ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

02 квітня 2026 року Справа № 903/113/26

Суддя Господарського суду Волинської області Бідюк С.В., розглянувши матеріали по справі

за позовом: Відділу освіти, молоді та спорту Маневицької селищної ради, смт. Маневичі, Камінь-Каширський район, Волинська обл.

до відповідача 1: Державного підприємства Волиньторф, с. Прилісне, Камінь-Каширський район, Волинська обл.,

відповідача 2: Товариства з обмеженою відповідальністю Агробіостандарт, м. Теребовля, Тернопільський район, Тернопільська обл.

про визнання додаткової угоди недійсною та стягнення 621620,46 грн,

встановила:

09.02.2026 через підсистему Електронний суд надійшла позовна заява Відділу освіти, молоді та спорту Маневицької селищної ради до Державного підприємства Волиньторф та Товариства з обмеженою відповідальністю Агробіостандарт, уточнена заявою позивача від 17.02.2026, в якій позивач просить суд: визнати недійсною додаткову угоду № 2 від 26.10.2023 до Договору про закупівлю №50/119 від 02.03.2023; стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Агробіостандарт, як правонаступника ДП Волиньторф, на користь Відділу освіти, молоді та спорту Маневицької селищної ради за Договором про закупівлю № 50/119 від 02.03.2023 кошти в сумі 621 620,46 грн.

Ухвалою суду від 16.02.2026 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання у справі на 18 березня 2026 року о 10:00 год.

Відповідачі ухвалу суду отримали 17.02.2026, строк для подання відзиву по 04.03.2026.

17.02.2026 надійшла заява позивача про уточнення прохальної частини позовної заяви, зокрема позивачем помилково зазначено про визнання недійсною додаткову угоду №1 від 26.10.2023, замість №2 від 26.10.2023.

03.03.2026 надійшов відзив відповідача 2, згідно якого просить відмовити у задоволенні позовних вимог. Зазначає, що ДП Волиньторф при укладенні додаткової угоди №2 від 26.10.2023 надало позивачу лист з довідкою Волинської торгово-промислової палати № В-1447 від 26.10.2023, яка підтверджувала коливання ціни на ринку торфобрикетів на 46,38%. Ціну було збільшено на 13,46%, що є пропорційним (13,46% є меншим за 46,38%), при цьому було зменшено обсяги поставки, що не призвело до збільшення загальної суми договору. Таким чином, на момент вчинення правочину ДП Волиньторф діяло правомірно, добросовісно та у повній відповідності до спеціального законодавства, чинного на той час.

Позивач у позовній заяві посилається на рішення Верховного Суду у справах № 916/747/24 (від 06.02.2025) та № 920/19/24 (від 21.11.2025), намагаючись обґрунтувати ними свою позицію. Однак застосування цих рішень до спірних правовідносин є неприпустимим, оскільки висновки Верховного Суду, зроблені у 2025 році, не можуть скасовувати правомірність дій, вчинених у 2023 році відповідно до законодавства, яке діяло на той момент. Позивач просить стягнути 621 620,46 грн, розраховуючи цю суму як різницю між сплаченою сумою (за ціною 3259,85 грн/т) та сумою, яка підлягала б сплаті за первісною ціною (2874,65 грн/т). Однак такий розрахунок не враховує факт належного виконання ДП Волиньторф своїх зобов`язань за договором, факт прийняття товару Позивачем без жодних зауважень, факт використання позивачем отриманого товару для забезпечення потреб закладів освіти в опалювальний сезон.

На виконання вимог ухвали суду від 16.02.2026 позивач у заяві від 09.03.2026 долучає копію договору купівлі-продажу об`єкта малої приватизації єдиного майнового комплексу державного підприємства Волиньторф, за результатами електронного аукціону з умовами.

Позивач у відповіді на відзив від 09.03.2026 зазначає, що відповідач не обґрунтував у відзиві на позовну заяву свої заперечення, які зводяться в цілому, як незгода з заявленими позовними вимогами Відділу освіти, молоді та спорту Маневицької селищної ради.

10.03.2026 надійшла заява позивача про розгляд справи без участі його представника.

Відповідач 1 правом участі у судовому засіданні не скористався, хоч був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи.

У судовому засіданні представниця відповідача 2 заявила усне клопотання про визнання явки представника позивача у судове засідання обов`язковою з метою встановлення правової належності/неналежності товариства, як відповідача в межах даних позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 ГПК України завданнями підготовчого провадження є остаточне визначення предмета спору та характеру спірних правовідносин, позовних вимог та складу учасників судового процесу.

Заслухавши пояснення представниці відповідача 2, з метою повного та всебічного розгляду справи, виконання мети підготовчого провадження в частині остаточного визначення предмета спору та характеру спірних правовідносин, позовних вимог та складу учасників судового процесу, встановлення всіх обставин справи, суд протокольною ухвалою від 18.03.2026 підготовче засідання відклав на 02.04.2026 о 12:00 год та визнав явку представника позивача у судове засідання обов`язковою.

Заслухавши пояснення представників позивача та відповідача 2, враховуючи відсутність не розглянутих заяв/клопотань, виконання мети підготовчого провадження, суд протокольною ухвалою від 02.04.2026 закрив підготовче провадження та призначив розгляд справи по суті на 29.04.2026 на 14:30 год.

Згідно із ч. 2 ст. 120 ГПК України суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою.

Відтак, суд вважає за необхідне постановити ухвалу про повідомлення учасників справи про закриття підготовчого провадження, призначення розгляду справи по суті.

Керуючись ст.ст. 42, 120, 232-235 ГПК України, господарський суд

УХВАЛИВ:

1. Повідомити учасників справи про закриття підготовчого провадження та призначення розгляду справи по суті на 29 квітня 2026 року о 14:30 год.

2. Явку учасників справи у судове засідання визнати на їх розсуд.

Ухвала господарського суду набирає законної сили з моменту її підписання та

оскарженню не підлягає. Ухвала суду підписана 02.04.2026.

Суддя С. В. Бідюк