ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"01" квітня 2026 р.м. Одеса Справа № 916/4880/25

Господарський суд Одеської області у складі судді Смелянець Г.Є.,

при секретарі судового засідання Лещенко Л.С.

розглянувши у судовому засіданні заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "ОЛСІДЗ АВТОТРАНС" про розстрочення виконання рішення за вх.№2-528/26 від 19.03.2026

у справі №916/4880/25

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "КОНТІНЕНТ-АВТО"

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "ОЛСІДЗ АВТОТРАНС"

про стягнення 728 440,68 грн.

за участю представників:

від позивача: Боднар М.О. /ордер серія ВН №1484359 від 08.12.2025/

від відповідача: Прожейко К.С. /довіреність від 02.01.2026 №42/01-Д/

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Господарського суду Одеської області від 16.02.2026 у справі №916/4880/25 позов Товариства з обмеженою відповідальністю "КОНТІНЕНТ- АВТО" задоволено частково. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "ОЛСІДЗ АВТОТРАНС" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "КОНТІНЕНТ-АВТО" грошову суму у розмірі 678 333 грн. 16 коп., яка складається із: заборгованості за надані послуги з ремонту та обслуговування автомобілів у розмірі 631 135 грн., пені у розмірі 47 198 грн. 16 коп., витрат по сплаті судового збору у розмірі 10 175 грн. та витрат на правничу допомогу 20 000 грн. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 24.02.2026 виправлено арифметичну помилку, яка допущена у п.2 резолютивної частини рішення Господарського суду Одеської області від 16.02.2026 у справі №916/4880/25, зазначивши: Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ОЛСІДЗ АВТОТРАНС" (67543, Одеська обл., Одеський р-н, с. Визирка, вул.2-й кілометр автодороги на морський торгівельний порт "Южний", буд. 2, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "КОНТІНЕНТ-АВТО" (67821, Одеська обл., Овідіопольський р-н, с. Сухий Лиман, вул. Таїровська, 10, ) грошову суму у розмірі 678 323 (шістсот сімдесят вісім тисяч триста двадцять три) грн. 16 коп., яка складається із: заборгованості за надані послуги з ремонту та обслуговування автомобілів у розмірі 631 125 (шістсот тридцять одна тисяча сто двадцять п`ять) грн., пені у розмірі 47 198 (сорок сім тисяч сто дев`яносто вісім) грн. 16 коп., витрат по сплаті судового збору у розмірі 10 174 (десять тисяч сто сімдесят чотири) грн. 85 коп. та витрат на правничу допомогу 20 000 (двадцять тисяч) грн.

19.03.2026 на виконання рішення Господарського суду Одеської області від 16.02.2026 у справі №916/4880/25, із врахуванням ухвали Господарського суду Одеської області від 24.02.2026, видано відповідний наказ.

19.03.2026 за вх.№2-528/26 господарським судом одержано заяву про розстрочення виконання рішення, в якій відповідач просить суд:

- розстрочити виконання рішення Господарського суду Одеської області від 16 лютого 2026 року у справі № 916/4880/25;

- встановити наступний порядок виконання рішення:

1. Квітень 2026 року 51 526,92 грн.;

2. Травень 2026 року 51 526,92 грн.;

3. Червень 2026 року 51 526,92 грн.;

4. Липень 2026 року 51 526,92 грн.;

5. Серпень 2026 року 51 526,92 грн.;

6. Вересень 2026 року 51 526,92 грн.;

7. Жовтень 2026 року 51 526,92 грн.;

8. Листопад 2026 року 51 526,92 грн.;

9. Грудень 2026 року 51 526,92 грн.;

10. Січень 2027 року 51 526,92 грн.;

11. Лютий 2027 року 51 526,92 грн.;

12. Березень 2027 року 51 526,92 грн.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 19.03.2026 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "ОЛСІДЗ АВТОТРАНС" про розстрочення виконання рішення за вх.№2-528/26 від 19.03.2026 у справі №916/4880/25 призначено до розгляду у судовому засіданні на 01.04.2026 о 15:40, із повідомленням учасників справи про судове засідання.

01.04.2026 за вх.№11203/26 господарським судом одержано додаткові пояснення відповідача та за вх.№11272/26 - про уточнення запропонованого у заяві про розстрочення графіку платежів, в якій відповідач просить суд встановити наступний порядок виконання рішення суду:

1. Квітень 2026 - 47 776,92 грн.,

2. Травень 2026 - 47 776,92 грн.,

3. Червень 2026 - 47 776,92 грн.,

4. Липень 2026 - 47 776,92 грн.,

5. Серпень 2026 - 47 776,92 грн.,

6. Вересень 2026 - 47 776,92 грн.,

7. Жовтень 2026 - 47 776,92 грн.,

8. Листопад 2026 - 47 776,92

9. Грудень 2026 - 47 776,92 грн.,

10. Січень 2027 - 47 776,922 грн.,

11. Лютий 2027 - 47 776,92 грн.,

12. Березень 2027 - 47 776,92 грн.

У судовому засіданні 01.04.2026, за участю представників сторін, судом на підставі ст.233 ГПК України проголошено вступну та резолютивну частини ухвали.

Статтею 129 Конституції України унормовано, що обов`язковість судового рішення є однією з основних засад судочинства.

Відповідно до ст.129-1 Конституції України держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку, а контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Європейський суд наголошує, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод захищає виконання остаточних судових рішень, які у державах, що визнали верховенство права, не можуть залишатися невиконаними на шкоду одній зі сторін. Відповідно, виконанню судового рішення не можна перешкоджати, відмовляти у виконанні або надмірно його затримувати.

Конституційним Судом України у п. 2 мотивувальної частини рішення від 13.12.2012 №18-рп/2012 зазначено, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави.

За змістом ст.18 ГПК України, яка кореспондується зі ст.326 ГПК України, унормовано, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Згідно із ч.ч.1,2 ст.331 ГПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Заява про встановлення або зміну способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення розглядається у двадцятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням учасників справи.

Відповідно до чч.3,4 ст. статті 331 ГПК України підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) стосовно фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Згідно з ч.5 ст.331 ГПК України розстрочення та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Ураховуючи викладене, вказана норма визначає процесуальну можливість вирішення питань, пов`язаних із проблемами, що виникають під час виконання рішення господарського суду. У процесі виконання рішення ймовірне виникнення обставин, що ускладнюють виконання чи роблять його неможливим.

Розстрочка - це виконання рішення частками, встановленими господарським судом, з певним інтервалом у часі. Підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. При цьому необхідно враховувати, що згоди сторін на вжиття заходів, передбачених статтею 331 ГПК України, вказана норма не вимагає, а господарський суд законодавчо обмежений конкретними термінами відстрочки чи розстрочки виконання рішення, який не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення.

Вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, тощо.

Отже, законодавець у будь-якому випадку пов`язує відстрочення або розстрочення виконання судового рішення у судовому порядку з об`єктивними, непереборними, винятковими обставинами, що ускладнюють вчасне виконання судового рішення. При цьому положення ГПК України не містять визначеного переліку обставин, які свідчать про неможливість виконання рішення чи ускладнюють його виконання. Тому суд повинен оцінювати докази, що підтверджують зазначені обставини, за правилами статті 86 ГПК України.

Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 29.04.2025 у справі №917/1131/24.

Відповідно до вказаної норми господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили. З урахуванням наведеного суд самостійно вирішує питання стосовно достовірності доказів, достатності їх для винесення рішення, істинності відомостей, які містяться в доказах. Близький за змістом висновок викладений у постанові Верховного Суду від 15.03.2018 у справі №910/8153/17.

Питання про розстрочення виконання рішення суду господарські суди мають вирішувати із дотриманням балансу інтересів сторін. Необхідною умовою задоволення заяви про відстрочення виконання рішення суду є з`ясування питання щодо дотримання балансу інтересів сторін, господарські суди повинні досліджувати та оцінювати доводи та заперечення як позивача, так і відповідача, а також дотримуватися розумного строку відстрочення.

Аналогічні правові висновки наведено в постановах Верховного Суду від 21.01.2020 у справі № 910/1180/19, від 28.05.2024 у справі № 906/1035/23.

Так, заяву про розстрочення виконання рішення за вх.№2-528/26 від 19.03.2026 обґрунтовано наступним:

- на даний час у відповідача склалися обставини які суттєво впливають на можливість одноразово виконати рішення суду у повному обсязі, в тому числі обставини, які пов`язані з впливом військової агресії російської федерації безпосередньо на майно, яке використовується відповідачем для здійснення ним господарської діяльності, та які істотно ускладнюють виконання рішення суду

- через військову агресію російської федерації в грудні 2025 року та січні 2026 року було пошкоджено 92 транспортних одиниці (тягачі та причепи спеціалізовані/цистерни), що використовуються відповідачем на праві користування для здійснення останнім господарської діяльності;

- на сьогоднішній день у відповідача немає фінансової можливості, що підтверджується наданою фінансовою звітністю за 2025 рік, нести витрати на ремонт такої кількості транспортних засобів, відповідно господарська діяльність здійснюється за рахунок неушкоджених та/або не критично ушкоджених транспортних засобів; при цьому, обігові кошти Відповідача рівномірно розподіляються між витратами необхідними на підтримання здійснення господарської діяльності, погашення існуючої заборгованості перед позивачем, оплати праці;

- вже під час розгляду справи відповідачем було здійснено часткову оплату суми боргу наявної заборгованості в розмірі 24 000 грн., та за період з моменту прийняття рішення судом по справі та станом на момент звернення з заявою про розстрочення відповідачем було здійснено 4 платежі в розмірі 15 000 грн. кожен, на загальну суму 60 000 грн.; за період з моменту подання заяви відповідача про розстрочення рішення та станом на 31.03.2026 включно відповідачем було здійснено ще 3 платежі в розмірі 15 000 грн. кожен, на загальну суму 45 000 грн.; зазначене також свідчить про намір відповідача максимально швидко та за першої нагоди здійснити розрахунки з позивачем;

- відповідач не ухиляється від виконання рішення суду та має намір виконати його у повному обсязі, однак просить суд встановити розстрочку виконання рішення з метою забезпечення реального виконання та недопущення призупинення господарської діяльності відповідача;

- запропонований порядок виконання рішення суду дозволить відповідачу виконати судове рішення у повному обсязі без завдання непропорційної шкоди господарській діяльності відповідача;

- підприємство відповідача є критично важливим для функціонування економіки та забезпечення життєдіяльності населення в особливий період, що підтверджується Наказом Міністерства розвитку громад та територій України №1832 від 22.12.2025.

На підтвердження наявності підстав для розстрочення виконання рішення суду відповідачем надано до суду:

- Баланс (Звіт про фінансовий стан) на 31.12.2025;

- Звіт про фінансові результати (Звіт про сукупний дохід) за 2025 рік;

- платіжні інструкції №462 від 19.02.2026 на суму 15 000 грн., №501 від 24.02.2026 на суму 15 000 грн., №589 від 04.03.2026 на суму 15 000 грн., №462 від 19.02.2026 на суму 15 000 грн., №656 від 12.03.2026 на суму 15 000 грн., №703 від 19.03.2026 на суму 15 000 грн., №830 від 31.03.2026 на суму 15 000 грн., №752 від 24.03.2026 на суму 15 000 грн.;

- наказ Міністерства розвитку громад та територій України від 22.12.2025 №1832 «Про підтвердження товариству з обмеженою відповідальністю «ОЛСІДЗ АВТОТРАНС» статусу критично важливого для функціонування економіки та забезпечення життєдіяльності населення в особливий період».

В свою чергу, представник позивача у судовому засіданні 01.04.2026 надав усні пояснення, згідно з якими позивач заперечує щодо задоволення судом заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "ОЛСІДЗ АВТОТРАНС" про розстрочення виконання рішення за вх.№2-528/26 від 19.03.2026 із посиланням на те, що розмір заборгованості, який виник внаслідок несплати з боку відповідача, призвів до додаткових затрат з боку підприємства позивача та до збитків позивача, а також на те, що воєнний стан призвів до негативних наслідків для обох сторін. Водночас представник позивача у судовому засіданні 01.04.2026 підтвердив здійснення відповідачем платежів на виконання рішення Господарського суду Одеської області від 16.02.2026 у справі №916/4880/25 на загальну суму 105 000 грн.

Згідно із ч.1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч.1 ст.77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч.1 ст.86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ст.86 ГПК України).

Дослідивши надані відповідачем докази, господарський суд дійшов висновку про наявність підстав для розстрочення виконання рішення суду у даній справі.

Так господарський суд приймає до уваги наданий відповідачем фінансовий звіт, з якого вбачається отримання ним за 2025 рік чистого збитку у розмірі 33 075 тис грн, що негативно впливає на можливість своєчасного виконання рішення суду у даній справі.

Водночас наявні відомості у фінансовій звітності щодо дебіторської заборгованості відповідача свідчать про можливість виконання рішення суду у даній справі у разі стягнення такої дебіторської заборгованості, а тому розстрочення виконання рішення об`єктивно сприятиме поступовому виконанню рішення із можливістю спрямування стягнутої суми дебіторської заборгованості на погашення заборгованості перед позивачем.

При цьому позивачем не надано до суду документів фінансової звітності, що унеможливлює встановлення обставин щодо збитковості/прибутковості підприємства позивача, а відтак, господарський суд не приймає до уваги усні посилання представника позивача у судовому засіданні 01.04.2026 щодо наявності збитків, завданих позивачу неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань.

Господарським судом також враховано, що підприємство відповідача визнано критично важливим для функціонування економіки та забезпечення життєдіяльності населення в особливий період відповідно до наказу Міністерства розвитку громад та територій України від 22.12.2025 №1832, а тому надання розстрочення виконання рішення суду у даній справі надасть відповідачу можливість здійснювати поступове погашення заборгованості та не призведе до блокування його господарської діяльності, яка визнана критично важливою.

Водночас господарський суд наголошує на тому, що розстрочення виконання рішення жодним чином не зменшує суму грошових коштів, яка має бути сплачена боржником на виконання рішення суду у даній справі, натомість таке розстрочення забезпечить реальне виконання останнім цього рішення, тобто дозволить досягти мети виконання судового рішення з дотриманням балансу інтересів обох сторін (співмірності негативних наслідків для боржника з інтересом кредитора).

Посилаючись на скрутне фінансове становище, відповідач не ухиляється від виконання судового рішення, а лише вказує про неможливість погашення наявної заборгованості за судовими рішеннями перед позивачем саме на даний час.

Господарським судом також враховується, що після ухвалення рішення суду у даній справі відповідачем частково сплачено наявну заборгованість у розмірі 105 000 грн., про що до суду надано відповідні платіжні інструкції, тобто відповідачем вчиняються дії щодо поступової сплати стягнутого за рішенням суду боргу, що в свою чергу свідчить про неухилення відповідача від виконання рішення суду.

При цьому часткова оплата відповідачем заборгованості у розмірі 105 000 грн. саме на виконання рішення суду підтверджена представником позивача у судовому засіданні 01.04.2026.

З огляду на вищевикладене, враховуючи вимоги ч.5 ст.331 ГПК України щодо періоду розстрочення виконання судового рішення, а також здійснення відповідачем часткової оплати стягнутої за рішенням суду заборгованості в розмірі 105 000 грн., господарський суд дійшов висновку про часткове задоволення заяви відповідача та розстрочення виконання рішення господарського суду у даній справі в частині стягнення грошової суми у розмірі 573 323,16 грн., яка складається із: заборгованості за надані послуги з ремонту та обслуговування автомобілів у розмірі 526 125 грн. та пені у розмірі 47 198,16 грн., шляхом сплати рівними частинами протягом 11 місяців (до 16.02.2027), що, на думку суду, забезпечить стабільний графік погашення заборгованості та відповідно сприятиме поступовому виконанню зобов`язань відповідачем.

Керуючись ст.ст.331, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

П О С Т А Н О В И В:

1.Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "ОЛСІДЗ АВТОТРАНС" про розстрочення виконання рішення за вх.№2-528/26 від 19.03.2026 у справі №916/4880/25 задовольнити частково.

2.Розстрочити виконання рішення Господарського суду Одеської області від 16.02.2026 у справі №916/4880/25 в частині стягнення грошової суми у розмірі 573 323,16 грн., яка складається із: заборгованості за надані послуги з ремонту та обслуговування автомобілів у розмірі 526 125 грн. та пені у розмірі 47 198,16 грн., за наступним графіком:

- Квітень 2026 року 52 120,29 грн.;

- Травень 2026 року - 52 120,29 грн.;

- Червень 2026 року - 52 120,29 грн.;

- Липень 2026 року - 52 120,29 грн.;

- Серпень 2026 року - 52 120,29 грн.;

- Вересень 2026 року - 52 120,29 грн.;

- Жовтень 2026 року - 52 120,29 грн.;

- Листопад 2026 року - 52 120,29 грн.;

- Грудень 2026 року - 52 120,28 грн.;

- Січень 2027 року - 52 120,28 грн.;

- 16 Лютого 2027 року - 52 120,28 грн.

3. У задоволенні решти вимог заяви відмовити.

Ухвала набирає законної сили 01.04.2026 та може бути оскаржена в апеляційному порядку до Південно-західного апеляційного господарського суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня складання повної ухвали.

Повну ухвалу складено 06.04.2026.

Суддя Смелянець Ганна Євгенівна