального кодексу України, разом з доказами направлення копій таких заяв чи клопотань іншим учасникам справи.

29.05.2024 від Акціонерного товариства «Херсонобленерго» надійшов відзив на апеляційну скаргу (вх.№1490/24/Д1).

Також 29.05.2024 Акціонерним товариством «Херсонобленерго» подано клопотання (вх.№2043/24) про зупинення провадження у справі №916/3520/23 до закінчення перегляду в касаційному порядку об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду справи №908/1162/23, оскільки правовідносини у цих справах є подібними.

Ухвалою суду апеляційної інстанції від 02.07.2024 зупинено апеляційне провадження у справі №916/3520/23 до закінчення перегляду в касаційному порядку об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду справи №908/1162/23.

03.10.2025 Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду ухвалив постанову у справі №908/1162/23, в якій виклав висновки щодо застосування статей 13 та 13-1 Закону «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України».

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 03.11.2025 поновлено апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕКО» на рішення Господарського суду Одеської області від 20.03.2024 у справі №916/3520/23. Розгляд апеляційної скарги призначено на 09.12.2025.

08.12.2025 від Акціонерного товариства «Херсонобленерго» надійшло клопотання (вх.№4965/25 від 08.12.2025) про зупинення апеляційного провадження у справі №916/3520/23 до закінчення перегляду судового рішення Великою Палатою Верховного Суду у справі №280/5808/23.

У судовому засіданні, яке відбулось 09.12.2025, з метою повного, об`єктивного та всебічного розгляду справи протокольною ухвалою суду оголошено перерву до 13.01.2026 об 11:00 год. Клопотання про зупинення провадження у справі залишено відкритим.

З огляду на положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, ухвалою суду від 09.12.2025 вирішено розглянути апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕКО» на рішення Господарського суду Одеської області від 20.03.2024 у справі №916/3520/23 поза межами строку, встановленого у частині першій статті 273 Господарського процесуального кодексу України, у розумний строк. Цією ж ухвалою суду повідомлено сторін про дату, час та місце проведення судового засідання.

У судовому засіданні 13.01.2026 протокольною ухвалою суду оголошено перерву до 02.02.2026 о 12:00 год. Клопотання про зупинення апеляційного провадження залишено відкритим.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 13.01.2026 повідомлено Акціонерне товариство «Херсонобленерго» про те, що наступне судове засідання з розгляду апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕКО» на рішення Господарського суду Одеської області від 20.03.2024 у справі №916/3520/23 відбудеться 02.02.2026 о 12:00 год, а також про місце його проведення.

Ухвалою суду апеляційної інстанції від 02.02.2026 зупинено апеляційне провадження у справі №916/3520/23 до закінчення перегляду в касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справи №280/5808/23.

Великою Палатою Верховного Суду ухвалою від 22.01.2026 (оприлюднено в Єдиному реєстрі судових рішень 10.02.2026) справу №280/5808/23 повернуто відповідній колегії Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду для розгляду.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 16.02.2026 поновлено апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕКО» на рішення Господарського суду Одеської області від 20.03.2024 у справі №916/3520/23. Розгляд апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕКО» на рішення Господарського суду Одеської області від 20.03.2024 у справі №916/3520/23 призначено на 23.03.2026 о 10:30 год.

Відповідач не реалізував своє право участі у судовому засіданні апеляційної інстанції, про дату, час та місце проведення якого був повідомлений належним чином.

Відповідно до статті 42 Господарського процесуального кодексу України участь у судових засіданнях учасників справи - це право, а не обов`язок, якщо інше не визначено законом.

Апеляційний суд вважає, що ним, в межах наданих йому повноважень, створені належні рівні умови учасникам для представлення своєї позиції, тоді як відповідно до частини дванадцятої статті 270 Господарського процесуального кодексу України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Оскільки матеріали справи містять обсяг відомостей, достатній для розгляду апеляційної скарги, обов`язкова явка учасників справи в судове засідання апеляційної інстанції Південно-західним апеляційним господарським судом не визнавалась, колегія суддів апеляційного господарського суду вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу за відсутності в судовому засіданні представника відповідача, належним чином повідомленого про дату, час та місце судового засідання.

За умовами частин першої, другої статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши представника скаржника, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, апеляційна інстанція встановила наступне.

Фактичні обставини справи

22.11.2018 заявою-приєднання №4874 Товариство з обмеженою відповідальністю «ЕКО» приєдналося до умов договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії оператором системи розподілу Акціонерним товариством «Херсонобленерго» по об`єкту споживача за адресою: м.Херсон, Миколаївське шосе, 19. Електропостачальником електричної енергії по вказаному об`єкту є Товариство з обмеженою відповідальністю «Київські енергетичні послуги» відповідно до договору про постачання електричної енергії споживачу №4874 від 26.10.2011.

Таким чином, Товариство з обмеженою відповідальністю «ЕКО» приєдналося до договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії на умовах договору про постачання електричної енергії за особовим рахунком №4874 баз даних абонентів постачальника за регульованим тарифом (договір №37497520).

Відповідно до пункту 2.1. договору №37497520 про надання послуг з розподілу електричної енергії оператор системи надає споживачу послуги з розподілу електричної енергії, параметри якості якої відповідають показникам, визначеним Кодексом системи передачі, затвердженого постановою НКРЕКП від 14.03.2018 №309, та Кодексу системи розподілу, затвердженого постановою НКРЕКП від 14.03.2018 №310, за об`єктом, технічні параметри якого фіксуються в паспорті точки розподілу за об`єктом споживача, який є додатком 2 до цього договору, та в особовому рахунку споживача, облікових базах даних оператора системи.

Згідно із пунктом 3.4. договору споживач, що не є побутовим, зобов`язаний протягом трьох календарних днів після закінчення розрахункового місяця надати постачальнику послуг комерційного обліку (оператору системи) звіт про покази засобів обліку за розрахунковий місяць згідно додатку 9 цього договору. При обладнанні комерційних засобів обліку засобами дистанційної передачі даних, інформація про покази засобів обліку за розрахунковий місяць формується через канали дистанційного зв`язку.

У разі ненадання споживачем звіту про дані комерційних засобів обліку протягом трьох календарних днів після закінчення розрахункового місяця та за відсутності переданої (зчитаної) з них інформації засобами дистанційної передачі даних, а також за відсутності контрольного огляду засобу комерційного обліку протягом розрахункового місяця, обсяг спожитої (розподіленої) електричної енергії за розрахунковий місяць визначається розрахунковим шляхом за значенням середньодобового споживання попереднього розрахункового місяця.

За умовами пункту 3.5. договору, визначений обсяг розподіленої (спожитої) електричної енергії за підсумками розрахункового місяця передається Адміністратору комерційного обліку у встановленому Кодексом комерційного обліку порядку для включення в місячний баланс електричної енергії ОЕС України і є підставою для його використання у взаємовідносинах між суб`єктами ринку електричної енергії, у тому числі для взаєморозрахунків між споживачем та його постачальником.

За наявності розбіжностей у частині визначення обсягу розподіленої та спожитої електричної енергії вони підлягають урегулюванню відповідно до Кодексу комерційного обліку або в судовому порядку. До вирішення цього питання величина обсягу розподіленої та спожитої електричної енергії встановлюється відповідно до даних оператора системи розподілу.

Відповідно до пункту 12.4. договору взаємовідносини сторін, не урегульовані цим договором, регламентуються законодавством.

Як зазначає позивач, у зв`язку з військовою агресією рф та окупацією міста Херсона Товариством з обмеженою відповідальністю «ЕКО» було прийнято рішення про зупинення діяльності об`єктів товариства.

05.03.2022 позивачем складено наказ №15 про закриття магазинів, в тому числі магазину за адресою: м.Херсон, Миколаївське шосе, 19.

Відповідно до акту прийому-передачі за послуги з розподілу електричної енергії №4пр від 30.04.2022 та акту перетікання реактивної електроенергії №4пр від 30.04.2022 згідно договору №37497520 від 01.01.2019, які надійшли в електронний кабінет споживача, Акціонерне товариство «Херсонобленерго» надало, а Товариство з обмеженою відповідальністю «ЕКО» прийняло послугу з розподілу електричної енергії в обсязі 19100 кВт год, вартість послуг - 27531,96 грн, та Товариство з обмеженою відповідальністю «ЕКО» прийняло послуги з перетікання реактивної енергії в обсязі 15270 кВтА реакт год., вартість послуг з перетікання реактивної енергії складає 1850,76 грн. Відповідно до додатку до розрахунку №37497520 від 30.04.2022 по лічильнику ЕІС-код лічильника 62Z290 поточні показники споживання електричної енергії складали 9083,97 кВт.год., по реактивним точкам обліку 2891,68 кВАр.год, по лічильнику ЕІС-код лічильника 62Z081 поточні показники електричної енергії складали 8964,02 кВтгод, по реактивним точкам обліку 3830,19 кВАр.год.

01.05.2022 позивач звернувся до постачальника електроенергії Товариства з обмеженою відповідальністю «Київські енергетичні послуги» із заявою про розірвання договору про постачання електричної енергії споживачу та припинення розрахунків за особовим рахунком №20211024 з 01.05.2022.

За твердженням позивача, 12.05.2022 діяльність на об`єкті Товариством з обмеженою відповідальністю «ЕКО» була зупинена, контроль за об`єктом був втрачений.

У зв`язку з консервацією об`єкта та припинення договору на постачання електричної енергії, представниками Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕКО» було здійснено контрольне зняття показників вузлів обліку електроенергії. Так, станом на 12.05.2022 зафіксовано наступні показники: по лічильнику ЕІС-код лічильника 62Z290 - А+9089,25 кВт.год., R+2898,25 кВАр.год., по лічильнику ЕІС-код лічильника 62Z081 - А+8967,46 кВт.год, R+3839,95 кВАр.год.

Після звільнення міста Херсон, з 10.12.2022 робота магазину була відновлена та укладений договір про постачання електричної енергії.

07.12.2022 представниками Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕКО» було складено акт контрольного зняття показників вузлів обліку електроенергії від 07.12.2022 та встановлено наступні показники: по лічильнику ЕІС-код лічильника 62Z290 - А+9356,88 кВт.год., R+2979,36 кВАр.год., по лічильнику ЕІС-код лічильника 62Z081 - А+9362,72 кВт.год, R+4018,83 кВАр.год.

14.12.2022 представниками Акціонерного товариства «Херсонобленерго» складено акти контрольного огляду вузлів обліку. Так, відповідно до акту №312203 по лічильнику ЕІС-код лічильника 62Z290 - А+9357,41 кВт.год., R+2981,79 кВАр.год., згідно акту №312202 по лічильнику ЕІС-код лічильника 62Z081 - А+9368,09 кВт.год, R+4018,95 кВАр.год.

10.01.2023 через електронний кабінет споживача позивачу були надіслані відповідачем акти прийому-передачі послуг з розподілу електричної енергії за грудень 2022 року, відповідно до яких послуги з розподілу електричної енергії нараховані з обсягу спожитої електроенергії 193074 кВт.год, послуги за перетікання реактивної електричної енергії нараховані з обсягу 62880 кВА реакт.год.

В додатку до рахунку №37497520 від 31.12.2022 по лічильнику ЕІС-код лічильника 62Z290 попередні показники Акціонерним товариством «Херсонобленерго» вказано 9278,31 кВт.год., по реактивним точкам обліку 2973,3 кВАр.год., по лічильнику ЕІС-код лічильника 62Z081 попередні показники вказано 9262,78 кВт.год, по реактивним точкам обліку 3972,41 кВАр.год.

Разом з тим, на думку позивача, ці дані невірні та необґрунтовані, оскільки вони не відповідають показникам, які були зафіксовані актом контрольного зняття показників працівниками Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕКО» станом на 07.12.2022.

Як вказував позивач, об`єм споживання електричної енергії у грудні 2022 року складає 14530 кВт.год. та вартість послуг по розподілу електричної енергії за грудень 2022 року складає 20944 грн, по послугам з перетікання реактивної електроенергії в обсязі 5900 кВАр.год. вартістю 734,47 грн.

В матеріалах справи також містяться складені позивачем акти надання послуг з розподілу електричної енергії та виставлені позивачеві рахунки за послуги з розподілу електричної енергії за період з 01.05.2022 по 31.12.2022.

Наведені обставини зумовили звернення позивача до суду з даним позовом, відповідно до якого останній просить суд:

-зобов`язати Акціонерне товариство «Херсонобленерго» провести перерахунок обсягів послуг з розподілу електричної енергії по фактичному споживанню електричної енергії Товариством з обмеженою відповідальністю «ЕКО» по об`єкту - м.Херсон, Миколаївське шосе, буд.19, в період окупації з травня по грудень 2022 року включно з урахуванням відсутності діяльності Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕКО» на об`єкті;

-визнати за Товариством з обмеженою відповідальністю «ЕКО» обсяги послуг з розподілу електричної енергії за грудень 2022 А+ в розмірі 14530 кВт.год. на суму 20944,46 грн з ПДВ та обсяги послуг з перетікання реактивної енергії R+ в розмірі 5900 кВАр.год. на суму 734,47 грн з ПДВ.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 20.03.2024 провадження у справі в частині вимог про визнання за Товариством з обмеженою відповідальністю «ЕКО» обсягів послуг з розподілу електричної енергії за грудень 2022 А+ в розмірі 14530 кВт.год. на суму 20944,46 грн з ПДВ та обсягів послуг з перетікання реактивної енергії R+ в розмірі 5900 кВАр.год. на суму 734,47 грн з ПДВ закрито на підставі пункту 1 частини першої статті 231 Господарського процесуального кодексу України у зв`язку з тим, що спір не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства, оскільки позов в цій частині фактично містить у собі вимогу про встановлення судом факту, що має юридичне значення, та не стосується захисту права цивільного.

Позиція суду апеляційної інстанції

Предметом апеляційного оскарження у цій справі є рішення суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕКО» про зобов`язання Акціонерного товариства «Херсонобленерго» провести перерахунок обсягів послуг з розподілу електричної енергії по фактичному споживанню електричної енергії Товариством з обмеженою відповідальністю «ЕКО» по об`єкту - м.Херсон, Миколаївське шосе, буд.19, в період окупації з травня по грудень 2022 року включно з урахуванням відсутності діяльності Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕКО» на об`єкті.

У вирішенні доводів скаржника, колегія суддів виходить з того, що правовідносини, які пов`язані з виробництвом, передачею, розподілом, купівлею-продажем, постачанням електричної енергії між учасниками ринку електричної енергії (ліцензіатами з виробництва, передачі, розподілу або постачання електричної енергії) та споживачами електричної енергії регулюються Законом України «Про ринок електричної енергії» та Правилами роздрібного ринку електричної енергії, затвердженими постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14.03.2018 № 312 (далі - Правила роздрібного ринку електричної енергії, Правила №312), які визначають правові, економічні та організаційні засади функціонування ринку електричної енергії, відносини, пов`язані з виробництвом, передачею, розподілом, купівлею-продажем, постачанням електричної енергії для забезпечення надійного та безпечного постачання електричної енергії споживачам з урахуванням інтересів споживачів, розвитку ринкових відносин, мінімізації витрат на постачання електричної енергії та мінімізації негативного впливу на навколишнє природне середовище.

Згідно з частиною першою статті 4 Закону України «Про ринок електричної енергії» учасники ринку електричної енергії провадять свою діяльність на ринку електричної енергії на договірних засадах. Для забезпечення функціонування ринку електричної енергії укладаються, зокрема, договори про надання послуг з розподілу та про постачання електричної енергії споживачу.

За визначенням термінів, наведених у статті 1 Закону України «Про ринок електричної енергії»:

-оператор системи розподілу (ОСР) це юридична особа, відповідальна за безпечну, надійну та ефективну експлуатацію, технічне обслуговування та розвиток системи розподілу і забезпечення довгострокової спроможності системи розподілу щодо задоволення обґрунтованого попиту на розподіл електричної енергії з урахуванням вимог щодо охорони навколишнього природного середовища та забезпечення енергоефективності;

-електропостачальник - суб`єкт господарювання, який здійснює продаж електричної енергії за договором постачання електричної енергії споживачу;

-споживач - фізична особа, у тому числі фізична особа - підприємець, або юридична особа, що купує електричну енергію для власного споживання.

Відповідач Акціонерне товариство «Херсонобленерго» є оператором системи розподілу, який з 01.01.2019 надає послуги з розподілу електричної енергії (згідно постанови від 20.11.2018 № 1469 «Про видачу АТ «Херсонобленерго» ліцензії з розподілу електричної енергії та анулювання ліцензій з передачі електричної енергії місцевими (локальними) електричними мережами і постачання електричної енергії за регульованим тарифом».

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «ЕКО» є споживачем послуг з розподілу електричної енергії та послуг комерційного обліку у спірних правовідносинах.

Частина четверта статті 46 Закону України «Про ринок електричної енергії» визначає, що оператор системи розподілу надає послуги з розподілу електричної енергії на підставі договорів про надання послуг з розподілу. Договори про надання послуг з розподілу є публічними договорами приєднання та укладаються на основі типових договорів, форма яких затверджується Регулятором.

Згідно з пунктом 2.1.4 глави 2.1. розділу II Правил роздрібного ринку електроенергії договір споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії є публічним договором приєднання та укладається з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України за формою договору, що є додатком 3 до цих Правил. Оператор системи розподілу зобов`язаний на головній сторінці свого веб-сайту, а також у друкованих виданнях, що публікуються на території його ліцензованої діяльності, та у власних центрах обслуговування споживачів розмістити редакцію договору про надання послуг з розподілу електричної енергії та роз`яснення щодо укладення та приєднання споживача до договору про надання послуг з розподілу електричної енергії. Фактом приєднання споживача до умов договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії, зокрема повернення (надання) підписаної заяви-приєднання, сплата рахунка оператора системи розподілу та/або документально підтверджене споживання електричної енергії (2.1.6. глави 2.1. розділу II Правил роздрібного ринку електроенергії).

Згідно з положеннями пункту 10 постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 14.03.2013 №312, до запуску електронної платформи Датахаб адміністратора комерційного обліку функції адміністратора комерційного обліку на роздрібному ринку електричної енергії, у тому числі адміністрування процедури зміни постачальника електричної енергії у межах території ліцензованої діяльності, виконує відповідний оператор системи розподілу.

Акціонерне товариство «Херсонобленерго», як оператор системи розподілу, здійснює комерційний облік електроенергії, спожитої позивачем та щомісячний розрахунок обсягів спожитої позивачем електричної енергії.

Розподіл електричної енергії - транспортування електричної енергії від електроустановок виробників електричної енергії або електроустановок оператора системи передачі мережами оператора системи розподілу, крім постачання електричної енергії (стаття 1 Закону України «Про ринок електричної енергії»).

Відповідно до частини першої статті 45 Закону України «Про ринок електричної енергії» розподіл електричної енергії здійснюється оператором системи розподілу. Діяльність з розподілу електричної енергії підлягає ліцензуванню відповідно до законодавства.

Відповідно до пункту 2.1.1. Правил роздрібного ринку електричної енергії (у редакції, чинній на момент укладення договору з відповідачем) результатом розподілу (передачі) електричної енергії на роздрібному ринку є забезпечення можливості отримання відповідним суб`єктом роздрібного ринку електричної енергії необхідного обсягу електричної енергії та рівня електричної потужності із забезпеченням параметрів якості електропостачання, які відповідають установленим стандартам, та категорії надійності електрозабезпечення відповідно до договору в точках приєднання електроустановок учасників роздрібного ринку. Відповідно до договорів про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії, що укладаються зі споживачем та електропостачальником відповідно до цих Правил, оператор системи передачі згідно з Кодексом системи передачі та оператори систем розподілу згідно з Кодексом систем розподілу здійснюють, відповідно, передачу та розподіл електричної енергії на роздрібному ринку в точку розподілу до електроустановки споживача на території діяльності відповідного оператора системи.

22.11.2018 заявою-приєднання №4874 Товариство з обмеженою відповідальністю «ЕКО» приєдналося до умов договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії оператором системи розподілу Акціонерним товариством «Херсонобленерго» по об`єкту споживача за адресою: м.Херсон, Миколаївське шосе, б.19. Електропостачальником електричної енергії по вказаному об`єкту є Товариство з обмеженою відповідальністю «Київські енергетичні послуги» відповідно до договору про постачання електричної енергії споживачу №4874 від 26.10.2011.

Таким чином, Товариство з обмеженою відповідальністю «ЕКО» приєдналося до договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії на умовах договору про постачання електричної енергії за особовим рахунком №4874 баз даних абонентів постачальника за регульованим тарифом (договір №37497520) по точкам комерційного обліку за адресою: м.Херсон, Миколаївське шосе, б.19.

За обставинами цієї справи Товариство з обмеженою відповідальністю «ЕКО» не погоджується із визначеним Акціонерним товариством «Херсонобленерго» обсягом розподіленої електричної енергії та зазначає, що визначені відповідачем дані не відповідають показникам, які були зафіксовані актом контрольного зняття показників працівниками Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕКО» станом на 07.12.2022, при цьому позивач наголошує, що ним була припинена діяльність на ринку у зв`язку з бойовими діями, окупацією міста Херсона та у зв`язку з настанням небезпечних умов праці, які загрожували життю та здоров`ю працівників.

При цьому, стверджуючи про невідповідність визначених відповідачем обсягів наданих послуг з розподілу електричної енергії, позивач посилається на акти контрольного зняття показників вузлів обліку електроенергії від 12.05.2022 та 07.12.2022, складені представниками Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕКО».

Південно-західний апеляційний господарський суд виходить з того, що згідно з пунктом 4.1. Правил роздрібного ринку електричної енергії розрахунки за електричну енергію та послуги, що надаються на роздрібному ринку, між учасниками цього ринку здійснюються у грошовій формі відповідно до укладених договорів.

Відповідно до пункту 4.3. Правил роздрібного ринку електричної енергії дані, необхідні для формування платіжних документів, у тому числі щодо обсягів електричної енергії, надаються учасникам роздрібного ринку адміністратором комерційного обліку в порядку, встановленому Кодексом комерційного обліку. На підставі отриманих даних відповідно до умов договору (обраної споживачем комерційної пропозиції) сторони складають акти прийому-передачі проданих товарів та/або наданих послуг.

Пунктом 5.1.1. Правил роздрібного ринку електричної енергії встановлено, що оператор системи має право отримувати своєчасно плату за надання послуги з розподілу або передачі електричної енергії та плату за перетікання реактивної електричної енергії відповідно до умов договорів та законодавства України.

У пункті 5.5.5. Правил роздрібного ринку електричної енергії визначено, що споживач електричної енергії зобов`язаний сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів.

Кодекс комерційного обліку електричної енергії затверджено постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14.03.2018 № 311 (далі - Кодекс комерційного обліку).

Пунктом 8.6.10. Кодексу комерційного обліку електричної енергії передбачено, що перевірка достовірності даних засобів комерційного обліку електричної енергії (ЗКО) безпосередньо на місці їх установлення забезпечується сторонами за необхідності, але не рідше ніж один раз на шість місяців, про що складається відповідний акт контрольного огляду даних засобів комерційного обліку електричної енергії (ЗКО).

Відповідно до абзаців 3-6 пункту 2.3.5. Правил роздрібного ринку електричної енергії у разі виникнення у споживача сумніву у правильності показів розрахункових засобів вимірювальної техніки або визначення суми у пред`явленому до оплати документі щодо оплати за постачання або розподіл (передачу) електричної енергії споживач подає про це заяву учаснику роздрібного ринку, який надав розрахунковий документ. Учасник ринку протягом 5 робочих днів від дня одержання заяви перевіряє документ (рахунок) щодо оплати електричної енергії, послуг з розподілу (передачі), комерційного обліку електричної енергії, компенсації перетікань реактивної електричної енергії тощо, у разі необхідності звертається в установленому Кодексом комерційного обліку порядку щодо перевірки даних комерційного обліку. На підставі отриманих за результатами перевірки даних комерційного обліку електропостачальник, оператор системи та постачальник послуг комерційного обліку за необхідності проводять відповідні коригування. За результатами перевірки учасник роздрібного ринку повідомляє споживача.

Згідно з пунктом 8.6.16. Кодексу комерційного обліку електричної енергії у разі виявлення у платіжному документі помилкових показів лічильника споживач має повідомити про це відповідного оператора системи/ППКО та електропостачальника та надати фактичні покази лічильника. Водночас індивідуальному побутовому споживачу достатньо надати фактичні покази лічильника оператору системи розподілу або електропостачальнику.

Таким чином, виставлений рахунок за умов сумнівів у правильності певних показників, їх помилковості тощо може підлягати перевірці та подальшому коригуванню за зверненням споживача, а у свою чергу відповідні суб`єкти зобов`язані здійснити перевірку, звіряння виставлених рахунків та зазначених у них даних. Подібні за містом висновки викладені також у постанові від 04.11.2023 у справі № 922/5404/23.

Відповідно до положень пункту 10.1.2. Кодексу комерційного обліку керівництво або уповноважені представники сторін зобов`язані докладати зусиль для вирішення суперечок шляхом проведення переговорів, пошуку взаємоприйнятних рішень, вирішення суперечки своєчасно і в повному обсязі, продовження строків врегулювання розбіжностей тощо.

У пункті 10.1.4. Кодексу комерційного обліку визначено, що у разі недосягнення сторонами згоди вирішення зазначених суперечок проводиться АКО, Регулятором або в судовому порядку.

Відповідно до пункту 2.3.14 Правил роздрібного ринку електричної енергії постачальник послуг комерційного обліку забезпечує зняття показів засобів вимірювальної техніки відповідно до Кодексу комерційного обліку.

Пунктом 8.6.10. Кодексу комерційного обліку електричної енергії передбачено, що перевірка достовірності даних засобів комерційного обліку електричної енергії (ЗКО) безпосередньо на місці їх установлення забезпечується сторонами за необхідності, але не рідше ніж один раз на шість місяців, про що складається відповідний акт контрольного огляду даних засобів комерційного обліку електричної енергії (ЗКО).

Згідно з пунктом 8.6.1. Кодексу комерційного обліку електричної енергії зчитування показів з лічильників, встановлених у споживачів, може здійснюватися споживачем, а також оператором системи або постачальником послуг комерційного обліку (ППКО - у ролі оператора зчитування даних з лічильників (ОЗД)) відповідно до цього Кодексу та умов договору.

Отже, чинне законодавство передбачає, що зчитування показів лічильників, встановлених у споживачів, може здійснюватися споживачем, а також оператором системи або постачальником послуг комерційного обліку (ППКО), відповідно до Кодексу комерційного обліку електричної енергії та умов договору про постачання електричної енергії споживачу.

Згідно з положеннями пункту 8.6.15. Кодексу комерційного обліку дані, отримані безпосередньо оператором системи під час перевірки, мають вищий пріоритет ніж дані, зазначені споживачем.

Як зазначалось, за змістом позовної заяви позивач не погоджується з нарахованими відповідачем обсягами послуг з розподілу електричної енергії по об`єкту, розташованому за адресою: м.Херсон, Миколаївське шосе, 19, з травня по грудень 2022 року.

Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позовної вимоги позивача, виходив з того, що:

-в матеріалах справи відсутні докази звернення позивача до оператора системи розподілу із відповідною заявою про припинення ведення господарської діяльності за місцезнаходженням об`єктів, визначених умовами заяви-приєднання до договору, та відключення об`єктів, які перебувають на тимчасово окупованій території України, від електропостачання, а також докази розірвання договору між сторонами;

-право складати акти контрольного огляду вузлів огляду із зняттям показників мають лише оператори системи розподілу/передачі електричної енергії, а не споживач, з огляду на що суд не прийняв до уваги надані позивачем акти контрольного зняття показників вузлів обліку електроенергії від 12.05.2022 та 07.12.2022, складені представниками Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕКО» на підтвердження невідповідності визначених відповідачем обсягів наданих послуг з розподілу електричної енергії;

-після зняття відповідачем фактичних показників лічильників електричної енергії позивача, обсяги розподіленої електричної енергії за період з травня по грудень 2022 року були визначені відповідачем відповідно до Положення про особливості постачання електричної енергії споживачам та розрахунків між учасниками роздрібного ринку електричної енергії у період дії в Україні воєнного стану, затвердженого наказом Міністерства енергетики України від 13.03.2022 №148, за середньодобовим обсягом споживання позивача, за виключенням місяців липень та серпень, по яких споживання (за даними, наданими споживачем) дорівнювали « 0»;

За наведених обставин місцевий господарський суд констатував, що оператором розподілу було дотримано приписи чинного законодавства щодо порядку визначення обсягів споживання електричної енергії на територіях, на яких ведуться бойові дії, або на тимчасово окупованих територіях, у зв`язку з чим підстави для задоволення позову відсутні.

Таким чином, при вирішенні спору у цій справі суд першої інстанції фактично поклав в основу свого рішення недоведеність позивачем факту неспоживання електроенергії у означений у позові період.

Однак місцевий господарський суд залишив поза увагою фактичні обставини спору та не врахував, що територія, на якій розташовані об`єкти споживання електричної енергії у період, за який відповідач здійснив нарахування обсягів розподіленої електричної енергії, розташовані на території Херсонської міської територіальної громади, яка у спірний період нарахування перебувала під окупацією РФ. При цьому, означені обставини є загальновідомими та не заперечуються сторонами спору.

Колегія суддів зазначає, що ключовим для вирішення спору у даній справі є дослідження правовідносин сторін за договором про надання послуг з розподілу електричної енергії у період окупації міста Херсона.

Об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду в межах розгляду справи №908/1162/23 досліджувала питання застосування частини другої статті 13 та частини другої статті 13-1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» до правовідносин, які виникли у період з лютого 2022 року по грудень 2022 року, тобто до прийняття Кабінетом Міністрів України постанови №1364 від 06.12.2022 «Деякі питання формування переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією» та затвердження Міністерством з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України наказу №309 «Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією».

Відповідно до пунктів 1, 3 частини першої статті 3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» (№1207-VII) для цілей цього Закону тимчасово окупованою територією визначається: сухопутна територія тимчасово окупованих Російською Федерацією територій України, водні об`єкти або їх частини, що знаходяться на цих територіях (пункт 1); інша сухопутна територія України, внутрішні морські води і територіальне море України, визнані в умовах воєнного стану тимчасово окупованими у встановленому Кабінетом Міністрів України порядку (пункт 3).

Так, об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у справі №908/1162/23, зокрема, виснувала, що Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» щодо деяких питань визначення правового статусу тимчасово окупованих територій України в умовах воєнного стану» №2764-ІХ від 16.11.2022 частину третю статті 1 вказаного Закону №1207-VII було викладено у редакції, за якою дата початку і дата завершення тимчасової окупації територій, передбачених пунктом 3 частини першої статті 3 цього Закону, визначаються Кабінетом Міністрів України.

Чинна редакція цієї норми (відповідно до змін, внесених Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо звільнення від сплати екологічного податку, плати за землю та податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за знищене чи пошкоджене нерухоме майно» №3050-IX від 11.04.2023) вказує, що дата початку і дата завершення тимчасової окупації територій, які передбачені у пункті 3 частини першої статті 3 цього Закону, визначаються у встановленому Кабінетом Міністрів України порядку.

З 07.05.2022 ні пункт 7 частини першої статті 11, ні пункт 1 частини третьої статті 3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» не містили (і зараз також не містять) жодних посилань на те, що статус тимчасово окупованих вказані у них території набувають залежно від наявності чи відсутності (а так само і дати ухвалення) будь-якого рішення того чи іншого повноважного органу державної влади України РНБО, Кабінету Міністрів України чи іншого органу в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

06.12.2022 Кабінет Міністрів України затвердив постанову «Деякі питання формування переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією», відповідно до якої перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затверджується Міністерством з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій за формою згідно з додатком за погодженням з Міністерством оборони України з урахуванням пропозицій відповідних обласних, Київської міської військових адміністрацій.

Відповідно до регулювання, запровадженого Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо регулювання правового режиму на тимчасово окупованій території України» №2217-ІХ від 21.04.2022, правовий статус тимчасово окупованої території РФ у розумінні пункту 1 частини першої статті 3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» не залежить від того, чи ухвалив (і якщо ухвалив - то коли саме) той чи інший повноважний орган державної влади України (РНБО, Кабінет Міністрів України чи інший орган в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України) рішення про визнання певної частини території України тимчасово окупованою. Таке рішення повноважного органу державної влади України (зокрема, і Кабінету Міністрів України) для територій, визначених у пункті 1 частини першої статті 3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», має не конститутивне, а лише інформативне значення, з публічною достовірністю підтверджуючи конкретну дату, з якої фактична окупація певної частини території України почалася чи припинилася.

З огляду на викладене, об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду в постанові від 03.10.2025 у справі №908/1162/23 дійшла висновку про відсутність підстав для відступу від висновку, викладеного Верховним Судом у постанові від 07.03.2024 у справі №910/9680/23, про поширення положень статті 13-1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» на території, тимчасово окуповані в період воєнного стану, лише з огляду на загальновідомий факт окупації таких територій за відсутності відповідного рішення Кабінету Міністрів України.

Відтак об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, залишаючи без змін постанову суду апеляційної інстанції у справі №908/1162/23 про відмову у задоволенні позову, зазначила про те, що підставою для такої відмови, враховуючи положення статті 13-1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», є заборона передачі енергоносіїв відповідачу, оскільки факт тимчасової окупації є загальновідомим фактом, що не потребує окремого доказування у відповідному судовому провадженні.

Колегія суддів в силу положень частини четвертої статті 236 Господарського процесуального кодексу України враховує зазначені вище висновки об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, викладені у постанові від 03.10.2025 у справі №908/1162/23, оскільки правовідносини у даній справі та у справі №908/1162/23 є подібними за змістовним критерієм.

Відповідно до наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасового окупованих територій України №309 від 22.12.2022 Херсонська міська територіальна громада була тимчасово окупованою у період з 01.03.2022 по 11.11.2022.

Аналогічні відомості містяться у наказі Міністерства розвитку громад та територій України №376 від 28.02.2025 «Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією».

Крім того, колегія суддів вважає, що факт тимчасово окупації Херсонської міської територіальної громади у період з 01.03.2022 по 11.11.2022 є загальновідомою обставиною.

Поряд з цим, позивач просить зобов`язати Акціонерне товариство «Херсонобленерго» провести перерахунок обсягів послуг з розподілу електричної енергії по фактичному споживанню електричної енергії Товариством з обмеженою відповідальністю «ЕКО» по об`єкту - м.Херсон, Миколаївське шосе, 19, у період з травня по грудень 2022 року, тоді як відповідна територія з 01.03.2022 по 11.11.2022 знаходилась під окупацією.

Згідно зі статтею 13-1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» її положення застосовуються до тимчасово окупованої території, передбаченої пунктами 1 і 2 частини першої статті 3 цього Закону, надр під територіями, зазначеними у пунктах 1 і 2 частини першої статті 3 цього Закону, і повітряного простору над цими територіями.

В умовах воєнного стану рішенням Кабінету Міністрів України положення цієї статті можуть бути поширені на тимчасово окуповані території, передбачені пунктом 3 частини першої статті 3 цього Закону, надра під територіями, зазначеними у пункті 3 частини першої статті 3 цього Закону, і повітряний простір над цими територіями.

На період тимчасової окупації переміщення товарів (робіт, послуг) з тимчасово окупованої території на іншу територію України та/або з іншої території України на тимчасово окуповану територію усіма видами транспорту, в тому числі автомобільним, залізничним, повітряним та трубопровідним транспортом, а також лініями електропередач та гідротехнічними спорудами, заборонено, за винятком випадків, передбачених частинами третьою та четвертою цієї статті.

Враховуючи наведене вище, а також за наявності у матеріалах справи доказів, що спірні нарахування обсягів розподіленої електричної енергії відповідачем проводилися з урахуванням точок комерційного обліку на виробничих об`єктах позивача, які розташовані на окупованій у період з 01.03.2022 по 11.11.2022 території, колегія суддів Південно-західного апеляційного господарського суду зазначає про безпідставність незастосування судом першої інстанції до спірних відносин положень статті 13-1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України».

Щодо застосування місцевим господарським судом при вирішення спору у даній справі положень пункту 9 Положення про особливості постачання електричної енергії споживачам та розрахунків між учасниками роздрібного ринку електричної енергії у період дії в Україні воєнного стану, затвердженого наказом Міністерства енергетики України від 13.03.2022 №148, апеляційний суд зазначає наступне.

З метою забезпечення безпеки постачання електричної енергії споживачам Міністерством енергетики України видано наказ від 13.04.2022 №148 «Про врегулювання питань щодо постачання електричної енергії споживачам та розрахунків між учасниками роздрібного ринку електричної енергії у період дії в Україні воєнного стану», яким затверджено Положення про особливості постачання електричної енергії споживачам та розрахунків між учасниками роздрібного ринку електричної енергії у період дії в Україні воєнного стану.

Вказаний наказ набув чинності з дня його опублікування 06.05.2022 і діяв і до 05.12.2023.

Так, пунктом 9 цього Положення визначено, що обсяги споживання електричної енергії визначаються з урахуванням таких особливостей:

1)обсяги споживання електричної енергії на об`єктах споживачів визначаються відповідно до вимог Кодексу комерційного обліку електричної енергії, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 14.03.2018 №311 (у редакції постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 20.03.2020 №716) (далі - Кодекс комерційного обліку електричної енергії), крім об`єктів споживачів, розташованих на територіях, на яких ведуться бойові дії, або на тимчасово окупованих територіях;

2)обсяги споживання електричної енергії на територіях, на яких ведуться бойові дії, або на тимчасово окупованих територіях визначаються:

-з урахуванням фактичних показів лічильника(ів) у разі отримання таких показів за допомогою засобів дистанційної передачі даних (АСКОЕ) або переданих споживачем чи персоналом оператора системи, або постачальником послуг комерційного обліку (ППКО), або постачальником електричної енергії (для населення);

-приймаються рівними нулю за період(и) відсутності електропостачання тривалістю більше ніж 24 години в розрахунковому періоді для споживачів, об`єкти яких заживлені від певного вузла/району/області електричних мереж оператора системи, з яких був відсутній відпуск електричної енергії споживачам;

-приймаються рівними нулю - з дня пошкодження/руйнування електроустановки споживача до непридатного для споживання стану відповідно до підтвердженої оператором системи або Держенергонаглядом заяви споживача;

-у порядку, встановленому Кодексом комерційного обліку електричної енергії, для кожної категорії споживачів (побутові, малі непобутові, інші непобутові) за їх середньодобовим споживанням в аналогічному періоді попереднього року із застосуванням коефіцієнта приросту/зниження споживання електричної енергії, розрахованого для відповідного періоду та території ліцензованої діяльності оператора системи, що здійснюють розподіл електричної енергії відповідному споживачу.

Коефіцієнт приросту/зниження споживання електричної енергії розраховується у відносних одиницях з точністю до чотирьох цифр після коми, як співвідношення величин обсягу відпуску електричної енергії споживачам у розрахунковому місяці за наявними у оператора системи фактичними даними станом на перше число календарного місяця, наступного за розрахунковим, до величини обсягу відпуску електричної енергії споживачам в аналогічному розрахунковому місяці попереднього року у відповідному вузлі/районі/області електричних мереж оператора системи;

3)оператор системи з урахуванням підстав, зазначених в абзацах третьому та четвертому підпункту 2 цього пункту, має перерахувати обсяги електричної енергії на підставі заяви споживача із дати підтвердженого виникнення підстав.

Після отримання оператором системи або постачальником послуг комерційного обліку електричної енергії документально підтверджених фактичних показів лічильника(ів), у тому числі після припинення чи скасування воєнного стану, щомісячні обсяги спожитої електричної енергії споживачем визначаються за середньодобовим обсягом споживання, який розраховується на основі зафіксованих двох останніх послідовно зчитаних показів лічильника(ів) та кількості днів між цими зчитуваннями (без урахування днів, коли відбувались перерви в електропостачанні споживача).

Південно-західний апеляційний господарський суд звертається до правової позиції, яка викладена у постанові Верховного Суду від 23.10.2025 у справі №916/1650/23, а саме:

«Так, відповідно до Законів України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», «Про ринок електричної енергії», Указів Президента України від 24.02.2022 №64 «Про введення воєнного стану в Україні», від 14.03.2022 №133 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», з метою забезпечення безпеки постачання електричної енергії споживачам Міністерством енергетики України видано наказ від 13.04.2022 №148 «Про врегулювання питань щодо постачання електричної енергії споживачам та розрахунків між учасниками роздрібного ринку електричної енергії у період дії в Україні воєнного стану», яким затверджено Положення про особливості постачання електричної енергії споживачам та розрахунків між учасниками роздрібного ринку електричної енергії у період дії в Україні воєнного стану. Вказаний наказ набув чинності з дня його опублікування 06.05.2022 і діяв і до 05.12.2023.

Водночас з огляду на ієрархію нормативно-правових актів, враховуючи приписи статті 13-1 Закону №1207-VII про заборону передачі електроенергії на тимчасово окуповану територію (і така заборона має абсолютний характер), Положення про особливості постачання електричної енергії споживачам та розрахунків між учасниками роздрібного ринку електричної енергії у період дії в Україні воєнного стану не регулювало (і не могло регулювати) питання електропостачання на тимчасово окупованій території.

Суд також вважає за необхідне зазначити, що доведення/не доведення позивачем обставин фактичної поставки електроенергії на тимчасово окуповану територію, як і здійснення оплати за неї, не має правового значення для вирішення спору у цій справі».

Отже, місцевий господарський суд при вирішенні спору у даній справі неправильно застосував норми матеріального права, а саме: безпідставно не застосував до спірних відносин положень статті 13-1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» та помилково застосував положення пункту 9 Положення про особливості постачання електричної енергії споживачам та розрахунків між учасниками роздрібного ринку електричної енергії у період дії в Україні воєнного стану, затвердженого наказом Міністерства енергетики України від 13.03.2022 №148.

Щодо обраного позивачем способу захисту у вигляді зобов`язання Акціонерного товариства «Херсонобленерго» провести перерахунок обсягів послуг з розподілу електричної енергії по фактичному споживанню електричної енергії Товариством з обмеженою відповідальністю «ЕКО» по об`єкту у період з травня по грудень 2022 року колегія суддів зазначає наступне.

Судовий захист повинен бути повним та відповідати принципу процесуальної економії, тобто забезпечити відсутність необхідності звернення до суду для вжиття додаткових засобів захисту (постанови Великої Палати Верховного Суду від 22.09.2020 у справі №910/3009/18, від 19.01.2021 у справі №916/1415/19), а право чи інтерес мають бути захищені судом у належний спосіб, який є ефективним (пункт 57 постанови від 05.06.2018 у справі №338/180/17), відтак суд повинен відмовляти у задоволенні позовної вимоги, яка не відповідає ефективному способу захисту права чи інтересу.

Згідно зі статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визнається право на доступ до правосуддя, а статтею 13 Конвенції (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний спосіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. При цьому під ефективним способом слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Надаючи правову оцінку належності обраного зацікавленою особою способу захисту, судам належить зважати і на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції. Так, у рішенні від 15.11.1996 у справі «Чахал проти Об`єднаного Королівства» Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни. Суть цієї статті зводиться до вимоги надати людині такі міри правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органові розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції й надавати відповідний судовий захист, хоча держави - учасники Конвенції мають деяку свободу розсуду щодо того, яким чином вони забезпечують при цьому виконання своїх зобов`язань. Крім того, Європейський суд вказав на те, що за деяких обставин вимоги статті 13 Конвенції можуть забезпечуватися всією сукупністю засобів, що передбачаються національним правом.

У справі «Белеш та інші проти Чеської Республіки» Європейський суд з прав людини зауважив, що право на справедливий судовий розгляд, що гарантується статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, має здійснюватися відповідно до норм закону, що передбачають наявність у сторін судового розгляду ефективного судового захисту з метою захисту їх цивільних прав та обов`язків.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини від 04.12.1995 у справі «Белле проти Франції» для того, щоб право на доступ до суду було ефективним, особа повинна мати чітку фактичну можливість оскаржити діяння, що становить втручання у її права.

Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

У рішенні від 31.07.2003 у справі «Дорани проти Ірландії» Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає не лише запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права, оскільки обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Як правило, суб`єкт порушеного права може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права. Неналежність або неефективність обраного позивачем способу захисту права є підставою для прийняття судового рішення про відмову в позові.

Враховуючи вищевикладене, господарський суд повинен встановити на що саме спрямований позов та вирішити питання про наявність чи відсутність підстав для правового захисту в обраний позивачем спосіб.

Надавши оцінку даній вимозі позивача, колегія суддів доходить висновку, що позивач фактично просить визнати відсутнім право вимоги Акціонерного товариства «Херсонобленерго» до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕКО» про стягнення заборгованості за надані послуги з розподілу електричної енергії в період з травня по грудень 2022 року.

Тобто обораний позивачем спосіб захисту фактично направлений на визнання відсутнім права вимоги та саме в такому аспекті колегія суддів надає оцінку цій вимозі.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.01.2021 по справі №522/1528/15-ц зазначено наступне:

« 54.За висновками Верховного Суду України, сформульованими в постанові від 21 листопада 2012 року у справі 6-134цс12, згідно з пунктом 1 частини другої статті 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права, що в рівній мірі означає як наявність права, так і його відсутність.

55.Велика Палата Верховного Суду погоджується з такими висновками.

56.При цьому Велика Палата Верховного Суду звертає увагу, що визнання права як у позитивному значенні (визнання існуючого права), так і в негативному значенні (визнання відсутності права і кореспондуючого йому обов`язку) є способом захисту інтересу позивача у правовій визначеності.

57.Для належного захисту інтересу від юридичної невизначеності у певних правовідносинах особа може на підставі пункту 1 частини другої статті 16 ЦК України заявити вимогу про визнання відсутності як права вимоги в іншої особи, що вважає себе кредитором, так і свого кореспондуючого обов`язку, зокрема у таких випадках:

-кредитор у таких правовідносинах без звернення до суду з відповідним позовом може звернути стягнення на майно особи, яку він вважає боржником, інших осіб або інакше одержати виконання поза волею цієї особи-боржника в позасудовому порядку;

-особа не вважає себе боржником у відповідних правовідносинах і не може захистити її право у межах судового розгляду, зокрема, про стягнення з неї коштів на виконання зобов`язання, оскільки такий судовий розгляд кредитор не ініціював (наприклад, кредитор надсилає претензії, виставляє рахунки на оплату тощо особі, яку він вважає боржником).

58.Водночас Велика Палата Верховного Суду знову звертає увагу, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Спосіб захисту порушеного права або інтересу має бути таким, щоб у позивача не виникала необхідність повторного звернення до суду. Тому спосіб захисту інтересу, передбачений пунктом 1 частини другої статті 16 ЦК України, може застосовуватися лише в разі недоступності позивачу можливості захисту його права.

59.Задоволення позову про визнання відсутності права вимоги в особи, що вважає себе кредитором, і відсутності кореспондуючого обов`язку особи-боржника у відповідних правовідносинах є спрямованим на усунення правової невизначеності. Тобто, відповідне судове рішення має забезпечити, щоби обидві сторони правовідносин могли у майбутньому знати про права одна одної та діяти, не порушуючи їх. А тому такий спосіб захисту є виключно превентивним.

60.Якщо кредитор, який діяв в умовах правової невизначеності, у минулому порушив права особи, яку він вважає боржником, то для останнього ефективним способом захисту буде той, який спрямований на захист порушеного права, а не на превентивний захист інтересу. Тобто звернення з позовом для усунення правової невизначеності, яка існувала у минулому, в означеній ситуації не є ефективним способом захисту.

61.Зокрема, якщо суд розглядає справу про стягнення з боржника коштів, то останній має захищати свої права саме в цьому провадженні, заперечуючи проти позову та доводячи відсутність боргу, зокрема відсутність підстав для його нарахування, бо вирішення цього спору призведе до правової визначеності у правовідносинах сторін зобов`язання.

62.Наявність відповідного боргу чи його відсутність, як і відсутність підстав для нарахування боргу, є предметом доказування у спорі про стягнення з відповідача коштів незалежно від того, чи подав останній зустрічний позов про визнання відсутності права кредитора, зокрема про визнання поруки припиненою. Тому для захисту права відповідача у ситуації, коли кредитор вже звернувся з вказаним позовом про стягнення коштів, не потрібно заявляти зустрічний позов, а останній не може бути задоволений.

63.Аналогічно після звернення кредитора з позовом про стягнення коштів боржник не може заявляти окремий позов про визнання відсутності права вимоги в кредитора та кореспондуючого обов`язку боржника. Такий окремий позов теж не може бути задоволений, оскільки боржник має себе захищати у судовому процесі про стягнення з нього коштів, заперечуючи проти відповідного позову кредитора, наприклад, і з тих підстав, що порука припинилася.

64.Застосування боржником способу захисту інтересу, спрямованого на усунення правової невизначеності у відносинах із кредитором, є належним лише в разі, якщо така невизначеність триває, ініційований кредитором спір про захист його прав суд не вирішив і відповідне провадження не було відкрите.

65.У разі, якщо кредитор уже ініціював судовий процес, спрямований на захист порушеного, на його думку, права, або такий спір суд уже вирішив, звернення боржника з позовом про визнання відсутності права вимоги у кредитора та кореспондуючого обов`язку боржника не є належним способом захисту».

Враховуючи те, що позивач не вважає себе боржником за надані йому послуги з розподілу електричної енергії за період з травня по грудень 2022 року, та не може захистити своє право у межах судового розгляду, зокрема, про стягнення з нього коштів на виконання зобов`язання, оскільки такий судовий розгляд відповідач не ініціював, при цьому виставляв позивачу рахунки на оплату, то звернення у даному випадку з позовом про визнання у відповідача відсутнім права вимоги, на переконання колегії суддів, є належним та ефективним способом захисту.

З огляду на викладене у сукупності, а також те, що факт окупації міста Херсона у період з 01.03.2022 по 11.11.2022 є загальновідомим фактом, враховуючи наявність у матеріалах справи доказів, що спірні нарахування обсягів розподіленої електричної енергії відповідачем проводилися з урахуванням точок комерційного обліку на виробничих об`єктах позивача, які розташовані на території, що була окупована у вказаний період, колегія суддів дійшла висновку, що у даний період не могла існувати заборгованість з надання на окуповану територію послуг, в тому числі і послуг з розподілу електричної енергії.

Враховуючи період, заявлений у позові, та дату деокупації міста Херсон, колегія суддів вважає за потрібне задовольнити позовні вимоги в частині визнання відсутнім права вимоги Акціонерного товариства «Херсонобленерго» до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕКО» про стягнення заборгованості за надані послуги у період з травня 2022 року по 11.11.2022.

Висновки суду апеляційної інстанції

В силу приписів статті 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 275 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення.

Згідно із частиною першою 1 статті 277 Господарського процесуального кодексу України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: нез`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів вважає, що при ухваленні оскаржуваного рішення суд першої інстанції неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, а також неправильно застосував норми матеріального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, рішення суду першої інстанції скасуванню з прийняттям у скасованій частині нового рішення про визнання відсутнім права вимоги Акціонерного товариства «Херсонобленерго» до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕКО» про стягнення заборгованості за надані послуги у період з травня 2022 року по 11.11.2022.

Розподіл судового збору

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо суд апеляційної, касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат (частина чотирнадцята статті 129 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до вимог статті 129 Господарського процесуального кодексу України витрати зі сплати судового збору за подання за подання позовної заяви та апеляційної скарги покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, 275, 277, 281 - 284 ГПК України,

апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕКО» задовольнити частково.

Рішення Господарського суду Одеської області від 20.03.2024 у справі №916/3520/23 скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕКО» задовольнити частково.

Визнати відсутнім право вимоги Акціонерного товариства «Херсонобленерго» до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕКО» про стягнення заборгованості за надані послуги у період з травня 2022 року по 11 листопада 2022 року.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з Акціонерного товариства «Херсонобленерго» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕКО» 2684,00 грн витрат по сплаті судового збору за подання позовної заяви та 3220,80 грн витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги.

Доручити Господарському суду Одеської області видати відповідні накази із зазначенням всіх необхідних реквізитів.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду у випадках і строки, передбачені ст.ст.287, 288 ГПК України.

Повний текст постанови складено 01.04.2026.

Головуючий суддя Л.В. Поліщук

Суддя К.В. Богатир

Суддя С.В. Таран