ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" березня 2026 р. Справа №911/26/26

Господарський суд Київської області у складі судді Яреми В.А., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення (виклику) сторін, матеріали справи

за позовом Заступника керівника Броварської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції Столичного округу та Згурівської селищної ради

до Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України»

про стягнення 246 945,96 гривень

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

29.12.2025 через канцелярію Господарського суду Київської області надійшла позовна заява Заступника керівника Броварської окружної прокуратури (далі прокурор) в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції Столичного округу (далі позивач 1) та Згурівської селищної ради (далі позивач 2) до Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» (далі - відповідач/ДСГП «Ліси України») про стягнення 246 945,96 грн шкоди, заподіяної незаконною порубкою дерева.

Господарський суд Київської області ухвалою від 15.01.2026 у справі №911/26/26 постановив прийняти позовну заяву заступника керівника Броварської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції Столичного округу та Згурівської селищної ради до розгляду, відкрити провадження у справі та здійснювати розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, без проведення судового засідання, а також встановив відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву - протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

Приписами частин 5, 6 ст. 242 ГПК України передбачено, зокрема, якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі шляхом надсилання до електронного кабінету у порядку, визначеному законом.

Днем вручення судового рішення є, зокрема, день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи.

Якщо судове рішення надіслано до електронного кабінету пізніше 17 години, судове рішення вважається врученим у робочий день, наступний за днем його відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про його доставлення.

З наявних в автоматизованій системі «Діловодство спеціалізованого суду» (ДСС) відомостей слідує, що означену вище ухвалу доставлено до електронного кабінету (електронної пошти) ДСГП «Ліси України» в підсистемі ЄСІТС «Електронний суд» 15.01.2026 о 17:10, а підтвердження про таку доставку судом отримано 15.01.2026 о 17:21.

З огляду на вказане суд висновує, що днем вручення відповідачу ухвали про відкриття провадження у цій справі є 16.01.2026, а тому останнім днем для вчинення відповідачем процесуальних дій з подання відзиву на позов є 02.02.2026.

30.01.2026 до Господарського суду Київської області через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» від ДСГП «Ліси України» в особі Філії «Столичний лісовий офіс» надійшов відзив на позовну заяву.

03.02.2026 через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» від Броварської окружної прокуратури Київської області надійшла відповідь на відзив на позовну заяву.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні в ній докази та оцінивши їх в сукупності, суд

УСТАНОВИВ:

Відповідно до змісту наведених у позовній заяві доводів Заступника керівника Броварської окружної прокуратури, під час здійснення заходів представницького характеру було виявлено порушення майнових інтересів держави, зокрема під час ведення лісового господарства.

10.10.2023 о 10:10 начальником відділу охорони та захисту лісу Ковальчуком О.Г. (далі - начальник відділу ОЗЛ) за участю провідного інженера з охорони та захисту лісу Бойка Д.Р. Філії «Бориспільське лісове господарство» ДСГП «Ліси України» у кварталі 81 виділу 5 Березанського лісництва виявлено незаконну порубку 1 дерева породи ясен.

На підтвердження вказаного прокурором долучено до позовної заяви копії:

- акта огляду місця вчинення правопорушення лісового законодавства від 18.10.2023;

- планшета №7.

Внаслідок зазначених обставин, за твердженнями прокурора, навколишньому природному середовищу заподіяно збитки на суму 246 945,96 грн, на підтвердження чого до позовної заяви ним долучені копії:

- розрахунку збитків спричинених рубкою і пошкодженням дерев і чагарників до ступеня припинення росту у Березанському лісництві в кв. 81/1/4/5/8 та кв. 79 12/13, проведеного начальником відділу ОЗЛ Філії «Бориспільське лісове господарство» ДСГП «Ліси України» Олексієм Ковальчуком;

- нумераційної відомості пнів.

Незаконну порубку дерева виявлено на ділянці лісу, розташованій у межах Парку-пам`ятки садово-паркового мистецтва «Згурівський парк» на території Згурівської селищної територіальної громади Броварського району Київської області.

Як стверджує прокурор, відповідач є постійним лісокористувачем вказаної ділянки та здійснює на ній управлінські, організаційно-розпорядчі та господарські заходи через свій відокремлений підрозділ Філію «Столичний лісовий офіс», а на момент виявлення незаконної порубки Філію «Бориспільське лісове господарство».

На підтвердження вказаного прокурором долучено до позовної заяви копії:

- Положення про Парк-пам`ятку садово-паркового мистецтва «Згурівський парк», затвердженого наказом Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів №388 від 21.09.2022;

- охоронного зобов`язання №42/05.3-08 від 01.11.2022;

- Проекту організації та розвитку лісового господарства Березанського лісництва Державного підприємства «Переяслав-Хмельницьке лісове господарство» Київського обласного та по м. Києву управління лісового та мисливського господарства;

- статуту Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України», затвердженого наказом Державного агентства лісових ресурсів України;

- Положення про Філію «Бориспільське лісове господарство» Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України», затвердженого наказом Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» №2102 від 26.12.2023;

- Положення про Філію «Столичний лісовий офіс» Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України», затвердженого наказом Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» №181 від 16.01.2025.

У розрізі викладеного прокурор зазначає, що відповідно до вимог законодавства у сфері охорони лісів на постійного лісокористувача покладено обов`язок організовувати охорону та захист лісів, зокрема шляхом здійснення комплексу заходів, спрямованих на їх збереження від незаконних рубок.

Разом з тим, як стверджує прокурор, Філією «Бориспільське лісове господарство» ДСГП «Ліси України» належних заходів щодо охорони відповідного об`єкта природно-заповідного фонду вжито не було, що призвело до заподіяння матеріальної шкоди лісовому фонду України.

За таких обставин прокурор вважає, що наявні підстави для стягнення з відповідача завданої шкоди.

Мотивуючи ж наявність підстав для представництва інтересів держави у суді за відповідно поданим позовом, прокурор зазначив, що:

- через неналежне виконання відповідачем обов`язків щодо захисту та охорони лісів від незаконних рубок протягом тривалого часу до спеціального фонду місцевого бюджету не надходили грошові стягнення за шкоду, заподіяну навколишньому природному середовищу внаслідок незаконної рубки дерев;

- втім ані Державна екологічна інспекція Столичного округу як орган державної влади, який здійснює функції щодо додержання вимог природоохоронного законодавства на території Київської області, ані Згурівська селищна рада, в адміністративних межах якої знаходиться місце заподіяння шкоди, належним чином не виконали покладених на них обов`язків щодо захисту відповідних інтересів держави.

В розрізі вказаних обставин та наявності підстав для представництва інтересів держави у суді в особі відповідних органів, прокурором зазначено, що Броварська окружна прокуратура листами від 13.11.2025 №52/2-8195вих-25 та №52/2-8194вих25 повідомила Згурівську селищну раду та Державну екологічну інспекцію Столичного округу про порушення інтересів держави у зв`язку з недотриманням вимог лісового законодавства та наявність підстав для стягнення шкоди в судовому порядку.

У відповідь Згурівська селищна рада листом №07-07/4478/2588 від 17.11.2025 зазначила, що заходів претензійно-позовного характеру не вживала, оскільки відповідна ділянка не перебуває у її комунальній власності. Водночас Державна екологічна інспекція Столичного округу листом №9/6/2-30/3727 від 02.12.2025 повідомила про неможливість самостійного звернення до суду та відсутність заперечень щодо подання позову прокуратурою в інтересах держави.

Своєю чергою прокурор оцінює таку позицію позивача 1 та позивача 2 як пасивну поведінку та вважає наявними підстави для звернення до суду із позовом в інтересах держави.

До позовної заяви прокурор долучив копії зазначених листів, а також копії листів від 11.12.2025 №52/2-8817вих-25, адресованих Державній екологічній інспекції Столичного округу та Згурівській селищній раді, щодо пред`явлення позову в інтересах держави до ДСГП «Ліси України» про відшкодування шкоди, заподіяної незаконною порубкою дерев.

З огляду вказаного прокурор в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції Столичного округу та Згурівської селищної ради вимоги просить суд стягнути з ДСГП «Ліси України» 246 945,96 грн шкоди, заподіяної незаконною порубкою дерева.

Не погодившись із вказаною вимогою прокурора, ДСГП «Ліси України» в особі Філії «Столичний лісовий офіс» у відзиві на позовну заяву зазначило, що вважає її безпідставною та такою, що не підлягає задоволенню.

За доводами відповідача, прокурором не доведено наявність в його діях усіх елементів цивільного правопорушення, необхідних для стягнення шкоди: протиправної поведінки, шкоди, причинного зв`язку між протиправною поведінкою та шкодою, а також вини.

Як зазначає відповідач, незаконну рубку дерев вчинено невстановленими особами, а не відповідачем, тому шкода не є наслідком його дій чи бездіяльності.

Крім того, за доводами відповідача, у позові не вказано, які саме дії останній повинен був вчинити для охорони лісу, не надано доказів його бездіяльності та не доведено, що відповідач порушив правила ведення лісового господарства.

Разом з тим акт огляду місця вчинення правопорушення лісового законодавства від 18.10.2023, на думку відповідача, не є належним доказом вчинення ним правопорушення, оскільки таким доказом є саме акт перевірки Державної екологічної інспекції, який останньою складений не був.

В розрізі зазначених висновків відповідач послався на постанови Верховного Суду від 26.05.2022 у справі №922/2317/21 та від 26.07.2022 у справі №924/883/21.

Відповідач зазначає що саме його працівниками був виявлений факт незаконної рубки та повідомлено правоохоронні органи, що свідчить про вжиття відповідачем належних заходів щодо охорони лісу та підтверджується копією заяви №899/20.23-2023 від 18.10.2023, долученою до відзиву на позовну заяву.

Крім того, як стверджує відповідач, він не наділений повноваженнями щодо проведення слідчих (розшукових) дій, встановлення осіб, причетних до кримінального правопорушення, або притягнення їх до відповідальності, і такі повноваження належать виключно органам досудового розслідування та правоохоронним органам.

Отже, за доводами відповідача, покладення на нього обов`язку відшкодувати шкоду лише з підстави того, що на даний час не встановлено осіб, які безпосередньо здійснили незаконну порубку, фактично означало б перекладення на постійного лісокористувача функцій та відповідальності органів досудового розслідування, що не передбачено чинним законодавством.

Водночас, на думку відповідача, саме на посадових осіб державної лісової охорони покладені обов`язки щодо охорони та захисту лісу. Виконання зазначених обов`язків, зокрема, здійснюється шляхом проведення патрулювання лісових насаджень, зупинення осіб та транспортних засобів з лісопродукцією, перевірки дозвільних документів на заготівлю, перевезення лісопродукції в період з 05:00 до 24:00.

В розрізі зазначених висновків відповідач послався на Положення про державну лісову охорону, лісову охорону інших постійних лісокористувачів та власників лісів, затверджене постановою Кабінету Міністрів України №976 від 16 вересня 2009.

На думку відповідача, такси, затверджені постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження спеціальних такс для обчислення розміру шкоди, заподіяної порушенням законодавства про природно-заповідний фонд» №575 від 10.05.2022, застосовуються до осіб, які здійснили незаконну рубку, а не до постійного лісокористувача, який не забезпечив охорону лісу.

Крім того відповідач зазначає, що Державна екологічна інспекція Столичного округу не є належним позивачем у справі, оскільки не проводила перевірку, не складала акт перевірки, протокол про адміністративне правопорушення та не здійснювала розрахунок збитків.

За таких обставин, на переконання відповідача, здійснення прокурором представництва інтересів держави в суді не може компенсувати відсутність у Державної екологічної інспекції Столичного округу належних повноважень на звернення до суду, оскільки прокурор у цій справі не виступає самостійним позивачем.

На підтвердження зазначених обставин відповідачем до відзиву на позовну заяву долучені копії:

- акта огляду місця вчинення правопорушення лісового законодавства від 18.10.2023;

- розрахунку збитків, спричинених рубкою і пошкодженням дерев і чагарників до ступеня припинення росту у Березанському лісництві в кв. 81/1/4/5/8 та кв. 79 12/13, проведеного начальником відділу ОЗЛ Філії Олексієм Ковальчуком;

- нумераційної відомості пнів;

- відомості матеріально-грошової оцінки та сортиментної структури.

У відповіді на відзив на позовну заяву прокурор зауважив, що встановлення факту незаконної рубки на території, переданій у користування лісогосподарському підприємству, за відсутності встановлених осіб-порушників свідчить про неналежне виконання постійним лісокористувачем обов`язків щодо охорони лісу.

У зв`язку з цим, на переконання прокурора, протиправна поведінка відповідача полягає у бездіяльності, а саме у незабезпеченні належної охорони лісових насаджень, що призвело до незаконної вирубки дерев невстановленими особами та заподіяння шкоди навколишньому природному середовищу.

Прокурор зазначає, що доводи відповідача про те, що незаконну рубку вчинили невстановлені особи, не спростовують відповідальності постійного лісокористувача, оскільки саме на нього закон покладає обов`язок забезпечення охорони лісу.

Враховуючи викладене, прокурор вважає доводи відповідача безпідставними та такими, що не спростовують факту неналежного виконання ним своїх обов`язків щодо охорони лісу.

Дослідивши матеріали справи та подані докази, суд дійшов таких висновків.

Приписами статей 3, 38 Закону України «Про природно-заповідний фонд України» встановлено, що парки-пам`ятки садово-паркового мистецтв належать до природно-заповідного фонду України.

На території парків-пам`яток садово-паркового мистецтва забороняється будь-яка діяльність, що не пов`язана з виконанням покладених на них завдань і загрожує їх збереженню.

На території парків-пам`яток садово-паркового мистецтва забезпечується проведення екскурсій та масовий відпочинок населення, здійснюється догляд за насадженнями, включаючи санітарні рубки, рубки реконструкції та догляду з підсадкою дерев і чагарників ідентичного видового складу, замість загиблих, вживаються заходи щодо запобігання самосіву, збереження композицій із дерев, чагарників і квітів, трав`яних газонів.

Власники або користувачі земельних ділянок, водних та інших природних об`єктів, оголошених парками-пам`ятками садово-паркового мистецтва, беруть на себе зобов`язання щодо забезпечення режиму їх охорони та збереження.

Відповідно до ст. 37 Закону України «Про природно-заповідний фонд України» оголошення парків-пам`яток садово-паркового мистецтва провадиться з вилученням у встановленому порядку або без вилучення земельних ділянок, водних та інших природних об`єктів у їх власників або користувачів.

Частиною 6 ст. 53 Закону України «Про природно-заповідний фонд України» встановлено, що території та об`єкти природно-заповідного фонду або їх частини, що створюються чи оголошуються без вилучення земельних ділянок, що вони займають, передаються під охорону підприємствам, установам, організаціям і громадянам обласними, Київською та Севастопольською міськими державними адміністраціями, органом виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань охорони навколишнього природного середовища з оформленням охоронного зобов`язання.

Згідно із ч. 1 ст. 41, ст. 68 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» економічні заходи забезпечення охорони навколишнього природного середовища передбачають відшкодування в установленому порядку збитків, завданих порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища.

Порушення законодавства України про охорону навколишнього природного середовища тягне за собою встановлену цим Законом та іншим законодавством України дисциплінарну, адміністративну, цивільну і кримінальну відповідальність. Підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України.

Згідно зі статтею 1 Лісового кодексу України усі ліси на території України, незалежно від того, на землях яких категорій за основним цільовим призначенням вони зростають, та незалежно від права власності на них, становлять лісовий фонд України і перебувають під охороною держави.

Відповідно до ст. 69 Лісового кодексу України спеціальне використання лісових ресурсів на виділеній лісовій ділянці проводиться за спеціальним дозволом - лісорубний квиток або лісовий квиток, що видається безоплатно.

На виділених лісових ділянках можуть використовуватися лише ті лісові ресурси і лише для цілей, що передбачені виданим спеціальним дозволом.

Отже, незаконною порубкою дерев у лісах вважається порубка, яка проводиться без спеціального дозволу, а саме лісорубного квитка, або з порушенням визначених у такому дозволі умов.

Приписами статей 16 Лісового кодексу України визначено, що право користування лісами здійснюється в порядку постійного та тимчасового користування лісами.

Частиною 2 статті 19 Лісового кодексу України передбачено, що постійні лісокористувачі зобов`язані: забезпечувати охорону, захист, відтворення, підвищення продуктивності лісових насаджень, посилення їх корисних властивостей, вживати інших заходів відповідно до законодавства на основі принципів сталого розвитку, а також дотримуватися правил і норм використання лісових ресурсів.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 86 Лісового кодексу України організація охорони і захисту лісів передбачає здійснення комплексу заходів, спрямованих на збереження лісів, зокрема, від незаконних рубок та пошкодження. Власники лісів і постійні лісокористувачі зобов`язані розробляти та проводити в установлений строк комплекс заходів, спрямованих на збереження, охорону та захист лісів. Перелік заходів, вимоги щодо складання планів цих заходів визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері лісового господарства, органами місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень.

Статтею 89 Лісового кодексу України визначено, що охорону і захист лісів на території України здійснює, зокрема, лісова охорона інших постійних лісокористувачів і власників лісів.

Постановою Кабінету Міністрів України №976 від 16.09.2009 затверджено Положення про державну лісову охорону, лісову охорону інших постійних лісокористувачів та власників лісів, відповідно до пункту 4-1 якого основними завданнями лісової охорони інших лісокористувачів та власників лісів є завдання, визначені абзацами 3-5 пункту 4 цього Положення, а саме забезпечення охорони лісів від пожеж, незаконних рубок, шкідників і хвороб, пошкодження внаслідок антропогенного та іншого шкідливого впливу; запобігання злочинам і адміністративним правопорушенням у сфері лісового та мисливського господарства, а також використання лісових ресурсів і мисливських тварин.

Системний аналіз положень статей 3, 37, 38, 53 Закону України «Про природно-заповідний фонд України», статей 41, 68 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», а також статей 1, 16, 17, 19, 86, 89 Лісового кодексу України дає підстави для висновку про те, що парки-пам`ятки садово-паркового мистецтва належать до об`єктів природно-заповідного фонду України та підлягають особливому режиму охорони і збереження.

При цьому постійні лісокористувачі, на землях яких розташовані такі об`єкти, зобов`язані організовувати та забезпечувати їх належну охорону, зокрема від незаконних рубок дерев, а в разі невиконання чи неналежного виконання таких обов`язків, у тому числі незабезпечення охорони та захисту лісів від незаконних рубок дерев, відшкодовувати шкоду, заподіяну таким порушенням, у порядку та розмірах, визначених законодавством України.

Як вбачається з акта огляду місця вчинення порушення лісового законодавства від 18.10.2023 (далі - акт огляду від 18.10.2023) у кварталі 81 виділі 5 Березанського лісництва було вчинено правопорушення лісового законодавства, а саме незаконну порубку одного дерева породи ясен.

Зазначена лісова ділянка розташована в межах парку-пам`ятки садово-паркового мистецтва «Згурівський парк» на території Згурівської селищної територіальної громади Броварського району Київської області.

Відповідно до пунктів 1.2, 1.3, 1.5 та 3.6 Положення про парк-пам`ятку садово-паркового мистецтва загальнодержавного значення «Згурівський парк», затвердженого наказом Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України від 21.09.2022 №388 (далі Положення №388), парк-пам`ятка входить до складу природно-заповідного фонду України та охороняється як національне надбання, щодо якого встановлюється особливий режим охорони, відтворення та використання.

Парк-пам`ятка розташований у смт Згурівка Броварського району Київської області на землях державної власності в межах кварталів 76 86 Березанського лісництва Державного підприємства «Бориспільське лісове господарство».

При цьому територія, якій надано статус парку-пам`ятки, не вилучається з користування землекористувача, який здійснює на ній діяльність із дотриманням встановленого режиму охорони. На такого землекористувача оформлюється охоронне зобов`язання щодо забезпечення додержання режиму території.

Обставина перебування зазначеної території під охороною Державного підприємства «Бориспільське лісове господарство» підтверджується охоронним зобов`язанням №42/05.3-08 від 01.11.2022, відповідно до якого підприємству передано під охорону парк-пам`ятку площею 309 га з обов`язком забезпечення дотримання встановленого режиму охорони.

Як зазначає прокурор та не заперечується відповідачем:

- на момент виявлення незаконної порубки Державне підприємство «Бориспільське лісове господарство» було реорганізовано в Державне спеціалізоване господарське підприємство «Ліси України» та здійснювало господарську діяльність на відповідній території через відокремлений підрозділ філію «Бориспільське лісове господарство» ДСГП «Ліси України»;

- у подальшому рішення про припинення зазначеної філії та передачу її активів і пасивів до філії «Столичний лісовий офіс» ДСГП «Ліси України» було затверджено наказом Державного агентства лісових ресурсів України №1875 від 18.10.2024.

Як слідує з пп. 3.1., 3.2. статуту Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України», підприємство створене з метою ведення лісового господарства, охорони, захисту, раціонального використання та відтворення лісів. Основними напрямами діяльності підприємства є, зокрема, забезпечення охорони лісів від пожеж, незаконних рубок, шкідників та хвороб, пошкодження внаслідок антропогенного та іншого шкідливого впливу.

У той же час, згідно з п.п. 2.2.2., 2.2.3 п. 2.2. Положення про Філію «Столичний лісовий офіс» ДСГП «Ліси України» та Положення про Філію «Бориспільське лісове господарство» ДСГП «Ліси України» предметом діяльності філії є забезпечення охорони лісів від пожеж та незаконних рубок, захист лісів від шкідників, хвороб та інших шкідливих впливів, а також запобігання злочинам і адміністративним правопорушенням у сфері лісового та мисливського господарства, а також використання лісових ресурсів і мисливських тварин.

Отже, ДСГП «Ліси України» як постійний лісокористувач відповідної ділянки Березанського лісництва, де було виявлено незаконну порубку 1 дерева породи ясен, через свій структурний підрозділ здійснює управлінські, організаційно-розпорядчі та господарські заходи з організації належної охорони лісу, дотримання режиму та вимог щодо охорони територій і об`єктів природно-заповідного фонду, а також недопущення самовільних та незаконних рубок на території лісового та природно-заповідного фонду.

Приписами частин 1, 2 статті 11 Цивільного кодексу України унормовано, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

Частинами 1, 2 статті 22, частиною 1 статті 1166 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування шкоди, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: протиправна поведінка, шкода, причинний зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою, вина. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

Приписами статей 73, 74, 76, 78, 79, 86 ГПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами, зокрема, письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

З огляду зазначених вище норм процесуального права суд вважає за необхідне вказати, що судове пізнання завжди опосередковане, оскільки спрямоване на вивчення події, що мала місце в минулому, тоді як обов`язок доказування в силу вимог процесуального закону покладено безпосередньо на сторони.

Надання ж оцінки доказам є виключною компетенцією суду та здійснюється за унормованими процесуальними нормами правилами і принципами/стандартами, з урахуванням того, що передбачений статтею 79 ГПК України стандарт доказування вірогідність доказів підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач, та презюмує, що ним покладено на суд обов`язок оцінювати докази та обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються, скоріше були (мали місце), аніж не були.

Застосовуючи вказані процесуальні норми і принципи та надаючи оцінку наявним в матеріалах справи доказам окремо та у їх сукупності, суд дійшов висновку, що відповідачем не надано належних доказів вжиття достатнього та вичерпного комплексу заходів, спрямованих на запобігання незаконним рубкам на відповідній території, що в сукупності з обставиною вчинення правопорушення вирубки одного дерева породи ясена підтверджує невиконання ним визначених законом обов`язків.

Доводи відповідача про те, що саме його працівниками під час патрулювання 10.10.2023 виявлено факт незаконної рубки, здійснено попередній розрахунок шкоди та повідомлено правоохоронні органи, не спростовують висновку про його відповідальність, оскільки сам по собі факт вчинення окремих дій реагування на вже виявлене правопорушення не свідчить про вжиття достатнього та ефективного комплексу превентивних заходів, спрямованих на недопущення незаконних рубок.

Суд зазначає, що виконання працівниками окремих посадових обов`язків (зокрема патрулювання, фіксація порушень, складання актів) не є тотожним належному виконанню постійним лісокористувачем як юридичною особою покладених на нього обов`язків щодо забезпечення охорони і збереження лісового фонду, критерієм чого є саме об`єктивна достатність вжитих заходів для досягнення цієї мети.

За таких обставин суд дійшов висновку про наявність протиправної поведінки відповідача у формі бездіяльності, що полягає у незабезпеченні належної охорони та збереження лісу від незаконних рубок, а саме одного дерева породи ясена.

В розрізі зроблених вище висновків судом враховано таке:

- Верховний Суд неодноразово зазначав, що порушення вимог щодо ведення лісового господарства, встановлених у сфері охорони, захисту та використання лісів, є підставою для покладення на постійного лісокористувача цивільно-правової відповідальності. Водночас не важливо хто конкретно здійснював незаконне вирубування дерев на ділянках лісу, наданих у постійне користування, оскільки визначальним є факт порушення лісокористувачем встановлених правил лісокористування, що спричинило завдання державі збитків внаслідок незаконної рубки дерев третіми особами на підконтрольній лісокористувачу ділянці лісу;

- у законодавстві відсутній конкретний та вичерпний перелік заходів, які має вживати постійний лісокористувач, з огляду на те, що підприємство, як професійний суб`єкт господарювання, зобов`язане самостійно розробляти та впроваджувати такий комплекс превентивних дій, який буде достатнім та ефективним для запобігання правопорушенням з урахуванням особливостей конкретного лісового господарства, його ландшафту та ризиків незаконних посягань третіх осіб;

Суд бере до уваги, що в межах деліктної відповідальності визначальним є не сам факт здійснення окремих заходів, а їх об`єктивна достатність для досягнення встановленої законом мети - збереження лісового фонду.

З огляду вказаного суд відхиляє посилання відповідача на відсутність у нього обов`язку нести відповідальність за шкоду, завдану діями осіб, які здійснили незаконну порубку лісу.

Так само не заслуговують на увагу доводи відповідача викладені у відзиві на позовну заяву про те, що Державною екологічною інспекцією не проводилась перевірка дотримання вимог природоохоронного законодавства відповідно до Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», а в матеріалах справи відсутній акт Державної екологічної інспекції, оскільки такий документ сам по собі не може бути єдиним чи вичерпним доказом підтвердження правопорушення природоохоронного законодавства.

Подані сторонами докази на підтвердження своїх вимог та заперечень мають бути оцінені судом як окремо кожен, так і в їх сукупності.

Схожа позиція викладена у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 19.02.2026 у справі №918/612/25

У розрізі викладеного суд відхиляє посилання відповідача на постанови Верховного Суду від 26.05.2022 у справі №922/2317/21, від 26.07.2022 у справі №924/883/21, у тому числі щодо переліку документів, якими можуть підтверджуватися обставини вчинення правопорушення, позаяк обставини зазначених справ не є релевантними до предмета спору у цій справі.

До того ж, з огляду на вказане суд зазначає, що:

- жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили, тобто подані стороною документи судом оцінюються з огляду на зміст таких документів і їх взаємозв?язок із стверджуваними обставинами, з урахуванням обставин саме цієї справи, яка розглядається, а не з огляду на назву та/або вид документів, посилання на які можуть бути зроблені судом касаційної інстанції в інших справах;

- алгоритм та порядок встановлення фактичних обставин кожної конкретної справи не є типовим та залежить, насамперед, від позиції сторін спору, а також доводів і заперечень, якими вони обґрунтовують свою позицію;

- всі юридично значущі факти складають предмет доказування, що формується, виходячи з норм матеріального права та підстав вимог/заперечень сторін, які конкретизують такий предмет і він може змінюватися в процесі розгляду справи.

При цьому суд відхиляє доводи відповідача про те, що обов`язки щодо безпосередньої охорони та захисту лісу покладені виключно на посадових осіб державної лісової охорони, які реалізують їх, зокрема, шляхом патрулювання лісових масивів, зупинення осіб і транспортних засобів, перевірки дозвільних документів на заготівлю та перевезення лісопродукції.

Визначені Положенням про державну лісову охорону, лісову охорону інших постійних лісокористувачів та власників лісів основні завдання державної лісової охорони не спростовують покладених на відповідача як на постійного лісокористувача обов`язків, оскільки діяльність державної лісової охорони є складовою системи забезпечення охорони лісів, що функціонує в межах відповідної організаційної структури лісокористувача, а не замінює його обов`язків як суб`єкта господарювання.

Щодо розміру шкоди, завданої державі внаслідок незаконної вирубки дерев та порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, суд зазначає таке.

З розрахунку збитків спричинених рубкою і пошкодженням дерев і чагарників до ступеня припинення росту у Березанському лісництві в кв. 81/1/4/5/8 та кв. 79 12/13, проведеного начальником відділу ОЗЛ Філії «Бориспільське лісове господарство» Олексієм Ковальчуком (далі - розрахунок збитків) вбачається, що його здійснено відповідно до спеціальних такс для обчислення розміру шкоди, заподіяної порушенням законодавства про природно-заповідний фонд, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №575 від 10.05.2022 (далі Постанова №575).

Згідно з Порядком проведення індексації такс для обчислення розміру шкоди, заподіяної природно-заповідному фонду підприємствами, установами, організаціями та громадянами, затвердженого Постановою №575, розмір шкоди обчислюється з урахуванням індексу споживчих цін (індексу інфляції) та коефіцієнта, яким визначається особлива природоохоронна цінність територій та об`єктів природно-заповідного фонду за встановленою формулою:

Ні = (Нп х І / 100) х 10, де:

- Ні - розмір шкоди, заподіяної природно-заповідному фонду у поточному році, гривень з копійками (з округленням до двох десяткових знаків) за одну одиницю;

- Нп - такса для обчислення розміру шкоди, заподіяної природно-заповідному фонду за одну одиницю, встановлена у додатках 1-12;

- І - індекс споживчих цін (індекс інфляції) за попередній рік, відсотків;

- 10 - коефіцієнт, яким визначається особлива природоохоронна цінність територій та об`єктів природно-заповідного фонду.

Відповідно до п. 6 примітки Додатку 1 до Постанови №575 у разі привласнення буреломних, вітровальних дерев, а також самовільного вирубування сухостійних дерев розмір шкоди обчислюється за цією таксою, зменшеною у два рази.

Дослідивши копію нумераційної відомості пнів та перевіривши розрахунок збитків, суд встановив, що він здійснений арифметично правильно та з урахуванням усіх необхідних вихідних даних, зокрема діаметра дерева (92 см у корі біля шийки), кількості (1 шт.), індексу споживчих цін за 2022 рік (126,6 %), а також обставини привласнення вітровального дерева.

З огляду на викладене суд виснує, що розмір шкоди, завданої внаслідок незаконної порубки дерева у Березанському лісництві, становить 246 945,96 грн.

Суд відхиляє посилання відповідача на те, що такси, затверджені постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження спеціальних такс для обчислення розміру шкоди, заподіяної порушенням законодавства про природно-заповідний фонд» №575 від 10.05.2022, застосовуються до осіб, які безпосередньо здійснили незаконну рубку, а не до постійного лісокористувача, оскільки зазначені такси визначають спосіб обчислення розміру шкоди, заподіяної державі, і застосовуються незалежно від суб`єкта відповідальності. Обов`язок відшкодування шкоди у даному випадку покладається на постійного лісокористувача як на особу, яка не забезпечила належної охорони та збереження лісового фонду, що створило умови для вчинення незаконної рубки.

Отже, судом встановлено та матеріалами справи підтверджено наявність усіх елементів складу правопорушення, а саме: протиправної поведінки відповідача, що полягає у бездіяльності невжитті заходів щодо забезпечення охорони та збереження лісу від незаконних рубок на підвідомчій відповідачу території природно-заповідного фонду; шкоди у вигляді збитків у розмірі 246 945,96 грн, завданих незаконною порубкою дерева; причинного зв`язку між бездіяльністю відповідача та заподіяною шкодою, яка є її об`єктивним наслідком; а також вини відповідача, відсутність якої ним не доведено належними доказами.

Суд відхиляє доводи відповідача про відсутність у нього повноважень щодо проведення слідчих дій та встановлення осіб, причетних до незаконної порубки, як підставу для звільнення від відповідальності, оскільки:

- покладення обов`язку відшкодувати шкоду не пов`язане з виконанням функцій правоохоронних органів, а зумовлене неналежним виконанням відповідачем власних обов`язків щодо охорони лісів;

- відсутність встановлених винних осіб не виключає його цивільно-правової відповідальності, яка має самостійний характер.

З огляду зазначеного суд дійшов висновку, що вимога заступника керівника Броварської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції Столичного округу та Згурівської селищної ради про стягнення з Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» 246 945,96 грн шкоди, заподіяної внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає задоволенню як така, що доведена позивачем належними та допустимими доказами та не спростована відповідачем у встановленому порядку.

Щодо наявності у Броварської окружної прокуратури повноважень представляти інтереси держави в особі Згурівської селищної ради та Державної екологічної інспекції Столичного округу в межах даного спору, суд зазначає таке.

Підстави представництва інтересів держави прокурором у суді врегульовано приписами норм ГПК України та статтею 23 Закону України «Про прокуратуру».

Частиною 3 ст. 53 ГПК України встановлено, що у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами.

Відповідно до ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Аналіз частини 3 статті 23 Закону України «Про прокуратуру» дає підстави стверджувати, що прокурор може представляти інтереси держави в суді лише в двох «виключних» випадках: 1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює компетентний орган; 2) у разі відсутності такого органу.

Право органів місцевого самоврядування щодо подання позовів про стягнення завданої довкіллю шкоди ґрунтується, зокрема, на приписах ст. 142, 145 Конституції України, ст. 15 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» та ст. 33 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні».

Статтею 15 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» передбачено, що місцеві ради в межах своєї компетенції здійснюють контроль за додержанням законодавства про охорону навколишнього природного середовища.

Вказана норма узгоджується з положеннями ст. 33 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні».

Оскільки місцем заподіяння екологічної шкоди внаслідок незаконної порубки дерев є Березанське лісництво, яке знаходиться в адміністративних межах Згурівської селищної територіальної громади Броварського району Київської області, органом місцевого самоврядування, до повноважень якого належить здійснення контролю за додержанням законодавства про охорону навколишнього природного середовища є Згурівська селищна рада.

Крім того положенням про Державну екологічну інспекцію України, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №275 від 19.04.2017 (далі - Положення №275), встановлено, що Державна екологічна інспекція України (Держекоінспекція) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра економіки, довкілля та сільського господарства і який реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів.

Відповідно до п. 3 Положення №275 одними з основних завдань Держекоінспекції є, зокрема, реалізація державної політики із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів; здійснення у межах повноважень, передбачених законом, державного нагляду (контролю) за додержанням вимог законодавства, зокрема, щодо охорони і використання територій та об`єктів природно-заповідного фонду; охорони, захисту, використання і відтворення лісів.

Державна екологічна інспекція Столичного округу є міжрегіональним територіальним органом Держекоінспекції та їй підпорядковується, діє на підставі Положення про Державну екологічну інспекцію Столичного округу, затвердженого наказом Державної екологічної інспекції України №18 від 20.03.2023 (далі - Положення №18).

Пунктом 1 Положення №18 встановлено, що повноваження інспекції поширюються на територію міста Києва та Київської області.

Згідно з пп. 5 п. 2 розділу ІІ Положення №18 інспекція в межах своїх повноважень здійснює державний нагляд (контроль) за додержанням територіальними органами центральних органів виконавчої влади, місцевими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування в частині здійснення делегованих їм повноважень органів виконавчої влади, підприємствами, установами та організаціями незалежно від форми власності і господарювання, громадянами України, іноземцями та особами без громадянства, а також юридичними особами нерезидентами вимог законодавства про охорону, захист, використання та відтворення лісів, зокрема щодо здійснення комплексу необхідних заходів захисту для забезпечення охорони лісів від пожеж, незаконних рубок, шкідників і хвороб, пошкодження внаслідок антропогенного та іншого шкідливого впливу, застосування пестицидів і агрохімікатів у лісовому господарстві та лісах.

Крім того відповідно до п. 9 розділу ІІ Положення №18 інспекція пред`являє претензії про відшкодування шкоди, збитків і втрат, заподіяних державі внаслідок порушення законодавства з питань, що належать до її компетенції, та розраховує їх розмір, звертається до суду з відповідними позовами.

Отже, Державна екологічна інспекція Столичного округу уповноважена здійснювати державний контроль у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення та охорони природних ресурсів, а тому, є належним позивачем у даній справі.

Судом встановлено, що Броварська окружна прокуратура направила листи №52/2-8195вих-25 від 13.11.2025 до Згурівської селищної ради та №52/2-8194вих25 від 13.11.2025 до Державної екологічної інспекції Столичного округу щодо фактів незаконної порубки дерев.

Згурівська селищна рада надала прокуратурі відповідь №07-07/4478/2588 від 17.11.2025, також у матеріалах справи наявна відповідь прокуратурі Держаної екологічної інспекції Столичного округу №9/6/2-30/3727 від 02.12.2025.

Броварська окружна прокуратура повідомила про пред`явлення позову Згурівську селищну раду та Державну екологічну інспекцію Столичного округу листами №52/2-8817вих25 від 11.12.2025.

Враховуючи обізнаність Державної екологічної інспекції Столичного округу та Згурівської селищної ради про порушення, а також невжиття ними належних заходів з метою поновлення порушених інтересів держави, суд дійшов висновку, що в даному випадку наявний визначений законодавством виключний випадок, який обґрунтовує представництво прокурором інтересів держави у цій справі, оскільки відповідні компетентні органи не забезпечили належного реагування.

У розрізі зроблених висновків суд відхиляє доводи відповідача про те, що Державна екологічна інспекція Столичного округу не є належним позивачем у справі, оскільки не проводила перевірку, не складала акт перевірки та не здійснювала розрахунок збитків, а також про неможливість прокурора замінити її повноваження, оскільки невчинення окремих дій не нівелює її статус як уповноваженого органу та не виключає наявності у прокурора підстав для представництва інтересів держави у випадку бездіяльності такого органу.

Прокурор в позові просить стягнути суму завданої шкоди на користь держави в особі Згурівської селищної ради на казначейський рахунок спеціального фонду охорони навколишнього природного середовища, оскільки обставини незаконної вирубки лісу виявлено в адміністративних межах Згурівської селишної територіальної громади.

Частиною 2 статті 47 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» встановлено, зокрема, що місцеві фонди охорони навколишнього природного середовища утворюються у складі місцевого бюджету за місцем заподіяння екологічної шкоди за рахунок частини грошових стягнень за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища в результаті господарської та іншої діяльності, згідно з чинним законодавством.

Отже, збитки, завдані порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягають стягненню та зарахуванню до місцевого фонду охорони навколишнього природного середовища відповідних сільських рад, на території яких вчинено правопорушення.

Оскільки місце заподіяння шкоди знаходяться в адміністративних межах Згурівської селищної ради, то відповідно до статті 47 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» стягнення грошових коштів на спеціальний рахунок Згурівської селищної ради ради є правомірним та таким, що відповідає вимогам законодавства.

Витрати прокуратури по сплаті судового збору, у відповідності до ст. 129 ГПК України, покладаються судом на відповідача повністю.

Керуючись ст. 124 Конституції України, ст. ст. 233, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити.

2. Стягнути з Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» (01601, місто Київ, вул. Руставелі Шота, будинок 9А, ідентифікаційний код 44768034) на користь держави в особі Згурівської селищної ради (07601, Київська обл., Броварський р-н, селище Згурівка, вул. Українська, будинок 10, ідентифікаційний код 04360296) 246 945 (двісті сорок шість тисяч дев`ятсот сорок п`ять) грн 96 коп. шкоди, заподіяної внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища в результаті незаконної порубки лісу, на рахунок UA0010808, отримувач коштів: ГУК у Київ.обл./Згурівська сел/24062100, ідентифікаційний код отримувача 37955989.

3. Стягнути з Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» (01601, місто Київ, вул. Руставелі Шота, будинок 9А, ідентифікаційний код 44768034) на користь Київської обласної прокуратури (01601, місто Київ, БУЛЬВАР ЛЕСІ УКРАЇНКИ, будинок 27/2, ідентифікаційний код 02909996) 3 704 (три тисячі сімсот чотири) грн 19 коп. судового збору.

4. Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили в порядку статті 241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржене у апеляційному порядку до Північного апеляційного господарського суду в порядку та строки, визначені статтями 254, 256 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено 27.03.2026.

Суддя В.А. Ярема