ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" квітня 2026 р.м. Одеса Справа № 916/2519/25

Господарський суд Одеської області у складі судді Сулімовської М.Б., розглянувши справу

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" (, 03065, м. Київ, просп. Любомира Гузара, буд. 44)

до відповідача: Акціонерного товариства "Одесагаз" (, 65003, м. Одеса, вул. Одарія, буд.1)

про стягнення 127912,73 грн.

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" звернувся до Господарського суду Одеської області із позовом до відповідача Акціонерного товариства " Одесагаз" про стягнення 127912,73 грн.

Позов обґрунтовано порушенням відповідачем положень чинного законодавства, яке регулює функціонування ринку природного газу, що полягає у здійсненні несанкціонованого відбору природного газу із газотранспортної системи України за період січень 2025 року.

Ухвалою суду від 30.06.2025 позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор енергії" прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі; постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін; встановлено сторонам строк на подання заяв по суті справи, вирішено інші процесуальні питання.

16.07.2025 до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву.

29.07.2025 від позивача надійшла відповідь на відзив.

11.08.2025 від відповідача надійшло заперечення.

12.08.2025 до суду від відповідача надійшла заява про долучення відповідей на запитання в порядку статті 90 ГПК України.

13.03.2026 позивачем подано до суду клопотання про врахування при розгляді справи правових висновків, викладених у постанові Південно-західного апеляційного господарського суду від 26.02.2025 у справі №916/4972/24.

19.03.2026 від відповідача надійшло заперечення на клопотання позивача від 13.03.2026.

Згідно з приписами статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди застосовують при розгляді справи Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожній фізичній або юридичній особі гарантується право на розгляд судом упродовж розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, в якій вона є стороною.

Європейський суд з прав людини щодо критеріїв оцінки розумності строку розгляду справи визначився, що строк розгляду має формувати суд, який розглядає справу. Саме суддя має визначати тривалість вирішення спору, спираючись на здійснену ним оцінку розумності строку розгляду в кожній конкретній справі, враховуючи її складність, поведінку учасників процесу, можливість надання доказів тощо.

Поняття розумного строку не має чіткого визначення, проте розумним слід уважати строк, який необхідний для вирішення справи відповідно до вимог матеріального та процесуального законів.

При цьому, Європейський суд з прав людини зазначає, що розумність тривалості провадження повинна визначатися з огляду на обставини справи та з урахуванням таких критеріїв: складність справи, поведінка заявника та відповідних органів влади, а також ступінь важливості предмета спору для заявника (рішення Європейського Суду з прав людини у справах "Савенкова проти України" від 02.05.2013, "Папазова та інші проти України" від 15.03.2012 року).

Європейський суд, щодо тлумачення положення "розумний строк" в рішенні у справі "Броуган (Brogan) та інші проти Сполученого Королівства" роз`яснив, що строк, який можна визначити розумним, не може бути однаковим для всіх справ, і було б неприродно встановлювати один строк в конкретному цифровому виразі для усіх випадків. Таким чином, у кожній справі виникає проблема оцінки розумності строку, яка залежить від певних обставин.

З огляду на зазначене, з метою повного, об`єктивного та всебічного розгляду справи, враховуючи обставини, пов`язані із запровадженням в Україні воєнного стану, постійні тривалі повітряні тривоги, приймаючи до уваги навантаження суду, а також з огляду на положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, справа розглянута поза межами строку, встановленого Господарським процесуальним кодексом України, але, у розумний строк, тобто такий, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій і вирішення справи.

Судове рішення підписано без його проголошення у відповідності до приписів ч.4 ст.240 Господарського процесуального кодексу України.

Дослідивши матеріали справи, суд, -

в с т а н о в и в:

Як слідує з матеріалів справи та встановлено судом, 31.01.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" (далі -оператор) та Акціонерним товариством "Одесагаз" (далі - замовник) укладено договір № про транспортування природного газу.

Згідно п.2.1 договору, оператор надає замовнику послугу транспортування природного газу (далі - послуга) на умовах, визначених у цьому договорі, а замовник сплачує оператору встановлені в цьому договорі вартість такої послуги та плат (за їх наявності), які виникають при його виконанні.

Відповідно до п.2.2 договору, послуги надаються на умовах, визначених у Кодексі, з урахуванням особливостей, передбачених цим договором.

Замовник погоджується з тим, що обов`язковою умовою надання послуги є доступ замовника до інформаційної платформи на підставі Правил надання доступу до інформаційної платформи, розміщених на веб-сайті оператора. Підписанням цього договору замовник підтверджує, що він ознайомлений із Правилами надання доступу до інформаційної платформи, розміщеними на веб-сайті оператора, та надає згоду на їх застосування та дотримання. Замовник усвідомлює, що порушення ним зазначених Правил позбавляє його права пред`являти претензії до оператора з приводу якості послуги та покладає на нього зобов`язання із відшкодування оператору шкоди або збитків, завданих такими діями або бездіяльністю замовника.

За умовами п. 2.5 договору, замовник має виконувати вимоги, визначені в Кодексі, подавати газ в точках входу та/або приймати газ у точках виходу в обсягах, встановлених цим договором, протягом погоджених термінів, а також оплачувати послуги на умовах, зазначених у договорі.

Згідно п.2.6, оператор має виконувати вимоги, визначені в Кодексі, приймати газ в точках входу та/або передавати газ у точках виходу в обсягах, встановлених цим договором, протягом погоджених термінів.

Відповідно до п.2.8, взаємовідносини між замовником та оператором при забезпеченні (замовленні, наданні, супроводженні) послуг транспортування за цим договором здійснюються сторонами через інформаційну платформу оператора відповідно до вимог Кодексу. Замовник набуває права доступу до інформаційної платформи з моменту підписання цього договору, а його уповноважені особи - з моменту їх авторизації, що оформлюється наданим замовником повідомленням на створення облікового запису уповноважених осіб користувача платформи за формою, визначеною Кодексом. Після набуття права доступу до інформаційної платформи замовник зобов`язується дотримуватися порядку взаємодії з інформаційною платформою, визначеного Кодексом.

Згідно п.4.1 договору, замовник зобов`язаний, в тому числі: своєчасно та в повному обсязі оплачувати вартість наданих йому послуг; дотримуватися обмежень, встановлених цим договором та Кодексом; не перевищувати замовлені потужності, визначені в цьому договорі; здійснити своєчасну та повну оплату додаткової плати оператору у разі перевищення розміру замовленої потужності та/або плати за зміну умов (обмежень) користування потужністю з обмеженнями, та/або недотримання параметрів якості природного газу, який передається ним у газотранспортну систему, у порядку, визначеному цим договором та Кодексом; реєструвати в Реєстрі споживачів постачальника на інформаційній платформі оператора споживачів, стосовно яких він є діючим постачальником; здійснити своєчасну та повну оплату за перевищення розміру договірної потужності, додаткову плату за зміну умов (обмежень) використання потужності з обмеженнями, плату за добовий небаланс, плату за нейтральність балансування, додаткову плату у разі недотримання параметрів ФХП газу та плату за несанкціонований відбір природний газу з газотранспортної системи в порядку, визначеному Кодексом та цим договором.

Згідно п.4.2, замовник має право, зокрема, замовляти транспортування та одержувати з газотранспортної системи обсяги природного газу, що відповідають його підтвердженим номінаціям/реномінаціям.

За умовами п. 5.1 договору, порядок комерційного обліку природного газу (у тому числі приладового) та перевірки комерційних вузлів обліку, а також порядок приймання-передачі природного газу в точках входу/виходу до/з газотранспортної системи та визначення і перевірки параметрів якості в цих точках здійснюються сторонами відповідно до вимог Кодексу та з урахуванням цього договору.

Згідно п.п.6.1, 6.3 договору, оператор забезпечує наявність відповідних потужностей у точках входу до газотранспортної системи або в точках виходу з газотранспортної системи в обсязі, визначеному згідно з додатком 1 до цього договору (розподіл потужності) та/або додатком 2 до цього договору (розподіл потужності з обмеженнями), та/або в обсязі підтвердженої номінації у випадку замовлення потужності на період однієї газової доби. Надання номінацій (реномінацій) для отримання транспортування здійснюється у порядку, встановленому Кодексом. Форми номінацій і реномінацій оприлюднюються Оператором на його офіційному веб-сайті.

Згідно п.п.7.1, 7.2, вартість послуг розраховується: розподіл потужності - за тарифами, які встановлюються Регулятором; транспортування - за тарифами, які встановлюються Регулятором; балансування - за фактичною вартістю, яка визначається відповідно до порядку, встановленого Кодексом. Оператор розміщує інформацію про чинні тарифи та базову ціну газу на своєму веб-сайті: www.tsoua.com.

Відповідно до п. 8.1 договору, вартість послуг договірної потужності визначається виходячи з обсягу замовленої потужності замовника згідно з додатком 1 до цього договору (розподіл потужності) та/або додатком 2 до цього договору (розподіл потужності з обмеженнями) та/або обсягу підтвердженої номінації у випадку замовлення потужності на період однієї газової доби.

Пунктом 13.1 передбачено, що у випадку невиконання або неналежного виконання своїх зобов`язань за цим договором сторони несуть відповідальність, передбачену чинним законодавством та цим договором.

Згідно з п.13.5, у разі порушення замовником строків оплати, передбачених цим договором, замовник сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

У пункті 17.1 договору визначено, що цей договір набирає чинності з дня його укладення, поширює дію на відносини, що склались між сторонами з 01 січня 2020 року та діє до 31 грудня 2022 року. Цей договір вважається продовженим на кожний наступний календарний рік, якщо не менше ніж за місяць до закінчення строку дії цього договору жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов.

Договір підписано між сторонами без будь-яких зауважень.

12.05.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" та Акціонерним товариством "Одесагаз" було укладено додаткову угоду №1, в якій сторони дійшли згоди викласти п.п. 2.7, 3.1, 3.2, 7.1, 8.1- 8.6, 11.1, 19.4 та розділ 16 договору у новій редакції.

10.07.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" та Акціонерним товариством "Одесагаз" було укладено додаткову угоду №2, в якій сторони дійшли згоди викласти п.п. 2.2, 2.3, 2.8, 8.1 договору у новій редакції.

27.10.2022 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" та Акціонерним товариством "Одесагаз" було укладено додаткову угоду №3, в якій сторони дійшли згоди викласти п.п. 8.2, 19.4 договору в новій редакції.

27.10.2022 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" та Акціонерним товариством "Одесагаз" було укладено додаткову угоду №4, в якій сторони погодили викласти п.п. 8.2, 8.3, 8.4 договору в новій редакції.

02.05.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" та Акціонерним товариством "Одесагаз" було укладено додаткову угоду №5, в якій сторони погодили викласти пункт 15.3 у новій редакції; пункти 15.4 та 15.5 замінили одним новим пунктом - 15.4 та виклали цей пункт в новій редакції; пункти 15.6 та 15.7 сторони дійшли згоди вважати пунктами 15.5 та 15.6 відповідно; доповнили договір пунктом 9.7.

Зокрема, п.п. 15.3, 15.4 договору сторони погодили викласти у такій редакції:

"15.3. Прямий споживач або оператор газорозподільної системи, який здійснив несанкціонований відбір газу, зобов`язаний оплатити оператору газотранспортної системи плату за несанкціонований відбір. Розмір плати за несанкціонований відбір розраховується за формулою…";

"15.4. Оператор складає та направляє відповідному оператору газорозподільної системи/прямому споживачу односторонній акт про несанкціонований відбір та рахунок на оплату у строк до 14 числа місяця, наступного за місяцем здійснення несанкціонованого відбору. Оператор газорозподільної системи/прямий споживач зобов`язані сплатити оператору плату за несанкціонований відбір у строк до 20 числа місяця, наступного за місяцем, у якому було здійснено несанкціонований відбір".

23.06.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" та Акціонерним товариством "Одесагаз" було укладено додаткову угоду № 6, в якій сторони погодили викласти п. 2.2, 3.1, 6.3 договору в новій редакції.

06.06.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" та Акціонерним товариством "Одесагаз" було укладено додаткову угоду № 7, в якій сторони погодили викласти п. 4.1, 9.3, 9.4, 10.1, 10.6, 19.2 договору у новій редакції.

Зокрема, п.19.2 розділу ХІХ договору викладено в такій редакції:

"19.2. Обмін документами в рамках виконання цього договору здійснюється через інформаційну платформу оператора, крім випадків використання іншого порядку, визначеного цим договором та/або Кодексом".

Позивач зазначає, що за період газового місяця (січня 2025 року) ТОВ "Оператор ГТС України" інформувало оператора ГРМ - AT "Одесагаз" шляхом направлення йому через інформаційну платформу повідомлення (Форми №9) про споживачів у зоні ліцензійної діяльності AT "Одесагаз", які не включені до Реєстру споживачів жодного постачальника.

За результатами співставлення остаточної інформації про подачі/відбори газу споживачів відповідача до/з газотранспортної системи у січні 2025 року оператор встановив наявність несанкціонованого відбору природного газу з газотранспортної системи, плату за який відповідач зобов`язаний сплатити Оператору ГТС у порядку та у строки, передбачені договором та Кодексом ГТС.

З урахуванням положень абз. 1 п. 15.4. договору (в редакції додаткової угоди від 02.05.2023 №5), оператором було оформлено відповідний акт про несанкціонований відбір, а саме: за газовий місяць січень 2025 року на суму 117122,00 грн.

31.01.2025 позивач через інформаційну платформу направив відповідачу рахунок №01-2025--01-НВГ за несанкціонований відбір газу за січень 2025 року у розмірі 117122,00 грн. та акт № 01-2025--НВГ.

Відправлення АТ "Одесагаз" акту про несанкціонований відбір та рахунку на оплату за спірний період підтверджується реєстром файлів, відправлених з інформаційної платформи.

Однак, в порушення умов пункту 15.4. договору AT "Одесагаз" не виконало свої зобов`язання та у визначений договором строк не здійснило оплату за несанкціонований відбір природного газу за період січень 2025 року, що і зумовило звернення позивача до суду з даним позовом.

В обґрунтування позиції у спорі позивачем до матеріалів справи долучено: відображення фізичних обсягів газу з 01.01.2025 по 31.01.2025, баланс газу з 01.01.2025 по 31.01.2025, реєстри файлів, завантажених до інформаційної платформи за січень 2025 року (Форма 2, Форма 3, Форма 4, Форма 9, реєстр добових номінацій), інформацію щодо підтвердження торгових сповіщень набуття/відчуження права власності на природний газ замовника послуг транспортування АТ "Одесагаз" за січень 2025 року, довідку АБ "УКРГАЗБАНК" про надходження грошових коштів від відповідача на рахунок позивача за період з 01.01.2024 по 07.05.2025, лист ТОВ "Українська енергетична біржа" від 18.04.2025 №18/04-620, в якому на запит ТОВ "Оператор ГТС України" надано інформацію щодо маржинальної ціни продажу, маржинальної ціни придбання та середньозваженої ціни короткострокового стандартизованого продукту у спірний період (січень 2025 року), яка використовувалась Оператором ГТС для визначення плати за несанкціонований відбір у відповідності до положень п. 4 глави 1 розділу XXI Кодексу ГТС.

У відзиві на позовну заяву відповідач наголошує, що він, як суб`єкт ринку природного газу, має статус "Оператор ГРМ" та діє виключно в інтересах третіх осіб (замовників, споживачів), а не своїх. В процесі здійснення господарської діяльності право власності на природний газ, який надходить до газорозподільної системи, до відповідача не переходить, АТ "Одесагаз" виконує лише функції з контролю, регулювання, приладового обліку природного газу, спожитого кінцевими споживачами.

Наголошує, що з доданих до матеріалів позову доказів вбачається, що несанкціонований відбір природного газу у січні 2025 року (4,634 тис.куб.м.) був здійснений споживачами з ЕІС-кодами 56XO0009RF08A00H та 56XO00019АSBZ00M. Разом з тим, ЕІС-код 56XO0009RF08A00H належить споживачу Пузирьова М.А. (якою укладено договір розподілу природного газу з АТ "Одесагаз" на підставі заяви-приєднання №002843), а ЕІС-код 56XO00019АSBZ00M належить споживачу ТОВ "Доктор Ватанов Стоматологія" (яким укладено договір розподілу природного газу з АТ "Одесагаз" на підставі заяви-приєднання №001382). Отже, відповідач вважає, що позивач сам підтвердив факт несанкціонованого споживання природного газу з боку Пузирьової М.А. та ТОВ "Доктор Ватанов Стоматологія" (конкретно визначеними споживачами), а не Оператором ГРМ - АТ "Одесагаз".

Відповідач зазначає, що позивач, в порушення вимог Кодексу ГТС, не виконав жодних самостійних дій щодо припинення (обмеження) транспортування природного газу споживачам, хоча був зобов`язаний припинити (обмежити) транспортування природного газу з точки виходу з газотранспортної системи у разі виявлення несанкціонованого відбору (окрім несанкціонованого відбору Оператора ГРМ).

Також, позивач не звертався до відповідача з повідомленнями про припинення розподілу природного газу споживачам Пузирьовій М.А. та ТОВ "Доктор Ватанов Стоматологія", а отже права для припинення (обмеження) газопостачання цим споживачам відповідач не мав.

Отже, відповідач вважає, що позивач вчинив дії, що призвели до безпідставного нарахування відповідачу у січні 2025 року заборгованості за несанкціонований відбір природного газу, який той не робив та не мав можливості це зробити.

В свою чергу, позивач у відповіді на відзив зазначає, що обсяги відборів природного газу в мережах оператора газорозподільних систем (АТ "Одесагаз") споживачів (у цьому випадку - у зоні ліцензійної діяльності Оператора ГРМ - АТ "Одесагаз") за їх відсутності в Реєстрі споживачів жодного постачальника або після закінчення строку, встановленого законодавством для припинення (обмеження) розподілу природного газу, а також відбору оператором газорозподільних систем за його відсутності в Реєстрі споживачів жодного постачальника (крім випадку закупівлі природного газу відповідно до положення про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу) є обсягом несанкціонованого відбору відповідного оператора газорозподільної системи. Відтак, законодавцем сформовано правову норму таким чином, що у разі наявності несанкціонованого відбору природного газу (з тих чи інших підстав) споживачів, які знаходяться у зоні ліцензійної діяльності оператора газорозподільної мережі (фізично приєднані до газорозподільної мережі Оператора ГРМ), такі обсяги несанкціонованого відбору включаються в алокацію відповідного Оператора ГРМ.

Окрім того, ТОВ "Оператор ГТС України" не має жодних договірних зобов`язань з кінцевим споживачами природного газу, а також між газотранспортною системою, Оператором ГТС та наведеними споживачами відсутнє будь-яке фізичне з`єднання, тобто вони не приєднані до ГТС та не є прямими споживачами в розумінні Кодексу ГТС. Такі договірні правовідносини є між споживачами та Оператором ГРМ, що підтверджує у своєму відзиві АТ "Одесагаз", оскільки останній на підставі договору про розподіл природного газу здійснює забезпечення "доставки природного газу" кінцевому споживачу.

Позивач зазначає, що основна заборгованість, яка виникла за договором транспортування природного газу від 31.01.2020 № , виникла саме у зв`язку із господарською діяльністю АТ "Одесагаз", як оператора газорозподільної мережі.

ТОВ "Оператор ГТС України" стверджує, що відповідно до вимог Кодексу ГТС, за період газового місяця січня 2025 року ТОВ "Оператор ГТС України" інформувало Оператора ГРМ - АТ "Одесагаз" шляхом направлення йому через інформаційну платформу повідомлення (Форми №9) про споживачів у зоні ліцензійної діяльності АТ "Одесагаз", які не включені до Реєстру споживачів жодного постачальника.

Із розрахунку №2 обсягів відборів споживачів, які відсутні в Реєстрі споживачів будь-якого постачальника, що виникли на території ліцензійної діяльності АТ "Одесагаз", вбачається, що у зоні ліцензійної діяльності АТ "Одесагаз" несанкціоновані відбори природного газу здійснювали споживачі з наступними EIC- кодами: 56XO0009RF08A00H та 56XO00019ASBZ00M. Зауважує, що обсяги відборів споживачів, які приєднані до мереж Оператора ГРМ надаються Оператору ГТС самим Оператором ГРМ - АТ "Одесагаз" (шляхом направлення Форм № 2 та Форм №3, у яких такий оператор ГРМ вказує обсяги відборів "своїх" споживачів), тобто інформацію щодо правомірності відображення таких відборів несе саме відповідач як Оператор ГРМ.

Відтак, отримавши через інформаційну платформу Форму № 9, АТ "Одесагаз" було обізнане про споживачів, у зоні своєї ліцензійної діяльності, які не мають у спірний період січня 2025 року постачальника, а отже здійснюють несанкціонований відбір природного газу.

Позивач вважає, що саме з фактом отримання АТ "Одесагаз" відповідної Форми №9 у відповідача виник обов`язок припинення газопостачання відповідним споживачам.

ТОВ "Оператор ГТС України" наголошує, що Кодексом ГТС не передбачений обов`язок самостійного вжиття заходів (у будь-який спосіб) Оператором ГТС щодо припинення (обмеження) транспортування природного газу Оператору ГРМ за наявності у нього несанкціонованого відбору (незалежно від природи його виникнення), тобто чи у зв`язку з відборами газу Оператором ГРС на ВТВ, чи у зв`язку із безпідставними відборами газу споживачами, які безпосередньо під`єднані до газорозподільної мережі Оператора ГРМ (з такими споживачами у Оператора ГТС відсутнє безпосереднє фізичне з`єднання та будь-які договірні зобов`язання).

Відповідач у своїх запереченнях наполягає на тому, що йому не надходив документ, який би міг надати право Оператору ГРМ на припинення (обмеження) газопостачання споживачу за ініціативою Оператора ГТС. Зазначає, що доводи позивача про направлення повідомлення про споживачів, які не включені до Реєстру споживачів жодного постачальника (Форма № 9), не заслуговують на увагу, оскільки зазначені норми Кодексу ГТС та Кодексу ГРМ чітко розмежовують ці документи та передбачають направлення саме повідомлення про припинення (обмеження) подачі природного газу, а не іншого виду повідомлення. Отже, відсутність належних повідомлень свідчить про порушення позивачем законодавчо встановлених процедур у спірних правовідносинах.

Наголошує, що безпідставне припинення розподілу природного газу (газопостачання) споживачу має негативні наслідки для відповідача у вигляді компенсації завданих збитків, а враховуючи, що позивач не направляв на адресу відповідача повідомлення про припинення (обмеження) подачі природного газу, усі негативні наслідки за незаконне відключення сплачував би відповідач.

Позивачем у позовній заяві в порядку статті 90 ГПК України було поставлено до відповідача такі питання:

1. Чи має АТ "Одесагаз" доступ до Інформаційної платформи?

2. Яку саме інформацію АТ "Одесагаз" подавало до інформаційної платформи у січні 2025 року?

3. Чи надходив до АТ "Одесагаз" в інформаційній платформі акт про несанкціонований відбір та рахунок на їх оплату від позивача за січень 2025 року?

4. Чи були у період січня 2025 року у зоні ліцензійної діяльності АТ "Одесагаз" споживачі, які не перебували у Реєстрі споживачів постачальника будь-якого постачальника протягом розрахункового періоду?

5. Чи здійснювало АТ "Одесагаз" у період січня 2025 року дії по припиненню (обмеженню) розподілу природного газу споживачам за його відсутності в Реєстрі споживачів постачальника будь-якого постачальника?

6. Який фактичний обсяг природного газу в метрах кубічних, відібраний АТ "Одесагаз" з газотранспортної системи через точки виходу у січні 2025 року?

7. Який обсяг заборгованості перед ТОВ "Оператор ГТС України" за несанкціонований відбір природного газу за січень 2025 року відображено в обліку АТ "Одесагаз" на момент надання відповіді на це питання?

8. Чи відображено у бухгалтерському обліку АТ "Одесагаз" вчинені господарські операції, за результатами яких складено акт №01-2025--НВГ про несанкціонований відбір за газовий місяць січень 2025 року від 31.01.2025?

12.08.2025 відповідачем надано відповіді на поставлені позивачем питання, а саме:

- відповідь на 1 питання: AT "Одесагаз" у відповідності до договору транспортування природного газу №190000190 від 31.01.2020 року отримало доступ до інформаційної платформи ТОВ "ОГТСУ", власником та адміністратором якої він є;

- відповідь на 2 питання: AT "Одесагаз", як Оператор ГРМ, на протязі звітного періоду, в тому числі в січні 2025 року, подавало до інформаційної платформи дані щодо попередніх об`ємів добового споживання природного газу по кожному споживачу. По закінченню звітного періоду Оператор ГРМ передає на інформаційну платформу дані щодо остаточної алокації по кожному споживачу у звітному періоді;

- відповідь на 3 питання: AT "Одесагаз" отримано через інформаційну платформу акт про несанкціонований відбір за газовий місяць січень 2025 року та рахунок, які оформлені в односторонньому порядку з боку ТОВ "Оператор ГТС України";

- відповідь на 4 питання: дані щодо споживачів, які не перебували у Реєстрі споживачів жодного постачальника у січні 2025 року були сформовані одноособово ТОВ "Оператор ГТС України" та передані до AT "Одесагаз" через інформаційну платформу, яку адмініструє ТОВ "Оператор ГТС України". До повноважень AT "Одесагаз" не відносяться функції визначення споживачів такими, які не перебувають у Реєстрі споживачів постачальника будь-якого постачальника протягом розрахункового періоду

- відповідь на 5 питання: АТ "Одесагаз", в разі отримання відповідного повідомлення (Форма №9) з інформаційної платформи ТОВ "Оператор ГТС України", виконувало дії, передбачені пунктом 2 глави 5 розділу IV Кодексу газотранспортної системи, затвердженого Постановою НКРЕКП від 30.09.2015 за №2493, який передбачає обов`язок Оператора ГРМ протягом двох робочих днів проінформувати такого споживача про відсутність у нього постачальника з певної дати та можливі наслідки для нього і за необхідності розпочати заходи з припинення (обмеження) в установленому порядку газопостачання на об`єкти такого споживача;

- відповідь на 6 питання: "Одесагаз" не здійснює відбір природного газу з газотранспортної системи через точки виходу, в тому числі не здійснював і в січні 2025 року.

Природний газ, що належить третім особам, передається ТОВ "Оператор ГТС України" до газорозподільних систем АТ "Одесагаз" для подальшого розподілу кінцевим споживачам (власникам/покупцям такого природного газу). Обсяг природного газу, що передається АТ "Одесагаз", визначає ТОВ "Оператор ГТС України", самостійно та одноособово здійснює його облік на підставі належних ТОВ "Оператор ГТС України" засобів вимірювальної техніки, самостійно та одноособово визначає загальний обсяг природного газу, що був переданий до газорозподільної системи через точки виходу з газотранспортної системи, самостійно та одноособово вносить відповідні дані до інформаційної платформи, адміністрування якої здійснює також ТОВ "Оператор ГТС України". Природний газ, який фактично споживає АТ "Одесагаз" для забезпечення власних потреб (в тому числі в січні 2025 року), отримується підприємством від конкретно визначеного постачальника природного газу на підставі укладеного договору купівлі-продажу природного газу. Обсяг природного газу, що був спожитий для забезпечення власних потреб АТ "Одесагаз" в січні 2025, становив 61629.00 м.куб. Природний газ, який закуповується АТ "Одесагаз" для покриття виробничо-технологічних втрат та витрат природного газу під час надання споживачам послуги з розподілу природного газу, не споживається напряму АТ "Одесагаз" та є супутніми витратами технологічного процесу. Такий обсяг також отримується від конкретно визначеного постачальника природного газу на підставі господарського договору. Обсяг природного газу, який був поставлений згідно вищевказаного договору на покриття виробничо-технологічних втрат та витрат природного газу в січні 2025 року, становив 8722574,57 м. куб. Таким чином, загальний обсяг природного газу, який був спожитий АТ "Одесагаз" в якості газу на власні потреби, та використаний у виробничій діяльності підприємства в якості газу для покриття виробничо- технологічних втрат та витрат в січні місяці 2025 року, становив 8784203,57 м. куб.;

- відповідь на 7 питання: у бухгалтерському обліку АТ "Одесагаз" рахується кредиторська заборгованість перед надавачем послуги "несанкціонований відбір природного газу", "фактично використана потужність" у сумі 117122 гривень, яка не підтверджена первинним документом, який може відповідати вимогам розділу III Закону України від 16 липня 1999 року №996-ХІУ "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні";

- відповідь на 8 питання: у бухгалтерському обліку АТ "Одесагаз" відображені витрати за послугами "несанкціонований відбір природного газу" на загальну суму 117122 грн., які не підтверджені первинним документом, який може відповідати вимогам розділу III Закону України від 16 липня 1999 року №996-ХІУ "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні".

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд дійшов наступних висновків.

За приписами статті 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; однією з підстав виникнення зобов`язань, є, зокрема, договори та інші правочини.

Цивільний кодекс України визначає правочин як дію особи, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків; шляхом укладання правочинів суб`єкти цивільних відносин реалізують свої правомочності, суб`єктивні цивільні права.

Відповідно до ч.ч. 1 та 2 ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Статтю 526 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 ст. 627 Цивільного кодексу України встановлено, що відповідно до статті 6 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з врахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Свобода договору заснована на свободі волевиявлення, а останнє, у свою чергу, спирається на свободу волі, що реалізується за допомогою диспозитивності норм цивільного права. Під диспозитивністю прийнято розуміти засновану на нормах даної галузі права юридичну свободу суб`єкта цивільних правовідносин здійснювати свої суб`єктивні права за своїм розсудом.

Таким чином, під правовими засобами закріплення свободи договору традиційно розуміють норми-принципи, які проголошують свободу договору, свободу підприємницької діяльності та диспозитивні норми права, в яких втілено даний принцип.

Як зазначено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 червня 2020 року у справі №145/2047/16-ц, відповідно до законодавчого визначення, правочином є перш за все вольова дія суб`єктів цивільного права, що характеризує внутрішнє суб`єктивне бажання особи досягти певних цивільно-правових результатів - набути, змінити або припинити цивільні права та обов`язки. Сутністю правочину є його спрямованість, наявність вольової дії, що полягає в згоді сторін взяти на себе певні обов`язки (на відміну, наприклад, від юридичних вчинків, правові наслідки яких наступають у силу закону незалежно від волі його суб`єктів). У двосторонньому правочині волевиявлення повинно бути взаємним, двостороннім і спрямованим на досягнення певної мети, породжуючи правочий наслідок, правочин - це завжди дії незалежних та рівноправних суб`єктів цивільного права.

Згідно з ч.1 ст.628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до частини першої статті 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.629 Цивільного кодексу України).

Так, 31.01.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" (оператор) та Акціонерним товариством "Одесагаз" (замовник) було укладено договір про транспортування природного газу, за умовами п.2.1 якого оператор надає замовнику послугу транспортування природного газу (далі - послуга) на умовах, визначених у цьому договорі, а замовник сплачує оператору встановлені в цьому договорі вартість такої послуги та плат (за їх наявності), які виникають при його виконанні.

Відповідно до п.2.2 договору, послуги надаються на умовах, визначених у Кодексі, з урахуванням особливостей, передбачених цим договором.

Проаналізувавши укладений між сторонами договір № від 31.01.2020, суд констатує, що останній є договором про надання послуг. Отже, до правовідносин сторін застосовуються положення Глави 63 Цивільного кодексу України.

Аналогічний правовий висновок наведено Верховним Судом у складі колегії суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 15.07.2022 у справі №921/184/21, згідно якого договір транспортування природного газу є договором, який передбачає надання трьох видів послуг (надання доступу до потужності (розподіл потужності), транспортування, балансування), а його істотні умови визначені статтею 901 ЦК України та спеціальним законодавством: Законом України "Про ринок природного газу", Кодексом газотранспортної системи, Типовим договором.

Згідно з п.п. 17, 19, 45 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про ринок природного газу", оператор газорозподільної системи - суб`єкт господарювання, який на підставі ліцензії здійснює діяльність із розподілу природного газу газорозподільною системою на користь третіх осіб (замовників). Оператор газотранспортної системи - суб`єкт господарювання, який на підставі ліцензії здійснює діяльність із транспортування природного газу газотранспортною системою на користь третіх осіб (замовників). Транспортування природного газу - господарська діяльність, що підлягає ліцензуванню і пов`язана з переміщенням природного газу газотранспортною системою з метою його доставки до іншої газотранспортної системи, газорозподільної системи, газосховища, установки LNG або доставки безпосередньо споживачам, але що не включає переміщення внутрішньопромисловими трубопроводами (приєднаними мережами) та постачання природного газу.

Права та обов`язки постачальників і споживачів визначаються цим Законом, Цивільним і Господарським (чинний на час виникнення спірних правовідносин) кодексами України, Правилами постачання природного газу, іншими нормативно-правовими актами, а також договором постачання природного газу (ч.3 ст.12 Закону України "Про ринок природного газу").

Відповідно до ст.20 Закону України "Про ринок природного газу", оператор газотранспортної системи на виключних засадах відповідає за надійну та безпечну експлуатацію, підтримання в належному стані та розвиток, включаючи нове будівництво та реконструкцію, газотранспортної системи з метою задоволення очікуваного попиту суб`єктів ринку природного газу на послуги транспортування природного газу, враховуючи поступовий розвиток ринку природного газу. Суб`єкт господарювання, який отримав ліцензію на провадження діяльності з транспортування природного газу, є оператором газотранспортної системи.

Як слідує з матеріалів справи, ТОВ "Оператор ГТС України" є оператором ГТС, який відповідно до ч.1 ст.20 Закону України "Про ринок природного газу" на виключних засадах відповідає за надійну та безпечну експлуатацію, підтримання в належному стані та розвиток, включаючи нове будівництво та реконструкцію, ГТС з метою задоволення очікуваного попиту суб`єктів ринку природного газу на послуги транспортування природного газу, враховуючи поступовий розвиток ринку природного газу.

Згідно п.4 ч.2 ст. 22 Закону України "Про ринок природного газу", з метою виконання функцій, передбачених ч.1 ст. 20 цього Закону, оператор газотранспортної системи зобов`язаний здійснювати балансування та функції оперативно-диспетчерського управління газотранспортною системою в економний, прозорий та недискримінаційний спосіб.

За приписами частин 1 та 2 статті 32 Закону України "Про ринок природного газу", транспортування природного газу здійснюється на підставі та умовах договору транспортування природного газу в порядку, передбаченому Кодексом газотранспортної системи та іншими нормативно-правовими актами. За договором транспортування природного газу оператор газотранспортної системи зобов`язується забезпечити замовнику послуги транспортування природного газу на період та умовах, визначених у договорі транспортування природного газу, а замовник зобов`язується сплатити оператору газотранспортної системи встановлену в договорі вартість послуг транспортування природного газу. Типовий договір транспортування природного газу затверджується Регулятором. Оператор газотранспортної системи має забезпечити додержання принципу недискримінації під час укладення договорів транспортування природного газу із замовниками.

Правовідносини з транспортування природного газу та діяльність ТОВ "Оператор газотранспортної системи України", як оператора газотранспортної системи, врегульовані, зокрема, нормами Закону України "Про ринок природного газу" та Кодексом газотранспортної системи (затвердженим постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 30.09.2015 № 2493 (далі - Кодекс ГТС)).

До спірних правовідносин застосовуються положення Кодексу ГТС, згідно з пунктом 2 глави 1 розділу 1 якого цей Кодекс є регламентом функціонування газотранспортної системи України та визначає правові, технічні, організаційні та економічні засади функціонування газотранспортної системи України.

Пунктом 3 глави 1 розділу 1 Кодексу ГТС передбачено, що дія цього Кодексу поширюється на всіх суб`єктів ринку природного газу України: операторів суміжних систем, газовидобувні підприємства, замовників, споживачів та постачальників природного газу незалежно від підпорядкування та форми власності, а також операторів торгових платформ.

Правовідносини між оператором газотранспортної системи та оператором установки LNG/оператором газосховища/газовидобувним підприємством /оператором газорозподільної системи / прямим споживачем щодо одержання доступу до потужності, надання послуг із транспортування, у тому числі вчинення дій з врегулювання добових небалансів у газотранспортній системі, регулюються договором транспортування природного газу, укладеним відповідно до Типового договору транспортування природного газу (затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 30 вересня 2015 року №2497) (пункт 2 глави 1 розділу IV Кодексу ГТС).

У пункті 1 глави 1 розділу VIII Кодексу ГТС зазначено, що одержання доступу до потужності, надання послуг із транспортування, у тому числі вчинення дій з врегулювання добового небалансу, є складовими послуги транспортування природного газу та здійснюються виключно на підставі договору транспортування.

Пунктом 2 глави 3 розділу XII Кодексу ГТС передбачено обов`язок, відповідно до якого оператор газорозподільної системи, суміжне газовидобувне підприємство, газовидобувне підприємство, підключене безпосередньо до газорозподільної системи, оператор газосховищ, оператор установки LNG та прямий споживач надають оператору газотранспортної системи інформацію про подачі та відбори/споживання, що вимірюються протягом доби, не пізніше ніж за одну годину до закінчення строку надання такої інформації оператором газотранспортної системи замовникам послуг транспортування природного газу згідно з пунктом 1 цієї глави. Інформація про добові обсяги подач та відборів/споживання, що вимірюються протягом доби, надається оператору газотранспортної системи не пізніше ніж о 08:00 UTC (10:00 за київським часом) годині для зимового періоду або о 07:00 UТС (10:00 за київським часом) годині для літнього періоду після закінчення газової доби (D). Така інформація повинна надаватись в електронному вигляді через інформаційну платформу за встановленою оператором газотранспортної системи формою, погодженою Регулятором.

Така інформація надається саме оператором газорозподільної системи, на виконання покладеного на нього обов`язку і, як наслідок, у такому випадку він є відповідальним за своєчасність, повноту, достовірність та обсяг таких фактичних даних (пункт 4 глави 1 розділу XII Кодексу ГТС).

Відповідно до пункту 5 глави 1 розділу І Кодексу ГТС, несанкціонований відбір природного газу - відбір природного газу у таких випадках:

-за відсутності споживача в реєстрі споживачів постачальника будь-якого постачальника протягом розрахункового періоду;

-за відсутності оператора ГРМ у реєстрі споживачів постачальника будь-якого постачальника протягом розрахункового періоду, крім випадку закупівлі природного газу відповідно до положення про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу;

-після закінчення строку, встановленого законодавством для припинення (обмеження) розподілу (транспортування) природного газу споживачам;

-шляхом самовільного під`єднання до газотранспортної системи та/або з навмисно пошкодженими приладами обліку природного газу або поза охопленням приладами обліку прямого споживача;

-шляхом самовільного відновлення споживання природного газу прямого споживача.

Відповідно до пунктів 1-3 глави 1 розділу ХХІ Кодексу ГТС, у випадку несанкціонованого відбору природного газу з газотранспортної системи, оператор газотранспортної системи стягує плату за несанкціонований відбір, що включає, у тому числі, вартість потужності точки виходу до газорозподільної системи/прямого споживача.

Оператор газотранспортної системи складає та направляє відповідному оператору газорозподільної системи/прямому споживачу односторонній акт про несанкціонований відбір та рахунок на оплату у строк до 14 числа місяця, наступного за місяцем здійснення несанкціонованого відбору.

Односторонній акт про несанкціонований відбір підписується оператором газотранспортної системи, у якому зазначається, зокрема:

1) EIC-код оператора газорозподільної системи/прямого споживача, через точку виходу до якого відбувся несанкціонований відбір газу;

2) обсяг несанкціонованого відбору природного газу;

3) розрахунок плати за несанкціонований відбір;

4) дата складання акта.

Розмір плати за несанкціонований відбір розраховується за формулою, наведеною у пункті 4 глави 1 розділу ХХІ Кодексу ГТС.

Оператор газорозподільної системи/прямий споживач зобов`язані сплатити оператору газотранспортної системи плату за несанкціонований відбір у строк до 20 числа місяця, наступного за місяцем, у якому було здійснено несанкціонований відбір.

Аналогічні положення містяться і в укладеному між сторонами договорі (в редакції додаткової угоди №5 від 02.05.2023), а саме: прямий споживач або оператор газорозподільної системи, який здійснив несанкціонований відбір газу, зобов`язаний оплатити оператору газотранспортної системи плату за несанкціонований відбір. Розмір плати за несанкціонований відбір розраховується за формулою…(п.15.3); оператор складає та направляє відповідному оператору газорозподільної системи/прямому споживачу односторонній акт про несанкціонований відбір та рахунок на оплату у строк до 14 числа місяця, наступного за місяцем здійснення несанкціонованого відбору. Оператор газорозподільної системи/прямий споживач зобов`язані сплатити оператору плату за несанкціонований відбір у строк до 20 числа місяця, наступного за місяцем, у якому було здійснено несанкціонований відбір (п.15.4).

Судом встановлено, що за результатами співставлення остаточної інформації про подачі/відбори газу споживачів відповідача до/з газотранспортної системи у січні 2025 року оператор встановив наявність несанкціонованого відбору природного газу з газотранспортної системи, плату за який відповідач зобов`язаний сплатити оператору ГТС у порядку та у строки, передбачені договором та Кодексом ГТС.

З урахуванням положень п.15.4. договору (в редакції додаткової угоди від 02.05.2023 №5), оператором було оформлено відповідний акт про несанкціонований відбір, а саме: за газовий місяць січень 2025 року на суму 117122,00 грн.

31.01.2025 позивач через інформаційну платформу направив відповідачу рахунок №01-2025--01-НВГ за несанкціонований відбір газу за січень 2025 року у розмірі 117122,00 грн. та акт № 01-2025--НВГ.

Відправлення АТ "Одесагаз" акту про несанкціонований відбір та рахунку на оплату за спірний період підтверджується реєстром файлів, відправлених з інформаційної платформи.

Разом з тим, вказаний рахунок відповідачем не оплачений.

При цьому відповідач АТ "Одесагаз" заперечує проти доводів позивача щодо обов`язку сплатити за несанкціонований відбір природного газу у визначеному позивачем розмірі; зауважує, що саме позивач вчинив дії, що призвели до безпідставного нарахування відповідачу у січні 2025 року заборгованості за несанкціонований відбір природного газу, який той не робив та не мав можливості це зробити.

Аналізуючи правовідносини, що виникли між сторонами, суд враховує наступне.

Відповідно до пунктів 1, 2, 3 глави 3 розділу IV Кодексу ГТС, для забезпечення електронної взаємодії та документообігу між суб`єктами ринку природного газу, у тому числі для організації замовлення та супроводження послуг транспортування природного газу в умовах добового балансування газотранспортної системи, а також між суб`єктами ринку природного газу та операторами торгових платформ оператор газотранспортної системи зобов`язаний створити та підтримувати функціонування інформаційної платформи. Інформаційна платформа складається з апаратного та програмного забезпечення.

Суб`єкти ринку природного газу, які уклали (переуклали) з оператором газотранспортної системи договір транспортування, набувають права доступу до інформаційної платформи та статусу користувача платформи з моменту укладення (переукладення) договору.

Обмін даними між уповноваженими особами користувачів інформаційної платформи та інформаційною платформою (оператором газотранспортної системи) відбувається через електронну пошту та інтерфейс користувача інформаційної платформи веб - додатка.

Відповідно до пункту 5 глави 1 розділу 1 Кодексу ГТС, інформаційна платформа - електронна платформа у вигляді вебдодатка в мережі Інтернет, функціонування та керування якою забезпечується оператором газотранспортної системи, яка використовується для забезпечення надання послуг транспортування природного газу відповідно до вимог цього Кодексу.

Умовами укладеного договору, а саме п.п.2.2, 2.8, сторони погодили, що замовник погоджується з тим, що обов`язковою умовою надання послуги є доступ замовника до інформаційної платформи на підставі Правил надання доступу до інформаційної платформи. Взаємовідносини між замовником та оператором при забезпеченні (замовленні, наданні, супроводженні) послуг транспортування за цим договором здійснюються сторонами через інформаційну платформу оператора відповідно до вимог Кодексу.

Судом встановлено, що відповідач надав позивачу оформлені належним чином повідомлення на створення облікового запису уповноважених осіб користувача платформи за формою, наведеною в додатку 1 до Кодексу ГТС, до якого додав у письмовій формі довіреності користувача платформи.

Отже, відповідно до вимог Кодексу ГТС та умов договору, взаємодія сторін і обмін інформацією здійснюється із використанням електронного цифрового підпису через інформаційну платформу оператора ГТС, який виконує функції адміністратора інформаційної платформи та оприлюднює на своєму вебсайт інформацію, передбачену цим Кодексом.

Главою 4 розділу IV Кодексу ГТС визначено, що інформація про споживачів в інформаційній платформі має містити щонайменше: дані закріплених за споживачем діючих постачальників та визначені ними періоди постачання; дані періодів відсутності у споживача закріпленого постачальника (за їх наявності) з початку функціонування інформаційної платформи; дані періодів обмеження (припинення) газопостачання споживачу (якщо такі дані вносились по споживачу) з початку функціонування інформаційної платформи; строк надання повідомлення споживачу про припинення газопостачання відповідно до чинного законодавства.

Відповідно до пункту 2 глави 3 розділу XII, пункту 5 глави 4 розділу IV Кодексу ГТС, оператори газорозподільних систем відповідно до вимог цього Кодексу та за формами електронного документообігу оператора газотранспортної системи, погодженими з Регулятором, надають оператору газотранспортної системи шляхом внесення (завантаження файлів з накладанням ЕЦП) до інформаційної платформи, зокрема, таку інформацію:

- Форма № 1. Інформація про споживачів, підключених до газорозподільної системи;

- Форма № 2. Інформація про попередні та остаточні прогнози відборів/споживання природного газу споживачами, що не вимірюються щодобово, і відбори/споживання природного газу споживачами, що вимірюються щодобово (протягом доби);

- Форма № 3. Інформація про фактичний місячний відбір/споживання природного газу окремо по кожному споживачу, відбір/споживання якого не вимірюється щодобово, та/або щодо яких було змінено режим нарахування відбору/споживання природного газу;

- Форма № 4. Інформація про операторів газорозподільних систем (за їх наявності), яким природний газ передається з його газорозподільної системи, з визначенням місць підключення таких операторів та про об`єм/обсяг приймання-передачі природного газу з однієї газорозподільної зони в іншу;

- Форма № 8. Інформація про об`єм/обсяг подач природного газу у віртуальній точці входу з газорозподільної системи в розрізі газовидобувних підприємств.

Інформація, яку операторам ГРМ направляє оператор ГТС:

- Форма № 9. Повідомлення про споживачів у зоні ліцензійної діяльності оператора ГРМ, які не включені до Реєстру споживачів жодного постачальника/постачальник яких не подав номінацію на точку виходу до ГРМ або така номінація була відхилена оператором ГТС/постачальник яких ініціював припинення їм газопостачання.

Як слідує з матеріалів справи, за період газового місяця (січня 2025 року) ТОВ "Оператор ГТС України" інформувало оператора ГРМ - AT "Одесагаз" шляхом направлення йому через інформаційну платформу повідомлення (Форми №9) про споживачів у зоні ліцензійної діяльності AT "Одесагаз", які не включені до Реєстру споживачів жодного постачальника.

У відповідності до пункту 8 глави 5 розділу IV Кодексу ГТС, у разі відхилення оператором газотранспортної системи номінації замовника послуг транспортування на відповідну точку виходу до прямого споживача та/або газорозподільної системи або якщо така номінація не була подана оператору газотранспортної системи у встановлений строк, інформаційна платформа, з урахуванням вимог цього Кодексу та за відсутності споживача(-ів) у реєстрі іншого постачальника(-ів), інформує відповідного оператора газорозподільної системи (оператора газотранспортної системи по прямих споживачах) про відсутність замовленого постачальником обсягу транспортування природного газу для потреб споживача(-ів), за виключенням того (тих) споживача(-ів), який(-і) підлягає(-ють) автоматичній реєстрації в Реєстрі споживачів постачальника "останньої надії" в порядку, передбаченому пунктом 2 цієї глави.

Оператори газорозподільних систем (оператор газотранспортної системи по прямих споживачах) виходячи з інформації про споживачів, яким не замовлені постачальником обсяги транспортування природного газу для їх потреб, зобов`язані протягом двох робочих днів наступної доби з дати отримання відповідної інформації від оператора газотранспортної системи проінформувати таких споживачів про відсутність у них замовлених постачальником обсягів транспортування природного газу з певної дати та можливі для них наслідки та зобов`язані розпочати заходи з припинення (обмеження) в установленому порядку розподілу (транспортування) природного газу на об`єкти таких споживачів.

Так, глава 7 Розділу VI Кодексу газорозподільних систем визначає порядок обмеження та припинення розподілу природного газу споживачам.

Пунктом 1 глави 7 Розділу VI Кодексу газорозподільних систем визначено, що Оператор ГРМ в установленому законодавством порядку має право припинити/ обмежити газопостачання (розподіл природного газу) на об`єкт споживача (у тому числі побутового споживача) з дотриманням ПБСГ та нормативних документів, що визначають порядок обмеження/припинення природного газу, у таких випадках: 1) несвоєчасна та/або неповна оплата послуг згідно з умовами договору розподілу природного газу; 2) отримання від Оператора ГТС повідомлення про припинення розподілу природного газу споживачу у випадках: відсутності споживача в Реєстрі споживачів будь-якого постачальника у відповідному розрахунковому періоді; відсутності підтвердженої номінації у діючого постачальника на обсяги транспортування природного газу для потреб споживача.

Згідно пункту 2 глави 7 Розділу VI Кодексу газорозподільних систем, споживач зобов`язаний допустити представників Оператора ГРМ на власні об`єкти та не протидіяти їм при здійсненні заходів з припинення (обмеження) розподілу природного газу. При отриманні від Оператора ГРМ письмової вимоги про самостійне обмеження або припинення споживання (відбору) природного газу споживач зобов`язаний виконати вимогу Оператора ГРМ та самостійно обмежити або припинити споживання (відбір) природного газу.

Таким чином, обов`язок щодо припинення (обмеження) в установленому порядку розподілу природного газу на об`єктах споживачів при несанкціонованому відборі природного газу покладається на Оператора ГРМ, у зоні ліцензійної діяльності якого знаходиться такий споживач.

У даному випадку ТОВ "Оператор газотранспортної системи України" не є тією особою, на яку згідно з вимогами чинного законодавства, що регулює спірні правовідносини, покладено обов`язок (можливість) самостійного вчинення дій щодо припинення несанкціонованого відбору природнього газу.

За наведеного суд констатує, що за наслідком отримання від позивача повідомлення за Формою №9 відповідач АТ "Одесагаз" був обізнаний про наявність споживачів у зоні ліцензійної діяльності оператора ГРМ, які не включені до Реєстру споживачів жодного постачальника, а тому мав припинити газопостачання споживачам, які були вказані у такому повідомленні, зокрема, споживачам з ЕІС-кодами 56XO0009RF08A00H та 56XO00019АSBZ00M.

Що стосується доводів АТ "Одесагаз" відносно відсутності законодавчих актів, які встановлюють строки припинення (обмеження) транспортування (розподілу) природного газу споживачам.

Як зазначено вище, пунктом 8 глави 5 розділу IV Кодексу ГТС визначено, що оператори газорозподільних систем (оператор газотранспортної системи по прямих споживачах) виходячи з інформації про споживачів, яким не замовлені постачальником обсяги транспортування природного газу для їх потреб, зобов`язані протягом двох робочих днів наступної доби з дати отримання відповідної інформації від оператора газотранспортної системи проінформувати таких споживачів про відсутність у них замовлених постачальником обсягів транспортування природного газу з певної дати та можливі для них наслідки та зобов`язані розпочати заходи з припинення (обмеження) в установленому порядку розподілу (транспортування) природного газу на об`єкти таких споживачів.

Так, Оператор ГРМ (АТ "Одесагаз") отримав через інформаційну платформу повідомлення про споживачів у зоні ліцензійної діяльності Оператора ГРМ, які не включені до Реєстру споживачів жодного постачальника/постачальник яких не подав номінацію на точку виходу до ГРМ або така номінація була відхилена Оператором ГТС/постачальник яких ініціював припинення їм газопостачання (Форма № 9), що не заперечується останнім.

Пунктом 1 глави 7 розділу VІ Кодексу газорозподільних систем визначено, що Оператор ГРМ в установленому законодавством порядку має право припинити/обмежити газопостачання (розподіл природного газу) на об`єкт споживача (у тому числі побутового споживача) з дотриманням ПТЕСГ та нормативних документів, що визначають порядок обмеження/припинення природного газу, у таких випадках:

1) несвоєчасна та/або неповна оплата послуг згідно з умовами договору розподілу природного газу;

2) отримання від Оператора ГТС повідомлення про припинення розподілу природного газу споживачу у випадках:

- відсутності споживача в Реєстрі споживачів будь-якого постачальника у відповідному розрахунковому періоді;

- відсутності підтвердженої номінації у діючого постачальника на обсяги транспортування природного газу для потреб споживача;

3) подання споживачем або його постачальником (який уклав з Оператором ГРМ договір на виконання робіт, пов`язаних з припиненням/обмеженням газопостачання споживачам) письмової заяви про припинення газопостачання;

4) відмова споживача від встановлення лічильника газу, що здійснюється за ініціативи та за кошти Оператора ГРМ, з урахуванням Закону України "Про забезпечення комерційного обліку природного газу";

5) розірвання договору розподілу природного газу;

6) несанкціонований відбір природного газу або втручання в роботу ЗВТ чи ГРМ;

7) несанкціоноване відновлення газоспоживання;

8) визнання в установленому порядку аварійним станом газорозподільної системи та/або ліквідація наслідків аварій, спричинених надзвичайними ситуаціями техногенного, природного або екологічного характеру, та проведення ремонтно-відновлювальних робіт;

9) наявність заборгованості за несанкціонований відбір природного газу з ГРМ;

10) необґрунтована відмова від підписання акта наданих послуг та/або акта приймання-передачі природного газу (норма застосовується по об`єкту споживача, що не є побутовим);

11) відмова представникам Оператора ГРМ в доступі на об`єкти або земельну ділянку споживача, де розташована газорозподільна система та/або газове обладнання, та/або комерційний вузол обліку газу, для здійснення контролю відповідності встановленого газоспоживаючого обладнання проєктній документації, обстеження газових мереж до ВОГ та/або газоспоживаючого обладнання;

12) в інших випадках, передбачених законодавством.

Якщо припинення газопостачання (розподілу природного газу) на об`єкт побутового споживача буде здійснюватися у випадках, визначених у підпунктах 1 - 5 (крім випадку подання споживачем письмової заяви про припинення газопостачання), 9 цього пункту, Оператор ГРМ має надіслати рекомендованим поштовим відправленням або надати з позначкою про вручення повідомлення про припинення газопостачання/розподілу природного газу побутовому споживачу не менше ніж за три доби до запланованої дати припинення газопостачання (розподілу природного газу). При цьому в повідомленні мають бути зазначені підстави та дата припинення газопостачання (розподілу природного газу) Оператором ГРМ (пункт 1 глави 7 розділу VІ Кодексу газорозподільних систем).

У відповідності до п.6 Порядку пооб`єктового припинення (обмеження) газопостачання споживачам, крім населення, затвердженого постановою КМУ від 08.12.2006 №1687, споживач повинен бути повідомлений газодобувним, газорозподільним, газотранспортним підприємством, уповноваженим Міненерго на припинення (обмеження) газопостачання споживачам (далі - уповноважене підприємство), про припинення (обмеження) газопостачання не менш як за три доби до дати, на яку воно заплановано. На підприємствах металургійної та хімічної промисловості такий строк не може бути менший ніж п`ять діб.

З цією метою уповноважене підприємство надсилає споживачеві повідомлення (за встановленою Міненерго формою), в якому зазначаються підстави та строк (дата і час) припинення (обмеження) газопостачання, і водночас про це інформує відповідний місцевий орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, а також територіальні органи Держжитлокомунінспекції.

Отже, чинне законодавство, яке регулює спірні правовідносини, визначає як конкретні підстави для припинення (обмеження) газопостачання споживачам, так і строки вжиття таких заходів Оператором ГРМ.

Що стосується тверджень відповідача відносно того, що АТ "Одесагаз" не отримувало від позивача повідомлення про необхідність припинення (обмеження) газопостачання споживачам з ЕІС-кодами 56XO0009RF08A00H та 56XO00019АSBZ00M.

Судом встановлено, що за період газового місяця (січня 2025 року) ТОВ "Оператор ГТС України" інформувало оператора ГРМ - AT "Одесагаз" шляхом направлення йому через інформаційну платформу повідомлення (Форми №9) про споживачів у зоні ліцензійної діяльності AT "Одесагаз", які не включені до Реєстру споживачів жодного постачальника.

При цьому, суду не доведено, що умовами договору про транспортування природного газу сторонами було погоджено інші форми повідомлення про припинення (обмеження) газопостачання споживача, окрім обміну відповідною інформацією через інформаційну платформу.

Факт отримання вказаного повідомлення (Форми №9) відповідачем не заперечується, отже останній був обізнаний про необхідність вжиття заходів щодо припинення газопостачання споживачам, визначеним у такому повідомленні.

Доказів вчинення відповідних дій оператором ГРМ матеріали справи не містять.

Згідно ст. 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Як вже зазначалось, у п.2.2 договору № від 31.01.2020 сторонами обумовлено, що послуги надаються на умовах, визначених у Кодексі, з урахуванням особливостей, передбачених цим договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ст. 530 ЦК України).

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

У ч.1 ст. 598 ЦК України зазначено, що зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Приписами ст.599 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Доказів на підтвердження оплати АТ "Одесагаз" вартості несанкціонованого відбору природного газу за січень 2025 як в строк, обумовлений у п. 15.4 договору (в редакції додаткової угоди №5 від 02.05.2023), так і станом на час розгляду справи в суді, відповідачем не надано. Так само, не надано відповідачем суду доказів на спростування факту існування у нього несанкціонованого відбору природного газу та доказів на спростування заявленої позивачем до стягнення суми боргу.

Отже, приймаючи до уваги встановлення судом під час розгляду справи обставин наявності у відповідача перед позивачем заборгованості за несанкціонований відбір природного газу у розмірі 117122,00 грн., враховуючи, що бездіяльність відповідача, яка виражається у несплаті цих коштів, суперечить вищевказаним нормам права та договору, а також те, що в установленому порядку відповідач обставини, які повідомлені позивачем, не спростував, суд дійшов висновку, що позов в цій частині є обґрунтованим, нормативно та документально доведеним, та підлягає задоволенню.

Щодо стягнення 2588,98 грн. інфляційних втрат (нарахованих за період березень-квітень 2025), 731,61 грн. 3% річних та 7470,14 грн. пені (нарахованих позивачем за період з 21.02.2025 по 07.05.2025).

Згідно з положеннями статей 525, 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

У статті 610 Цивільного кодексу України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до статті 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив виконання зобов`язання, якщо не виконав його у строк, встановлений договором.

Отже, невиконання відповідачем обов`язку з оплати боргу за несанкціонований відбір природного газу у визначений договором строк свідчить про порушення ним грошового зобов`язання.

Відповідно до ч. 1 та 3 ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

За приписами ч.1 ст. 230 ГК України (чинний станом на час виникнення спірних правовідносин), штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до ч.6 ст. 232 ГК України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Пунктом 13.1 договору передбачено, що у випадку невиконання або неналежного виконання своїх зобов`язань за цим договором сторони несуть відповідальність, передбачену чинним законодавством та цим договором.

Згідно з п.13.5 договору, у разі порушення замовником строків оплати, передбачених цим договором, замовник сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

За приписами ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Верховний Суд неодноразово у своїх постановах звертав увагу на те, що з огляду на вимоги статей 79, 86 ГПК України господарський суд має з`ясовувати обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми 3% річних, інфляційних втрат та інших нарахувань у зв`язку з порушенням грошового зобов`язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов`язання, та зазначеного позивачем максимального розміру заборгованості. Якщо з поданого позивачем розрахунку неможливо з`ясувати, як саме обчислено заявлену до стягнення суму, суд може зобов`язати позивача подати більш повний та детальний розрахунок. При цьому суд в будь-якому випадку не позбавлений права зобов`язати відповідача здійснити і подати суду контррозрахунок (зокрема, якщо відповідач посилається на неправильність розрахунку, здійсненого позивачем).

Так, у постанові від 04.06.2019 у справі № 916/190/18 Велика Палата Верховного Суду зазначила про те, що, визначаючи розмір заборгованості відповідача, суд зобов`язаний належним чином дослідити подані стороною докази (зроблений позивачем розрахунок заборгованості, інфляційних втрат та трьох процентів річних), перевірити їх, оцінити в сукупності та взаємозв`язку з іншими наявними у справі доказами, а в разі незгоди з ними повністю або частково - зазначити правові аргументи на їх спростування.

Суд здійснив перевірку розрахунку заявлених до стягнення пені, 3% річних і збитків від інфляції та встановив, що позивачем означені розрахунки здійснено арифметично вірно, з дотриманням приписів чинного законодавства та положень укладеного між сторонами договору. Отже, вказані вимоги є обґрунтованими, а тому задовольняються судом у повному обсязі.

Відповідно до ст.15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. За приписами ст.16 цього Кодексу, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно ст.4 ГПК України, право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням. Відмова від права на звернення до господарського суду є недійсною.

Аналіз наведених норм дає змогу дійти висновку, що кожна особа має право на захист свого порушеного, невизнаного або оспорюваного права чи законного інтересу, який не суперечить загальним засадам чинного законодавства. Порушення, невизнання або оспорення суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.

Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст.2 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" є, зокрема, захист гарантованих Конституцією України та законами, прав і законних інтересів юридичних осіб.

Реалізуючи передбачене ст.64 Конституції України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту.

Вирішуючи спір, суд повинен надати об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до господарського суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

За приписами ст.ст. 73, 74 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до ст.ст.76-79 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно ст.86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Зважаючи на встановлені факти та вимоги вищезазначених правових норм, господарський суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

У зв`язку із задоволенням позову витрати по сплаті судового збору за розгляд позову, відповідно до вимог ст.129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 13, 73, 74, 76-79, 86, 129, 232, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

в и р і ш и в:

1. Позовні вимоги задовольнити.

2. Стягнути з Акціонерного товариства "Одесагаз" (, 65003, м. Одеса, вул. Одарія, буд.1) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" (, 03065, м. Київ, просп. Любомира Гузара, буд. 44) - 117122 (сто сімнадцять тисяч сто двадцять дві) грн. 00 коп. боргу за несанкціонований відбір природного газу, 731 (сімсот тридцять одну) грн. 61 коп. три відсотки річних, 7470 (сім тисяч чотириста сімдесят) грн. 14 коп. пені, 2588 (дві тисячі п`ятсот вісімдесят вісім) грн. 98 коп. інфляційних втрат, 3028 (три тисячі двадцять вісім) грн. 00 коп. судового збору.

3. Наказ видати після набрання рішенням суду законної сили.

Суддя М.Б. Сулімовська

Згідно з ч. ч.1, 2 ст.241 ГПК України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення у порядку, передбаченому ст. 257 ГПК України.

Рішення складено і підписано 06 квітня 2026 р.