ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" квітня 2026 р. Справа №910/10269/25

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Сітайло Л.Г.

суддів: Шапрана В.В.

Буравльова С.І.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження (без повідомлення учасників справи) апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Українська залізниця"

на рішення Господарського суду міста Києва від 26.12.2025

у справі №910/10269/25 (суддя Зеленіна Н.І.)

за позовом Приватного акціонерного підприємства "Ульяновське"

до Акціонерного товариства "Українська залізниця"

про стягнення 220 812,48 грн

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

Приватне акціонерне підприємство "Ульяновське" (далі - ПрАТ "Ульяновське") звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Акціонерного товариства "Українська залізниця" (далі - АТ "Укрзалізниця") про стягнення 220 812,48 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що внаслідок зловживання відповідачем монопольним (домінуючим) становищем на ринку перевезення вантажів залізничним транспортом у межах території України, що призвело до ущемлення інтересів суб`єктів господарювання, позивач поніс необґрунтовані витрати на оплату послуг з подачі й забирання вагонів та контейнерів для навантаження або вивантаження на малодіяльній станції, для виконання комерційних операцій, а також робіт, пов`язаних з прийманням, видачею, навантаженням i вивантаженням в розмірі 110 406,24 грн, які відповідно до статті 55 Закону України "Про захист економічної конкуренції", підлягає відшкодуванню у подвійному розмірі.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його ухвалення

Рішенням Господарського суду міста Києва від 26.12.2025 у справі №910/10269/25 позов задоволено.

Стягнуто з АТ "Укрзалізниця" на користь ПрАТ "Ульяновське" шкоду в сумі 220 812,48 грн та 2 649,75 грн витрат по сплаті судового збору.

Ухвалюючи вказане рішення суд першої інстанції дійшов висновку, що наявні усі елементи складу цивільного правопорушення. З урахуванням того, що позивачем понесено витрати у сумі 110 406,24 грн за спірну послугу, встановлення вартості якої, відповідно до рішення Антимонопольного комітету України №470-р від 06.08.2020 у справі №130-26.13/102-19, є порушенням, передбаченим частиною 1 статті 13 та пунктом 2 статті 50 Закону України "Про захист економічної конкуренції", місцевим господарським судом обґрунтовано встановлено факт наявності шкоди, що знаходиться у прямій причинно-наслідковій залежності від протиправної поведінки відповідача, яка відповідно до статті 55 Закону України "Про захист економічної конкуренції" підлягає відшкодуванню в подвійному розмірі, а саме у сумі 220 812,48 грн.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погоджуючись з рішенням місцевого господарського суду, АТ "Укрзалізниця" звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 26.12.2025 у справі №910/10269/25 та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

В обґрунтування доводів та вимог апеляційної скарги відповідач зазначає, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню на підставі пунктів 1, 3 та 4 частини 1 статті 277 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України: нез`ясування обставин, що мають значення для справи; неправильне застосування норм матеріального права, а саме незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Так, доводи викладені відповідачем в апеляційній скарзі зводяться до того, що судом першої інстанції:

- не взято до уваги, що у діях АТ "Укрзалізниця" відсутній склад правопорушення, передбачений статтею 1166 ЦК України, необхідний для настання цивільно-правової відповідальності;

- не взято до уваги, що у діях АТ "Укрзалізниця" відсутній один з елементів складу правопорушення, який необхідний для настання цивільно-правової відповідальності, а саме, відсутній факт завдання відповідачем шкоди позивачеві, оскільки вартість послуг компенсовано останньому за рахунок збільшення вартості продукції;

- не взято до уваги доводи відповідача щодо митних декларацій;

- всупереч офіційним правилам тлумачення торговельних термінів Міжнародної торгової палати Інкотермс 2010 помилково встановлено, що умови поставки СРТ виключають включення вартості доставки товару до місця призначення до вартості товару, оскільки це додаткові витрати продавця.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.01.2026 апеляційну скаргу АТ "Укрзалізниця" у справі №910/10269/25 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Сітайло Л.Г., судді: Шапран В.В., Буравльов С.І.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 21.01.2026 апеляційну скаргу залишено без руху та надано строк на усунення її недоліків.

02.02.2026, через систему "Електронний суд", скаржником подано заяву про усунення недоліків апеляційної скарги

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 09.02.2026 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою АТ "Укрзалізниця" на рішення Господарського суду міста Києва від 26.12.2025 у справі №910/10269/25. Розгляд апеляційної скарги вирішено здійснювати у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи. Витребувано з Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/10269/25. Сторонам встановлено строк на подання відзиву, заяв, пояснень, клопотань, заперечень до 24.02.2026.

16.02.2026 до Північного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи №910/10269/25.

Узагальнені доводи відзиву на апеляційну скаргу

17.02.2026, через систему "Електронний суд", позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому останній просить суд апеляційну скаргу АТ "Укрзалізниця" залишити без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 26.12.2025 у справі №910/10269/25 - без змін.

Так, у відзиві позивач зазначає, що доводи відповідача, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують вірного по суті рішення суду першої інстанції, при ухваленні якого судом надано оцінку як кожному доказу окремо, так і в їх сукупності, вірно встановлено характер спірних правовідносин та в цілому правильно застосовані норми матеріального права, які їх регулюють. Наведені в апеляційній скарзі доводи фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди відповідача з висновками суду першої інстанції про задоволення позову, а тому не дають підстав для висновку про неправильне застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

07.02.2018 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Транспортно-експедиторське підприємство "Вертикаль" (замовник) та АТ "Укрзалізниця" (перевізник) укладено договір про надання послуг, відповідно до умов якого перевізник взяв на себе зобов`язання здійснювати перевезення вантажів, надання вантажного вагону для перевезення та інших послуг, пов`язаних з організацією перевезення вантажів у внутрішньому та міжнародному сполученнях (експорт, імпорт) у вагонах перевізника, вагонах залізниць інших держав та/або вагонах замовника і проведення розрахунків за ці послуги. Крім того, обов`язком перевізника є, зокрема, надання додаткових послуг, пов`язаних з перевезенням вантажів, перелік яких зазначається в додатках до цього Договору.

Відповідно до пункту 3.5 договору розмір плати за додаткові послуги, які виконуються за вільними тарифами, перелік яких наведений у додатках до цього Договору, визначається перевізником. Зміни ставок за додаткові послуги, які виконуються за вільними тарифами, визначаються перевізником і доводяться замовнику шляхом розміщення інформації на офіційному сайті перевізника із зазначенням терміну введення їх у дію не раніше ніж через 30 календарних днів після оголошення.

Пунктом 9.1 договору встановлено, що у разі прийняття нормативних актів, які змінюють умови надання послуг з перевезення вантажів та порядок їх сплати і т. ін., сторони зобов`язані привести договір у відповідність до таких нормативних актів шляхом внесення необхідних доповнень і змін до цього договору.

У пункті 9.2 договору погоджено, що зміни й доповнення до цього договору оформлюються у письмовій формі, підписуються сторонами і стають невід`ємною частиною договору після підписання, якщо інше не передбачено цим договором. В односторонньому порядку перевізник має право внести зміни до додатків 1-3 цього договору або в інших випадках, передбачених договором.

Відповідно до рішення правління АТ "Укрзалізниця" від 18.12.2018 №Ц-64/101 передбачено послугу з подачі й забирання вагонів та контейнерів для навантаження або вивантаження на малодіяльні вантажні станції, для виконання комерційних операцій, а також роботи, пов`язані з прийманням, видачею, навантаженням і вивантаженням, та встановлено за неї плату в розмірі 170,38 грн без ПДВ.

Наказом АТ "Укрзалізниця" від 09.01.2019 №22 послуга з подачі й забирання вагонів та контейнерів для навантаження або вивантаження на малодіяльні вантажні станції, для виконання комерційних операцій, а також роботи, пов`язані з прийманням, видачею, навантаженням і вивантаженням, була введена в дію.

Додатковою угодою №5 від 01.03.2019 до договору №07244/ЦТЛ-2018 доповнено розділ 2 новим підпунктом 2.1.20, відповідно до якого встановлено обов`язок замовника, зокрема, компенсувати перевізнику витрати, пов`язані з подачею й забиранням вагонів та контейнерів для навантаження або вивантаження на малодіяльні вантажні станції, для виконання комерційних операцій, а також робіт, пов`язаних з прийманням, видачею, навантаженням і вивантаженням за ставкою, встановленою у додатку 1 до цього договору. Оплата здійснюється за найкоротшу відстань до однієї із сусідніх станцій, відкритої для вантажних операцій: малодіяльна вантажна станція навантаження/вивантаження (станція надання послуг) Богодухів, та, відповідно, доповнено додаток 1 до цього договору пунктом 13, зокрема, введено додаткову послугу, пов`язану з перевезенням вантажів, що надаються за вільними тарифами: подача й забирання вагонів та контейнерів для навантаження або вивантаження на малодіяльні вантажні станції, для виконання комерційних операцій, а також роботи, пов`язані з прийманням, видачею, навантаженням і вивантаженням. Ціна за одиницю після коригування - 170,38 грн без ПДВ за 1 вагон/1 кілометр.

З метою виконання ПрАТ "Ульяновське" своїх зобов`язань за контрактом від 21.02.2018 №U-TD/18-1, укладеним з Толдер Девелопмент Інк. (TOLDER DEVELOPMENT INC, Республіка Панама) між ТОВ "ТЕП "Вертикаль" (експедитор) та ПрАТ "Ульяновське" (клієнт) укладено договір транспортного експедирування від 30.01.2019 №787 (далі - Договір транспортного експедирування), за яким експедитор взяв на себе зобов`язання за плату і за рахунок клієнта надавати послуги з організації перевезення зернових та олійних культур, зазначених клієнтом, залізничним та/або автомобільним транспортом, а також виконання інших дій, необхідних для виконання обов`язків за цим договором і узгоджених з клієнтом.

Додатковими угодами №2 від 01.02.2019 та №3 від 29.03.2019 до Договору транспортного експедирування погоджено перевезення вантажу кукурудзи по маршруту: станція відправлення Богодухів Південної залізниці - станція призначення Чорноморськ-порт Одеської залізниці. Відправником вантажу виступив експедитор ТОВ "ТЕП "Вертикаль".

Протягом березня-квітня 2019 року, позивачем за посередництвом експедитора, зі станції Богодухів на станцію Чорноморськ-порт залізничним транспортом відправлено вагони з вантажем - кукурудзою, а саме:

- 27.03.2019 вагон №95728978 (накладна №44116267), згідно з додатковою угодою №2 від 01.02.2019 до Договору транспортного експедирування;

- 28.03.2019 вагони №95224952, №95181921, №53204111, №95188629, №95149282, №95140869, №95692562 (накладна №44130573), згідно з додатковою угодою №2 від 01.02.2019 до Договору транспортного експедирування;

- 29.03.2019 вагони №95153326, №95149621, №95149704, №95670634, №95222360 (накладна №44140283), згідно з додатковою угодою №2 від 01.02.2019 до Договору транспортного експедирування;

- 02.04.2019 вагони №95661567, №95463857, №95704052, №95660320 (накладна №44177251), згідно з додатковою угодою №3 від 29.03.2019 до Договору транспортного експедирування;

- 03.04.2019 вагони №95203212, №95671848 (накладна №44183325), №95663118, №95694675 (накладна №44190536), згідно з додатковою угодою №3 від 29.03.2019 до Договору транспортного експедирування;

- 04.04.2019 вагони №95131538, №95223426, №95703179 (накладна №44201986), згідно з додатковою угодою №3 від 29.03.2019 до Договору транспортного експедирування;

- 05.04.2019 вагон №95717906 (накладна №44211381), згідно з додатковою угодою №3 від 29.03.2019 до Договору транспортного експедирування. Вантажовідправником за вказаними накладними визначено ТОВ "ТЕП "Вертикаль".

Позивачем на підставі рахунків від 26.03.2019 №737, від 27.03.2019 №747, від 28.03.2019 №755, від 01.04.2019 №775, від 03.04.2019 №819 сплачено за транспортно-експедиторські послуги з відправлення цих вагонів з малодіяльної станції Богодухів на рахунок ТОВ "ТЕП "Вертикаль" - 2 415 515,70 грн (з ПДВ), за якими вартість послуги з подачі й забирання вагонів та контейнерів для навантаження або вивантаження на малодіяльні вантажні станції, для виконання комерційних операцій, а також роботи пов`язані з прийманням, видачею, навантаженням і вивантаженням становить 110 406,24 грн (з ПДВ), які оплачені позивачем експедитору.

Вартість транспортно-експедиторських послуг визначена в актах наданих послуг від 28.03.2019 №152, від 29.03.2019 №155, від 31.03.2019 №239, від 10.04.2019 №28.

Сума коштів, яку отримав відповідач від експедитора за послуги з подачі й забирання вагонів та контейнерів для навантаження або вивантаження на малодіяльні вантажні станції Богодухів, вартість яких покладено на позивача, відображено в накопичувальних картках станції Богодухів №27030087, №27030088, №28030090, №29030092, №29030093, №29030094, №29030095, №30030096, №03040105, №03040109, №04040111, №04040113, №05040119, №06040124.

Відповідно до переліків від 27.03.2019 №20190327, від 28.03.2019 №20190328, від 29.03.2019 №20190329, від 30.03.2019 №20190330, від 03.04.2019 №20190403, від 04.04.2019 №20190404, від 05.04.2019 №20190405, від 06.04.2019 №20190406 філії Єдиний розрахунковий центр залізничних перевезень АТ "Укрзалізниця" проведено списання з рахунку експедитора зі спеціальним режимом використання через філію Єдиний розрахунковий центр залізничних перевезень вартості послуги "за подачу й забирання вагонів та контейнерів для навантаження або вивантаження на малодіяльній станції, для виконання комерційних операцій, для виконання комерційних операцій, а також робіт, пов`язаних з прийманням, видачею, навантаженням i вивантаженням" вагонів, якi відправлені позивачем за допомогою експедитора у сумі 110 406,24 грн (з ПДВ).

Рішенням Антимонопольного комітету України від 06.08.2020 №470-р за результатами розгляду справи №130-26.13/102-19, визнано, що АТ "Укрзалізниця" протягом 2018 року - 31.03.2020 займало монопольне становище на ринку перевезення вантажів залізничним транспортом у межах території України із часткою 100 %. Визнано, дії АТ "Укрзалізниця", які полягають у визначенні малодіяльних вантажних станцій і запровадженні послуги "Подача й забирання вагонів та контейнерів для навантаження або вивантаження на малодіяльні станції, для виконання комерційних операцій, а також роботи пов`язані з прийманням, видачею, навантаженням і вивантаженням" та встановленні її вартості, порушенням, передбаченим частиною 1 статті 13 та пунктом 2 статті 50 Закону України "Про захист економічної конкуренції", у вигляді зловживання монопольним (домінуючим) становищем на ринку перевезення вантажів залізничним транспортом у межах території України, що призвело до ущемлення інтересів суб`єктів господарювання (споживачів послуг Залізниці), яке було б неможливим за умов існування значної конкуренції на ринку. Зобов`язано АТ "Укрзалізниця" припинити порушення, зазначене в пункті 2 резолютивної частини цього рішення. За порушення, зазначене в пункті 2 рішення, на АТ "Укрзалізниця" накладено штраф у розмірі 18 282 400,00 грн.

Не погодившись з рішенням Антимонопольного комітету України №470-р, АТ "Укрзалізниця" частково оскаржило його до Господарського суду міста Києва.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 27.01.2021 у справі №910/15766/20, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 25.05.2021 та постановою Верховного Суду від 12.10.2021, у задоволенні позову відмовлено.

Як зазначає позивач, судами під час розгляду справи №910/15766/20, зокрема, встановлено, що дії перевізника (Залізниці) створюють для суб`єктів господарювання, які уклали відповідні типові договори й користуються послугами Залізниці з перевезення вантажів, різні умови, оскільки суб`єкти господарювання, які здійснюють приймання/відправлення вантажів зі станцій, які визначені малодіяльними, змушені укладати додаткові угоди до договорів та сплачувати різну вартість за фактично одну послугу - приймання/відправлення вантажів. Суб`єкти господарювання, які використовують малодіяльні станції, також сплачують різну вартість послуги залежно від відстані такої станції до найближчої немалодіяльної. Суб`єкти господарювання, які мають можливість сформувати маршрутну відправку, не сплачують вартість послуги, на відміну від тих, які не мають такої можливості.

Спір у справі виник у зв`язку з твердженнями позивача, що внаслідок вчинення АТ "Укрзалізниця" порушення законодавства про захист економічної конкуренції ПрАТ "Ульяновське", як кінцевим споживачем послуги з перевезення вантажів, понесено необґрунтовані витрати на оплату послуги "з подачі й забирання вагонів та контейнерів для навантаження або вивантаження на малодіяльні станції, для виконання комерційних операцій, а також роботи пов`язані з прийманням, видачею, навантаженням і вивантаженням" у загальному розмірі 110 406,24 грн (з ПДВ), які відповідно до статті 55 Закону України "Про захист економічної конкуренції" підлягають відшкодуванню у подвійному розмірі, а саме у розмірі 220 812,48 грн.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при ухваленні постанови та оцінка аргументів учасників справи

Відповідно до частини 1 статті 270 ГПК України в суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження, з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.

Статтею 269 ГПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, відзиву на апеляційну скаргу, дослідивши наявні матеріали справи у повному обсязі, перевіривши повноту встановлення обставин справи та їх юридичну оцінку, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції встановив.

Відповідно до статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

До складу збитків включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати, у разі належного виконання зобов`язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Згідно із частинами 1, 2 статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Враховуючи положення статті 74 ГПК України, саме на позивача покладається обов`язок довести наявність збитків, протиправність поведінки заподіювача збитків та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяними збитками. При цьому важливим елементом доказування наявності збитків є встановлення безпосереднього причинно-наслідкового зв`язку між протиправною поведінкою заподіювача та збитками потерпілої сторони. Слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а збитки, які завдано особі, - наслідком такої протиправної поведінки. Натомість відповідачу потрібно довести відсутність його вини у завданні збитків позивачу.

Протиправна поведінка особи може виявлятися у прийнятті нею неправомірного рішення або у неправомірній поведінці (діях або бездіяльності). Протиправною у цивільному праві вважається поведінка, яка порушує імперативні норми права або санкціоновані законом умови договору, внаслідок чого порушуються права іншої особи. Під шкодою (збитками) розуміється матеріальна шкода, що виражається у зменшенні майна потерпілого в результаті порушення належного йому майнового права, та (або) применшенні немайнового блага (життя, здоров`я тощо). Причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи та завданою шкодою є обов`язковою умовою відповідальності, яка передбачає, що шкода стала об`єктивним наслідком поведінки заподіювача шкоди.

Такий правовий висновок міститься в постанові Верховного Суду від 20.01.2020 у справі №902/803/17.

Подібний правовий висновок щодо покладення на позивача обов`язку доведення факту наявності порушення відповідача, наявності та розміру понесених збитків, а також причинно-наслідкового зв`язку між правопорушенням і збитками, також викладений у постанові Верховного Суду від 12.03.2019 у справі №916/3211/16.

Крім того, Верховний Суд у постанові від 27.01.2020 у справі №910/3579/17 зазначив, що для застосування такої міри відповідальності як відшкодування шкоди потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: 1) протиправної поведінки; 2) шкоди; 3) причинного зв`язку між протиправною поведінкою заподіювача та шкодою; 4) вини. За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільна відповідальність не настає.

За приписами статті 55 Закону України "Про захист економічної конкуренції" особи, яким заподіяно шкоду внаслідок порушення законодавства про захист економічної конкуренції, можуть звернутися до господарського суду із заявою про її відшкодування. Шкода, заподіяна порушеннями законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченими пунктами 1, 2, 5, 10, 12, 18, 19 статті 50 цього Закону, відшкодовується особою, що вчинила порушення, у подвійному розмірі завданої шкоди.

Як вбачається з матеріалів справи, Антимонопольним комітетом України за результатами розгляду справи №130-26.13/102-19 рішенням від 06.08.2020 №470-р визнано, що АТ "Укрзалізниця" протягом 2018 року - 31.03.2020 займало монопольне становище на ринку перевезення вантажів залізничним транспортом у межах території України із часткою 100% (пункт 1 резолютивної частини рішення).

Визнано дії АТ "Укрзалізниця", які полягають у визначенні малодіяльних вантажних станцій і запровадженні послуги "Подача й забирання вагонів та контейнерів для навантаження або вивантаження на малодіяльні станції, для виконання комерційних операцій, а також роботи пов`язані з прийманням, видачею, навантаженням і вивантаженням" та встановленні її вартості, порушенням, передбаченим частиною 1 статті 13 та пунктом 2 статті 50 Закону України "Про захист економічної конкуренції", у вигляді зловживання монопольним (домінуючим) становищем на ринку перевезення вантажів залізничним транспортом у межах території України, що призвело до ущемлення інтересів суб`єктів господарювання (споживачів послуг АТ "Укрзалізниця"), яке було б неможливим за умов існування значної конкуренції на ринку (пункт 2 резолютивної частини рішення).

Зобов`язано АТ "Укрзалізниця" припинити порушення, зазначене в пункті 2 резолютивної частини цього рішення (пункт 3 резолютивної частини рішення).

За результатами оскарження вказаного рішення Антимонопольного комітету України №470-р рішенням Господарського суду міста суду у справі №910/15766/20 від 27.01.2021, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 25.05.2021 та постановою Верховного Суду від 12.10.2021, у задоволенні позову відмовлено.

Судами під час розгляду справи №910/15766/20 встановлено, зокрема, що дії перевізника (Залізниці) створюють для суб`єктів господарювання, які уклали відповідні типові договори й користуються послугами Залізниці з перевезення вантажів, різні умови, оскільки суб`єкти господарювання, які здійснюють приймання/відправлення вантажів зі станцій, які визначені малодіяльними, змушені укладати додаткові угоди до договорів та сплачувати різну вартість за фактично одну послугу - приймання/відправлення вантажів. Суб`єкти господарювання, які використовують малодіяльні станції, також сплачують різну вартість послуги залежно від відстані такої станції до найближчої немалодіяльної. Суб`єкти господарювання, які мають можливість сформувати маршрутну відправку, не сплачують вартість послуги, на відміну від тих, які не мають такої можливості. Судами також встановлено, що: Залізниця протягом 2018 року - 31.03.2020 займала монопольне становище на ринку перевезення вантажів залізничним транспортом у межах території України із часткою 100 відсотків; дії Залізниці щодо визнання малодіяльних вантажних станцій і запровадження послуги "Подача й забирання вагонів та контейнерів для навантаження або вивантаження на малодіяльні станції, для виконання комерційних операцій, а також роботи, пов`язані з прийманням, видачею, навантаженням і вивантаженням" та встановлення її вартості призводять до ущемлення інтересів суб`єктів господарювання, яке було б неможливим за умови існування конкуренції на ринку.

Згідно з частиною 4 статті 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

З урахуванням зазначеного вище, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що рішенням у справі №910/15766/20 встановлено вину та протиправну поведінку відповідача, а тому такі обставини, в силу частини 4 статті 75 ГПК України, не підлягають доказуванню при розгляді даної справи.

Враховуючи вищевикладене, доведеною є вина та протиправна поведінка АТ "Укрзалізниця", яка полягає у зловживанні монопольним становищем - визначенні малодіяльних вантажних станцій і запровадження послуги "Подача й забирання вагонів та контейнерів для навантаження або вивантаження на малодіяльні станції, для виконання комерційних операцій, а також роботи пов`язані з прийманням, видачею, навантаженням і вивантаженням", що встановлено рішенням Антимонопольного комітету України №470-р від 06.08.2020 у справі №130-26.13/102-19.

У частині наявності шкоди, яка, за доводами позивача, полягає у безпідставному справленні з позивача 110 406,24 грн плати за подачу й забирання вагонів та контейнерів для навантаження або вивантаження на малодіяльні станції, для виконання комерційних операцій, а також роботи, пов`язані з прийманням, видачею, навантаженням і вивантаженням, судом першої інстанції обґрунтовано враховано, що відповідно до залізничних накладних №44211381, №44201986, №44190536, №44183325, №44177251, №44140283, №44130573, №44116267 протягом березня-квітня 2019 року ПрАТ "Ульяновське" зі станції Богодухов Південної залізниці відправлялись вагони з вантажем - кукурудзою.

Згідно з актами наданих послуг від 28.03.2019 №152, від 29.03.2019 №155, від 31.03.2019 №239, від 10.04.2019 №28 вартість послуги з подачі й забирання вагонів та контейнерів для навантаження або вивантаження на малодіяльні вантажні станції, для виконання комерційних операцій, а також роботи, пов`язані з прийманням, видачею, навантаженням і вивантаженням, становить 110 406,24 грн.

На підставі рахунків експедитора ТОВ "ТЕП "Вертикаль" від 26.03.2019 №737, від 27.03.2019 №747, від 28.03.2019 №755, від 01.04.2019 №775, від 03.04.2019 №819 позивачем сплачено за вказані транспортно-експедиторські послуги з відправлення вагонів по станції Богодухів, що підтверджується банківським реєстром та платіжними інструкціями позивача.

Відповідно до переліків від 27.03.2019 №20190327, від 28.03.2019 №20190328, від 29.03.2019 №20190329, від 30.03.2019 №20190330, від 03.04.2019 №20190403, від 04.04.2019 №20190404, від 05.04.2019 №20190405, від 06.04.2019 №20190406 філії Єдиний розрахунковий центр залізничних перевезень АТ "Укрзалізниця" проведено списання з рахунку експедитора зі спеціальним режимом використання, через філію Єдиний розрахунковий центр залізничних перевезень, вартості послуги "за подачу й забирання вагонів та контейнерів для навантаження або вивантаження на малодіяльній станції, для виконання комерційних операцій, для виконання комерційних операцій, а також робіт, пов`язаних з прийманням, видачею, навантаженням i вивантаженням" вагонів, якi відправлені позивачем за допомогою експедитора у сумі 110 406,24 грн з ПДВ.

Також, місцевим господарським судом враховано, що сума коштів, яку отримав відповідач від експедитора за послуги з подачі й забирання вагонів та контейнерів для навантаження або вивантаження на малодіяльні вантажні станції Богодухів, вартість яких покладено на позивача, відображено в накопичувальних картках станції Богодухів №27030087, №27030088, №28030090, №29030092, №29030093, №29030094, №29030095, №30030096, №03040105, №03040109, №04040111, №04040113, №05040119, №06040124.

З врахуванням зазначеного вище, судом першої інстанції правильно встановлено, що послуги АТ "Укрзалізниця" за подачу й забирання вагонів та контейнерів для навантаження або вивантаження на малодіяльній станції, для виконання комерційних операцій, для виконання комерційних операцій, а також робіт, пов`язаних з прийманням, видачею, навантаженням i вивантаженням, у сумі 110 406,24 грн з ПДВ через ТОВ "ТЕП "Вертикаль" оплачені позивачем, який є кінцевим споживачем зазначених послуг відповідача.

Щодо посилання відповідача на те, що до жодної митної декларації не додані транспортні (перевізні) документи, що свідчить про включення позивачем транспортних витрат до ціни товару за Контрактом (митної вартості), відповідно до системного тлумачення статті 53 МК України та міжнародних правил Інкотермс 2010 (термін СРТ), судом встановлено, що згідно з наявними в матеріалах справи митними деклараціями покупцем товару є Толдер Девелопмент Інк.

Матеріалами справи підтверджено, що відповідно до умов контракту від 21.02.2018 №U-TD/18-1, укладеного між Толдер Девелопмент Інк. та позивачем, останній зобов`язався поставити, а Толдер Девелопмент Інк. прийняти товар та оплатити вартість прийнятого товару, а саме: кукурудзу 3-го класу, не ГМО; походження - Україна; рік врожаю - 2018; упаковка - насипом.

Відповідно до пунктів 10.1, 10.2 Контракту місце поставки на вибір покупця, згідно з додатковими інструкціями покупця: ДП "Морський торговельний порт "Южний"; ДП "Одеський морський торговельний порт; ДП "Морський торговельний порт "Чорноморськ"; ТОВ "ІЗТ" м. Чорноморськ.

Базис поставки за Контрактом: доставка оплачена до (СРТ) місця поставки відповідно до правил Інкотермс 2010.

Відповідно до міжнародних правил Інкотермс 2010 термін СРТ (Carriage Paid То) (... named place of destination), або Фрахт/перевезення оплачені до (...назва місця призначення) означає, що продавець доставить товар названому ним перевізнику. Продавець зобов`язаний оплатити витрати, пов`язані з перевезенням товару до названого пункту призначення.

Таким чином, умови СРТ виключають включення вартості доставки товару до місця призначення до вартості товару. Це додаткові витрати продавця.

Наведене відповідає правовому висновку Верховного Суду, викладеного в постановах від 25.05.2023 у справі №910/17196/21 та від 27.02.2025 у справі №910/386/22.

З огляду на наведене, на переконання колегії суддів, судом першої інстанції вірно встановлено усі елементи складу цивільного правопорушення.

З урахуванням того, що позивачем понесено витрати у сумі 110 406,24 грн за спірну послугу, встановлення вартості якої, відповідно до рішення Антимонопольного комітету України №470-р від 06.08.2020 у справі №130-26.13/102-19 є порушенням, передбаченим частиною 1 статті 13 та пунктом 2 статті 50 Закону України "Про захист економічної конкуренції", судом першої інстанції обґрунтовано встановлено факт наявності шкоди, що знаходиться у прямій причинно-наслідковій залежності від протиправної поведінки відповідача, яка відповідно до статті 55 Закону України "Про захист економічної конкуренції" підлягає відшкодуванню в подвійному розмірі, а саме у сумі 220 812,48 грн.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов вірного висновку, з яким погоджується судова колегія, щодо наявності правових підстав для задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача шкоди у розмірі 220 812,48 грн.

Інші доводи апеляційної скарги взяті судом до уваги, однак не спростовують вищенаведених висновків суду.

Згідно з частиною 4 статті 11 ГПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча, пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною, залежно від характеру рішення.

При ухваленні даної постанови судом апеляційної інстанції надані вичерпні відповіді на доводи апелянта, з посиланням на норми права, які підлягають застосуванню до спірних правовідносин.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Статтею 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Згідно зі статтями 73, 74 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до частини 2 статті 86 ГПК України жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, виходячи з фактичних обставин справи, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком місцевого господарського суду про задоволення позову.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 275 ГПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Частиною 1 статті 276 ГПК України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на вищенаведене, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду дійшла висновку, що рішення Господарського суду міста Києва від 26.12.2025 у справі №910/10269/25 ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга АТ "Укрзалізниця" задоволенню не підлягає.

Розподіл судових витрат

Оскільки цією постановою суд апеляційної інстанції не змінює рішення та не ухвалює нового, розподіл судових витрат судом апеляційної інстанції не здійснюється, а витрати пов`язані з розглядом апеляційної скарги на рішення Господарського суду міста Києва від 26.12.2025 у справі №910/10269/25, відповідно до статті 129 ГПК України покладаються на АТ "Укрзалізниця".

Керуючись статтями 129, 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Українська залізниця" на рішення Господарського суду міста Києва від 26.12.2025 у справі №910/10269/25 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 26.12.2025 у справі №910/10269/25 залишити без змін.

3. Судові витрати за розгляд апеляційної скарги покласти на Акціонерне товариство "Українська залізниця".

4. Матеріали справи №910/10269/25 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, що визначені в частині 3 статті 287 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя Л.Г. Сітайло

Судді В.В. Шапран

С.І. Буравльов