УХВАЛА

м. Київ

06.04.2026Справа № 910/3802/26

Господарський суд міста Києва у складі судді Ягічевої Н.І., розглянувши заяву Приватного акціонерного товариства «Мукачівський завод «Точприлад» про забезпечення позову до його подачі

особа, яка може набути статус позивача: Приватне акціонерне товариство «Мукачівський завод «Точприлад»

особа, яка може набути статус відповідача: Приватне акціонерне товариство «Окма»

про визнання недійсними правочинів

без виклику сторін;

ВСТАНОВИВ:

03.04.2026 до Господарського суду міста Києва від Приватного акціонерного товариства «Мукачівський завод «Точприлад» надійшла заява про забезпечення позову до його пред`явлення в який просить:

- заборонити АТ «Галичфарм», а також будь-яким іншим особам, які діють від його імені або в його інтересах здійснювати будь-які права за цінними паперами, у тому числі право на участь у загальних зборах акціонерів та право голосування на зборах акціонерів, що випливають з належних АТ «Галичфарм» акцій емітента АТ «Київмедпрепарат» у загальній кількості 1 866 049 штук, що становить 16, 081 % статутного капіталу, набутих на підставі договору купівлі продажу цінних паперів № БВ-4 від 18.03.2020 та № БВ-9 від 19.03.2020 року,

- заборонити емітенту АТ «Київмедпрепарат», його органам управління, посадовим особам, лічильній комісії, а також будь-яким іншим особам, реєструвати для участі у загальних зборах акціонерів АТ «Київмедпрепарат» 1 866 049 штук акцій емітента АТ «Київмедпрепарат», які належать АТ «Галичфарм», а також враховувати їх при прийнятті будь-яких рішень загальними зборами акціонерів АТ «Київмедпрепарат»;

- заборонити депозитарним установам та іншим особам, що здійснюють облік прав на цінні папери, вчиняти будь-які облікові операції та інші дії, спрямовані на забезпечення реалізації прав за акціями емітента АТ «Київмедпрепарат» у кількості 1 866 049 штук, які належать АТ «Галичфарм», у тому числі пов`язані з реалізацією права на участь у загальних зборах акціонерів та право голосування на зборах акціонерів;

- заборонити будь-яким особам вчиняти дії, спрямовані на реалізацію корпоративних прав за акціями емітента АТ «Київмедпрепарат» у кількості 1 866 049 штук, які належать АТ «Галичфарм» та є предметом судового спору у даній справі;

- накласти арешт на акції, які належать Акціонерному товариству «Галичфарм» ( 79024, Львівська область, місто Львів, вулиця Опришківська, будинок 6/8, ідентифікаційний код 05800293, а саме: акції прості бездокументарні іменні, номінальною вартістю 25.00 гривень, у кількості 1 866 049 штук, що становить 16, 081 % від загальної кількості акцій емітента - Акціонерного товариства «Київмедпрепарат» ( 01032, м. Київ, вул. Саксаганського, 139, ідентифікаційний код юридичної особи: 00480862), шляхом заборони будь-яким депозитарним установам вносити до системи депозитарного обліку будь-які зміни, які стосуються ідентифікації власників та/або переходу права власності відносно цінних паперів - акцій та видавати реєстр акціонерів по акціям;

- заборонити державним реєстраторам юридичних осіб, фізичних осіб підприємців і громадських формувань, нотаріусам, Міністерству юстиції України та його територіальним органам, комісіям, технічним адміністраторам Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців і громадських формувань, іншим органам чи особам, які виконують функції в сфері державної реєстрації, проводити будь-які реєстраційні дії щодо Акціонерного товариства «Київмедпрепарат» ( 01032, м. Київ, вул. Саксаганського, 139, ідентифікаційний код юридичної особи: 00480862);

- заборонити будь-яким депозитарним установам вносити до системи депозитарного обліку будь-які зміни, які стосуються ідентифікації власників та /або переходу права власності відносно цінних паперів - акцій, які належать Акціонерному товариству «Галичфарм» ( 79024, Львівська область, місто Львів, вулиця Опришківська, будинок 6/8, ідентифікаційний код 05800293, а саме: акції прості бездокументарні іменні, номінальною вартістю 25.00 гривень, у кількості 1 866 049 штук, що становить 16, 081 % від загальної кількості акцій емітента - Акціонерного товариства «Київмедпрепарат» ( 01032, м. Київ, вул. Саксаганського, 139, ідентифікаційний код юридичної особи: 00480862), доручивши виконання в цій частині ПАТ «Національний депозитарій України» ( );

- зобов`язати ПАТ «Національний депозитарій України» ( ) надіслати повідомлення разом із судовим рішенням, яким задоволено заходи забезпечення позову, депозитарним установам, на рахунках яких обліковуються прості акції, які належать Акціонерному товариству «Галичфарм» ( 79024, Львівська область, місто Львів, вулиця Опришківська, будинок 6/8, ідентифікаційний код 05800293, а саме: акції прості бездокументарні іменні, номінальною вартістю 25.00 гривень, у кількості 1 866 049 штук, що становить 16, 081 % від загальної кількості акцій емітента Акціонерного товариства «Київмедпрепарат» ( 01032, м. Київ, вул. Саксаганського, 139, ідентифікаційний код юридичної особи: 00480862);

- накласти арешт на пакет акцій, які належать Акціонерному товариству «Галичфарм» ( 79024, Львівська область, місто Львів, вулиця Опришківська, будинок 6/8, ідентифікаційний код 05800293, у кількості 1 866 049 штук, що становить 16,081 % від загальної кількості акцій емітента - Акціонерного товариства «Київмедпрепарат» ( 01032, м. Київ, вул. Саксаганського, 139, ідентифікаційний код юридичної особи: 00480862) з забороною відчуження та користування правами, що випливають за цінними паперами;

- заборонити органам державної виконавчої служби, приватним виконавцям, здійснювати примусову реалізацію акцій, які належать Акціонерному товариству «Галичфарм» ( 79024, Львівська область, місто Львів, вулиця Опришківська, будинок 6/8, ідентифікаційний код 05800293, а саме: акції прості бездокументарні іменні, номінальною вартістю 25.00 гривень, у кількості 1 866 049 штук, що становить 16,081 % від загальної кількості акцій емітента - Акціонерного товариства «Київмедпрепарат» ( 01032, м. Київ, вул. Саксаганського, 139, ідентифікаційний код юридичної особи: 00480862), а також вчиняти будь-які дії що направлені на організацію та (або) та (або) формування протоколу загальних зборів акціонерів та (або) продаж та (або) відчуження вказаних акцій.

Майбутні позовні вимоги про визнання недійсними правочинів, внаслідок яких було відчужено належний позивачеві пакет акцій емітента АТ «Київмедпрепарат».

В обґрунтування заяви про вжиття заходів забезпечення позову до його подачі заявник вказує наступне.

Приватне акціонерне товариство «Мукачівський завод «Точприлад» ( далі ПрАТ «Мукачівський завод «Точприлад») 19 березня 2020 року уклало договір купівлі- продажу цінних паперів № БВ-9 з Приватне акціонерне товариство «Окма» та Акціонерним товариством «Галичфарм» (далі АТ «Галичфарм»). Емітентом за даним договором є Акціонерне товариство « Київмедпрепарат», номінальна вартість одного ЦП складала 25, 00 грн, договірна вартість 29,90 грн, загальна кількість ЦП 1 158 079 штук, загальна вартість пакету ЦП 34 626 562, 10 грн.

Приватне акціонерне товариство «Мукачівський завод «Точприлад» ( далі ПрАТ «Мукачівський завод «Точприлад») 18 березня 2020 року уклало договір купівлі продажу цінних паперів № БВ-4 з Приватне акціонерне товариство «Окма» та Акціонерним товариством «Галичфарм» (далі АТ «Галичфарм»). Емітентом за даним договором є Акціонерне товариство «Київмедпрепарат», номінальна вартість одного ЦП складала 25, 00 грн, договірна вартість 29,90 грн, загальна кількість ЦП 707 970 штук, загальна вартість пакету ЦП 21 168 303 грн.

Загальна кількість акцій, які були продані за вище зазначеними договорами купівлі продажу складає 1 866 049 штук, що в свою чергу становить 16, 081 % статутного капіталу Емітента.

Проте, відповідно до правочинів було відчужено належний позивачеві пакет акцій емітента АТ «Київмедпрепарат».

Заявник вважає, що зазначене відчуження відбулося з порушенням вимог законодавства, у зв`язку з чим правомірність переходу права власності на спірний пакет акцій є предметом судового спору.

Спірний пакет акцій належав позивачу. У разі задоволення позову зазначений пакет акцій підлягатиме поверненню позивачу, що призведе до відновлення його статусу акціонера та відповідних корпоративних прав у АТ «Київмедпрепарат».

Таким чином, спірний пакет акцій безпосередньо пов`язаний з правами та законними інтересами позивача. На момент звернення до суду права за спірним пакетом акцій здійснюється іншими особами. Разом з тим, правомірність набуття такими особами пакету акцій оспорюється позивачем. Отже, фактично корпоративні права реалізуються за рахунок майна, яке є предметом судового спору та може бути повернуто позивачу за результатами розгляду справи.

Спірний пакет акцій становить істотну частку статутного капіталу товариства близько 16 % та надає можливість здійснювати вирішальний вплив на прийняття рішень загальними зборами акціонерів.

За відсутності обмежень щодо реалізації прав за таким пакетом акцій існує реальний ризик використання спірного пакета для голосування, що може призвести до прийняття рішень, наслідки яких будуть складними або неможливими для подальшого скасування.

У разі врахування голосів за спірним пакетом акцій при прийнятті рішень загальних зборів акціонерів навіть у випадку задоволення позову виникне необхідність додаткового судового оскарження таких рішень, що істотно ускладнить ефективний захист прав позивача.

За відсутності обмежень щодо реалізації прав за таким пакетом акцій існує реальний ризик використання спірного пакету акцій для голосування, прийняття рішень органами товариства без участі особи, яка може бути відновлена у статусі акціонера, формування органів управління та прийняття рішень, що впливатимуть на права позивача.

У разі подальшого задоволення позову такі рішення потребуватимуть окремого судового оскарження, що істотно ускладнить ефективний захист прав позивача. А отже невжиття заходів забезпечення позову може призвести до суттєвого ускладнення або неможливості ефективного захисту прав позивача.

З метою недопущення порушених прав позивача та забезпечення реального виконання можливого рішення суду необхідно тимчасово обмежити реалізацію прав за спірним пакетом акцій до вирішення спору по суті.

Розглянувши подану Приватним акціонерним товариством «Мукачівський завод «Точприлад» заяву про забезпечення позову, суд вважає, що вона не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Статтею 55 Конституції України передбачено, що кожному гарантується право на судовий захист.

Виконання будь-якого судового рішення є невід`ємною стадією процесу правосуддя, а отже, має відповідати вимогам статті 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод. Європейським судом у справі "Горнсбі проти Греції" зазначено, що виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватись як складова частина судового розгляду. Водночас судовий захист, як і діяльність суду, не може вважатися дієвими, якщо судові рішення не виконуються або виконуються неналежним чином і без контролю суду за їх виконанням.

У рішенні Європейського суду від 18.05.2004 у справі "Продан проти Молдови" суд наголосив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантований Європейською конвенцією з прав людини, буде ілюзією, якщо правова система держав, які ратифікували Конвенцію, дозволятиме остаточному, обов`язковому судовому рішенню залишатися невиконаним, завдаючи шкоди одній зі сторін.

Таким чином, господарський суд, будучи органом правосуддя, повинен врахувати потенційні ризики можливості невиконання рішення суду та гарантувати відновлення порушених прав позивача в разі задоволення позову та виконання постановленого рішення.

Відповідно до статті 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача (боржника) або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача або особи, яка звернулась з відповідними вимогами у справі про банкрутство.

Частиною 1 статті 137 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

При вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Поряд з викладеним, вирішуючи питання про забезпечення позову та виходячи з приписів статей 13, 15, 74 Господарського процесуального кодексу України (змагальність сторін та пропорційність у господарському судочинстві, обов`язок доказування і подання доказів), слід здійснювати оцінку обґрунтованості доводів протилежної сторони (відповідача) щодо відсутності підстав та необхідності вжиття відповідних заходів забезпечення позову, з урахуванням зокрема того, чи порушує вжиття відповідних заходів забезпечення позову права цього учасника (відповідача), а відповідно чи порушується при цьому баланс інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу та яким чином.

Статтею 129 Конституції України визначено принципи рівності усіх учасників процесу перед законом і судом, змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, як одні з основних засад судочинства.

Отже, будь-яке рішення господарського суду повинно прийматися з дотриманням зазначених принципів, які виражені також у статтях Господарського процесуального кодексу України.

Принцип рівності перед законом і судом в процесуальному аспекті означає рівність суб`єктивних процесуальних прав усіх учасників судового процесу незалежно від їх особистих якостей (правового статусу, майнового стану), визначення процесуального становища учасників судочинства тільки процесуальним законодавством і ніяким іншим, визначення процесуального порядку розгляду справ певною процесуальною формою.

У матеріальному аспекті принцип рівності повинен розумітися так, що до всіх учасників процесу матеріальний закон має застосовуватися однаково (право є застосуванням рівного масштабу до різних осіб).

Принцип змагальності сторін полягає в тому, що сторони в процесі зобов`язані в процесуальній формі довести свою правоту за допомогою поданих ними доказів переконати суд в обґрунтованості своїх вимог чи заперечень.

Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (частина 4 статті 137 Господарського процесуального кодексу України).

Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається.

Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, у тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Суд зазначає, що обранням належного, відповідно до предмета спору, заходу до забезпечення позову дотримується принцип співвіднесення виду заходу до забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами, чим врешті досягаються: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову та як наслідок ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників провадження у справі або осіб, що не є учасниками цього судового процесу.

При цьому, у разі звернення особи до суду з немайновою позовною вимогою, у разі задоволення якої не вимагатиметься примусового виконання судового рішення, то має застосуватися та досліджуватися не така підстава вжиття заходів забезпечення позову як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, а така підстава вжиття заходів забезпечення позову як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

У таких немайнових спорах має досліджуватися, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, позаяк позивач не зможе їх захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду.

Аналогічна за змістом правова позиція сформульована Верховним Судом у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду в постанові від 16.08.2018 року в справі № 910/1040/18.

Як зазначалось судом вище, предметом майбутнього спору будуть вимоги про визнання недійсними правочинів, внаслідок яких було відчужено належний позивачеві пакет акцій емітента АТ «Київмедпрепарат».

Системний аналіз положень частини 1 статті 136 і 137 Господарського процесуального кодексу України дає підстави для висновку, що під час вирішення питання про необхідність задоволення чи відмови у задоволенні заяви про забезпечення позову, суди розглядають вказані заяви з застосуванням судового розсуду (окрім випадків, які передбачені у частинах 2, 5, 6, 7 статті 137 Господарського процесуального кодексу України).

Судовий розсуд - це передбачене законодавством право суду, яке реалізується за правилами передбаченими Господарським процесуальним кодексом України та іншими нормативно-правовими актами, що надає йому можливість під час прийняття судового рішення (вчинення процесуальної дії) обрати з декількох варіантів рішення (дії), встановлених законом, чи визначених на його основі судом (повністю або частково за змістом та/чи обсягом), найбільш оптимальний в правових і фактичних умовах розгляду та вирішення конкретної справи, з метою забезпечення верховенства права, справедливості та ефективного поновлення порушених прав та інтересів учасників судового процесу.

Разом із тим, за умовами пунктів 1 частини 5 статті 137 Господарського кодексу України не допускається забезпечення позову у спорах, що виникають з корпоративних відносин, шляхом заборони:

1) проводити загальні збори акціонерів або учасників господарського товариства та приймати ними рішення, крім заборони приймати конкретні визначені судом рішення, які прямо стосуються предмета спору;

Отже, за умови подання заяви про забезпечення позову у спорах, що виникають з корпоративних відносин, вимоги якої зводяться до заборони проводити загальні збори акціонерів господарського товариства та приймати ними рішення (крім заборони приймати конкретні визначені судом рішення, які прямо стосуються предмета спору), застосування судового розсуду не здійснюється, оскільки відповідні вимоги прямо суперечать статті 137 Господарського кодексу України, а забезпечення позову в таких спорах означеним способом законом не допускається.

Отже, викладені у заяві про забезпечення вимоги Приватним акціонерним товариством «Мукаячівський завод «Точприлад» прямо заборонено частиною 5 статті 137 Господарського процесуального кодексу України.

Суд звертає увагу на недопустимість заборони третім особам вчиняти певні дії (фактично будь-які депозитарні операції по емітенту - Акціонерному товариству "Київмедпрепарат" та будь-яку державну реєстрацію змін до відомостей про цю юридичну особу) без точного визначення, які саме дії забороняється вчиняти таким особам, повинні бути адекватними, співмірними із заявленими позивачем вимогами, а також перебувати у безпосередньому зв`язку з предметом спору, чого Приватним акціонерним товариством «Мукачівський завод «Точприлад», доведено не було.

Також суд зазначає, запропоновані позивачем заходи забезпечення позову можуть порушити права інших акціонерів Акціонерного товариства "Київмедпрепарат" на участь в управлінні цим акціонерним товариством та вчинити негативний вплив на діяльність товариства в цілому, блокувати його діяльність. У той же час, при вирішенні питання про вжиття заходів щодо забезпечення позову необхідно враховувати, що такими заходами не повинні порушуватися права осіб, що не є учасниками судового процесу, застосовуватися обмеження, не пов`язані з предметом спору.

Суд також виходить із законодавчо встановленої заборони незаконного втручання органів державної влади, в тому числі і судів, у господарські відносини (стаття 6 Господарського кодексу України).

Враховуючи вищевикладені обставини, виходячи з вимог процесуального закону, який регулює підстави та заходи забезпечення позову, зокрема з вимог статті 136, частини 5 статті 137 Господарського процесуального кодексу України, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні поданої заявником заяви про забезпечення.

Враховуючи вищевикладене, керуючись статтями 136-141, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у задоволенні заяви про забезпечення позову.

2. Відповідно до статті 235 Господарського процесуального кодексу України дана ухвала набирає законної сили з моменту її підписання (06.04.2026 року) та може бути оскаржена в апеляційному порядку до Північного апеляційного господарського суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня її складання.

Суддя Наталія ЯГІЧЕВА