ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"26" березня 2026 р.м. Одеса Справа № 916/3593/25

Господарський суд Одеської області у складі:

судді С.В. Літвінова

при секретарі Т.О. Липі

розглянувши справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "АЛЬТА ПРОЕКТ" (вул. Саперне поле, 12, оф.1142,м. Київ,01042)

до відповідача: Товариство з обмеженою відповідальністю "ТРАНС ВАГОН" (бульв. Французький, 66/1, оф. 304Б, м. Одеса, Одеський р-н, Одеська обл., 65062)

про стягнення 1492121,23 грн.

за участю представників:

від позивача: Коновалова Н.О.

від відповідачів: Тугай В. С.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "АЛЬТА ПРОЕКТ" звернулось до господарського суду Одеської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ТРАНС ВАГОН" про стягнення 1 492 121,23грн.

Обгрунтовуючи позовні вимоги позивач посилається на неналежне виконання відповідачем договору оренди вагонів від 13.09.2019 № 1/1309-19.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 08.09.2025 було відкрито провадження по справі №916/3593/25. Розгляд справи призначено за правилами загального позовного провадження.

06.10.2025 відповідач надав відзив на позов в якому просить зменшити на 90% заявлені до стягнення суму пені, а також 3% річних від простроченої суми основної заборгованості.

14.10.2025 позивач надав відповідь на відзив в якій зазначає, що зазначене у відзиві клопотання про зменшення штрафних санкцій а також 3% річних вважає необґрунтованим та таким, що не ґрунтується на реальних обставинах справи та наданих матеріалах

Також, позивач вказує, що у відзиві на позов відповідач визнав позовні вимоги в частині стягнення основного боргу.

22.10.2025 відповідач надав заперечення відповідно яких заперечує факт визнання позовних вимог в частині стягнення основного боргу.

Крім того, відповідач стверджує, що відсутні підстави вважати, що останнім безпідставно не виконано умови договору щодо внесення орендної плати, відповідно до рахунку №5 від 31.03.2020 який Відповідачем не отримано у встановленому Договором порядку, а отже вважає не обґрунтованими вимоги ТОВ «АЛЬТА ПРОЕКТ» щодо стягнення з Відповідача штрафних санкцій у загальному розмірі 582 121,23 грн.

06.11.2025 позивач надав додаткові письмові пояснення та нові докази, а саме скріншоти електронної пошти від 17.03.2020; від 06.04.2020: від 08.04.2020.

03.12.2025 відповідачем також надані додаткові письмові пояснення в яких останній заперечує проти залучення додаткових доказів так як порушено строк для подання вказаних доказів.

Судом не приймаються до уваги надані позивачем докази так як подані з порушенням строку без клопотання на поновлення строку.

Протокольною ухвалою Господарського суду Одеської області від 04.12.2025 підготовче провадження було закрито, розгляд справи призначено по суті в судовому засіданні.

У судовому засіданні 26.03.2026 було проголошено вступну та резолютивну частини рішення суду.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив.

13.09.2019 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «АЛЬТА-ПРОЕКТ» (орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ТРАНС-ВАГОН» (орендар) укладено договір оренди вагонів № 1/1309-19, відповідно до якого орендодавець передав, а орендар прийняв в тимчасове платне користування (оренду) залізничні вагони-хопери бункерного типу для перевезення зерна моделі 19-6869 у кількості 50 штук.

Відповідно до п. 2.1.3 Договору оренди орендар зобов`язаний своєчасно проводити сплату орендних платежів Орендодавцю, відповідно до розділу 3 цього Договору.

Відповідно до п. 3.2 Договору оренди орендна плата одного вагону за одну добу складає 1500 грн. (одна тисяча п`ятсот гривень 00 копійок), у тому числі ПДВ 20%.

Згідно п. 3.3 та п. 3.5 Договору оренди орендна плата сплачується до 5-го числа місяця, в якому фактично надаються послуги з оренди вагонів, у розмірі 100% передплати за один місяць. Оплата здійснюється в продовж 3 (трьох) банківських днів з моменту отримання рахунку.

Листом від 05.03.2020 р. орендар (Відповідач) просив зменшити розмір орендної плати через зміну кон`юнктури ринку залізничних перевезень. Однак листом від 05.03.2020 р. вих. № 01/05.03 Позивач вказав Відповідачу, що вартість оренди не може бути змінена протягом календарного року з моменту підписання акту приймання-передачі, якщо це не обумовлено додатковою угодою (п. 3.17 договору оренди вагонів від 13.09.2019 р. № 1/1309-19).

Позивач зазначає, що Відповідач листом від 06.03.2020 р. № 77/0630 звернувся до Позивача з проханням надати адресу станції, на яку необхідно повернути вагони.

Також, позивач зазначає, що ініціювання повернення вагонів фактично є припиненням орендних відносин між сторонами договору.

Позивач стверджує, що на електронну пошту ТОВ «ТРАНС-ВАГОН» 06.03.2020 р. Позивачем було направлено рахунок на оплату № 3 від 06.03.2020 р. по Договору оренди № 1/1309-19 щодо наданих послуг з оренди вказаних вище 50 вагонів впродовж поточного місяця (березня 2020 року) в розмірі 2 325 000,00 грн. (два мільйони триста двадцять п`ять гривень 00 копійок), в т.ч. ПДВ. Листом від 16.03.2020 р. № 01/16.03 ТОВ «АЛЬТА ПРОЕКТ» визначив місце повернення вагонів: станція Нові Безрадичі, Південно-Західна залізниця, код станції 320905.

Відповідно до п. 3.6 Договору оренди вагонів закінчення нарахування орендної плати є день прибуття вагонів на станцію прописки чи іншу станцію на території України, зазначену Орендодавцем.

Позивач зазначає, що вимагав перерахувати на рахунок ТОВ «АЛЬТА ПРОЕКТ» суму в розмірі 4 500 000,00 грн. (чотири мільйони п`ятсот тисяч гривень 00 копійок), в т.ч. ПДВ як наслідок ініціювання дострокового виведення вагонів з оренди. До претензії від 17.03.2020 р. було додано Рахунок на оплату № 4 від 17.03.2020 р. щодо оплати вказаної суми в розмірі 4 500 000,00 грн. Останній вагон-хопер вказаний в Договорі оренди вагонів від 13.09.2019 р. № 1/1309 19 було повернуто Орендодавцю 26.03.2020 р.

Сторонами договору оренди вагонів було складено Акт № 7 приймання-передачі вагонів-хоперів згідно Договору оренди вагонів № 1/1309-19 від 13.09.2019 року, де зафіксовано дату передачі (надходження на станцію вказану Орендодавцем) від Орендаря до Орендодавця кожного із 50-ти вагонів-хоперів.

В п. 3 даного Акту № 7 визначено, що відповідно до перемовин між сторонами попередньо було зменшено та узгоджено добова кількість вищезазначених вагонів.

Враховуючи Акт № 7 приймання-передачі вагонів сума наданих послуг за оренду вагонів, визначена в Рахунку № 3 від 06.03.2020 р., була скорегована Сторонами, враховуючи фактичний час використання вагонів в березні місяці, та склала 1 260 000 грн.

Позивач зазначає, що скорегована сторонами сума була зафіксована у новій редакції Акту наданих послуг № 3 від 31 березня 2020 р. та у відповідному рахунку на оплату № 5 від 31.03.2020 р., які були направлені Відповідачу електронною поштою.

Позивач звертає увагу, що погодженням Відповідача з вказаним в рахунку на оплату № 5 розміру наданих Позивачем послуг є часткова оплата вказаної суми в 2020 році. Дана заборгованість частково погашалася ТОВ «ТРАНС-ВАГОН» впродовж наступних декількох місяців. Остання оплата була проведена 12 травня 2020 р. Про це свідчить виписка по рахунку ПАТ «Перший український міжнародний банк» за вказаний період. Однак, в подальшому Відповідач припинив здійснювати будь-які платежі по даному договору оренди. Неоплачена частина заборгованості згідно рахунку на оплату № 5 від 31.03.2020 р. складає 910 000,00 грн. 05 липня 2021 р.

Позивач зазначає, що направив на адресу ТОВ «ТРАНС-ВАГОН» лист вих. № 07/05.07 (цінний лист з описом вкладення) про наявність заборгованості по Договору оренди № 1/1309-19 згідно рахунку на оплату № 5 від 31.03.2020 р. в розмірі 910 000,00 грн., в т.ч. ПДВ. До листа було додано Акт звірки взаємних розрахунків за Договором оренди вагонів від 13.09.2019 р. № 1/1309-19. Позивач просив Відповідача підписати вказаний Акт звірки та в найкоротший строк погасити наявну заборгованість. Однак вказане звернення Позивача було проігнороване представниками Відповідача.

Позивач вказує, що на дату подання даного позову вказана заборгованість ТОВ «ТРАНС ВАГОН» по Договору оренди № 1/1309-19 згідно рахунку на оплату № 5 від 31.03.2020 р. в розмірі 910 000,00 грн., в т.ч. ПДВ, не погашена та підлягає стягненню в судовому порядку.

За неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань по договору, позивачем нараховано пеню в розмірі 56 787,98 грн., інфляційні витрати в розмірі 443 433,25 грн. та 3% річних в розмірі 81 900,00 грн.

Враховуючи вище викладене, Товариство з обмеженою відповідальністю "АЛЬТА ПРОЕКТ" звернулось до господарського суду Одеської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ТРАНС ВАГОН" про стягнення 1 492 121,23грн.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, проаналізувавши наявні у справі докази у сукупності та давши їм відповідну правову оцінку, суд дійшов наступних висновків:

Частиною 1 ст.1 Цивільного кодексу України передбачено, що цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників.

У відповідності до ч.1 ст.11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Згідно п.1 ч.2 ст.11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Стаття 12 Цивільного кодексу України передбачає, що особа здійснює свої цивільні права вільно на власний розсуд.

У відповідності до ст.509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Статтею 626 Цивільного кодексу України передбачено що, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору.

Зі змісту ч.1 ст.627 Цивільного кодексу України вбачається, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Як зазначено в ч.1 ст.628 Цивільного кодексу України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Поряд з цим, ч.2 ст.628 Цивільного кодексу України закріплює, що сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

Згідно ст.629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Частина 1 статті 759 ЦК України передбачає, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Відповідно до частини 1 та 5 статті 762 ЦК України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Судом встановлено, що 13.09.2019 між ТОВ «АЛЬТА ПРОЕКТ» (Орендодавець) та ТОВ «ТРАНС ВАГОН» (Орендар) було укладено Договір оренди вагонів № 1/1309-19 (далі - Договір),

Відповідно до п. 1.1 якого Орендодавець передав, а Орендар прийняв в тимчасове платне користування (оренду) залізничні вагони-хопери бункерного типу для перевезення зерна моделі 19-6869 у кількості 50 штук, які є власністю Орендодавця.

Відповідно до Актів приймання-передачі вагонів-хоперів у користування № 1-6, Орендодавець передав у тимчасове платне користування вагони-хопери для перевезення зерна моделі 19-6869, ТУ 3182-869-14.

Пунктом 3.2 Договору передбачено, що орендна плата одного вагону за одну добу складає 1 500 грн. (одна тисяча п`ятсот гривень 00 копійок), у тому числі ПДВ 20% - грн.

05.03.2020. ТОВ «ТРАНС-ВАГОН», листом за вих. № 76/0503. ініційовано питання щодо зниження орендної плати одного вагону за одну добу до 600.00 грн.

05.03.2020. ГОВ «АЛЬТА ПРОЕКТ», листом за вих. № 01/05.03. відмовлено у зміні розміру орендної плати одного вагону за одну добу.

06.03.2020. ТОВ «ТРАНС-ВАГОН». листом за вих. № 77/0603, ініційовано повернення переданих в оренду вагонів-хоперів. у зв`язку з неможливістю сплати орендної плати більше 600.00 грн.

16.03.2020. ТОВ «АЛЬТА ПРОЕКТ», листом за вих. № 01/16.03. повідомило ТОВ «ТРАНС-ВАГОН» станцію, на яку необхідно повернути передані в оренду вагони.

26.03.2020 ТОВ «ТРАНС-ВАГОН» повернуто ТОВ «АЛЬТА ПРОЕКТ» останній вагон-хопер вказаний в Договорі.

При цьому, як передбачено п. 1.2 Договору. - повернення вагонів з оренди оформлюється Актом прийому - передачі, підписаного обома сторонами.

31.03.2020 між ТОВ «ТРАНС-ВАГОН» та ТОВ «АЛЬТА ПРОЕКТ» підписано Акт приймання-передачі вагонів-хоперів № 7.

Враховуючи Акт № 7 приймання-передачі вагонів сума наданих послуг за оренду вагонів, визначена в Рахунку № 3 від 06.03.2020 р., була скорегована Сторонами, враховуючи фактичний час використання вагонів в березні місяці, та склала 1 260 000 грн., що було зафіксовано у новій редакції Акту наданих послуг № 3 від 31 березня 2020 р. та у відповідному рахунку на оплату № 5 від 31.03.2020 р.,

Відповідачем в 2020 році частково здійснювалась оплата в розмірі 350000грн., що підтверджується випискою по рахунку ПАТ «Перший український міжнародний банк» за вказаний період. Неоплачена частина заборгованості згідно рахунку на оплату № 5 від 31.03.2020 р. складає 910 000,00 грн.

Враховуючи вищевикладене, судом встановлена сума наданих послуг за оренду вагонів в розмірі 910 000грн., яка підлягає задоволенню.

Що стосується стягнення пені, інфляційних та 3% річних, суд зазначає наступне.

Згідно умов п. 3.5 Договору оплата здійснюється впродовж 3 (трьох) банківських днів з моменту отримання рахунку.

Згідно зі ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 Цивільного кодексу України).

Так, сторонами в розділі 8 Договору визначено офіційну поштову адресу сторін та номер факсу, для використання у правовідносинах факсимільного зв`язку - (0482) 34-37-53.

При цьому, відповідно до умов п. 7.7 Договору сторони погодили використання у своїх правовідносинах факсимільного зв`язку і визнали юридичну силу факсимільного відтворення підпису та печатки, однак тільки за умови наступного надання, протягом ЗО днів, оригіналів відповідних документів.

Позивач зазначає, що рахунок на оплату № 5 від 31.03.2020 р., був направлений Відповідачу електронною поштою 06.04.2020 р. на електронну адресу

В свою чергу, ТОВ «ТРАНС-ВАГОН» наголошує на тому, що рахунок № 5 від 31.03.2020 Відповідач не отримував та протилежного ТОВ «АЛЬТА ПРОЕКТ» суду не доведено так як в договорі сторона чітко визначено офіційну поштову адресу сторін та номер факсу, для використання у правовідносинах факсимільного зв`язку

Отже, з наданих Позивачем доказів неможливо встановити факт направлення у встановленому Договором порядку рахунку № 5 від 31.03.2020 та факт його отримання Відповідачем та відповідно, дагу виникнення обов`язку щодо здійснення відповідної оплати Відповідачем оскільки, як зазначено вище, умови направлення документів визначено відповідними пунктами Договору сторонами в добровільному порядку.

Таким чином, суд відмовляє позивачу в задоволенні позовних вимог в частині стягнення пені в розмірі 56 787,98 грн., інфляційних витрат в розмірі 443 433,25 грн. та 3% річних в розмірі 81 900,00 грн.

У відповідності до частини першої статті 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно вимог ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Згідно зі ст.76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ст.77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Згідно зі ст.78 ГПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до ст.79 ГПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Посилання позивача не спростовують висновків, до яких дійшов суд.

При цьому, суд звертає увагу сторін на те, що згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини (ЄСПЧ), яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів… мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. І хоча п.1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суду обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Саме такі висновки викладені у рішенні ЕСПЧ від 10.02.2010р.у справі "Серявін та інші проти України".

Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частинами ч.ч.1, 2, 3 ст.13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" від 06.09.2005р.).

У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Надточий проти України" від 15.05.2008р. зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі.

Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.

Враховуючи викладене, а також вимоги ст. 74 ГПК України, згідно якої кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню частково.

Судові витрати по сплаті судового збору покласти на відповідача пропорційно зпдоволеним вимогам, згідно ст.129 ГПК України.

Керуючись ст. ст. 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України,

УХВАЛИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ТРАНС-ВАГОН» (бульв. Французький, 66/1, оф. 304Б, м. Одеса, Одеський р-н, Одеська обл., 65062, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «АЛЬТА ПРОЕКТ» (вул. Саперне поле, 12, оф.1142,м. Київ,01042, ) основний борг з оренди вагонів по Договору оренди вагонів від 13.09.2029 р. № 1/1309 19 в розмірі 910 000,00 грн. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 10920грн.

3. В іншій частині позовних вимог відмовити

Повний текст рішення складено 07 квітня 2026 р.

Наказ видати після набрання рішення законної сили.

Відповідно до ст. 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.В. Літвінов