ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" березня 2026 р. Справа№ 910/820/26

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Сковородіної О.М.

суддів: Колесника Р.М.

Горбасенка П.В.

за участю секретаря судового засідання Фурсова Я.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Гайсинської окружної прокуратури Вінницької області

на ухвалу Господарського суду міста Києва від 30.01.2026 (суддя Морозов С.М., повне рішення складено 30.01.2026)

у справі за позовом Гайсинської окружної прокуратури Вінницької області в інтересах державі в особі Гайсинської міської ради,

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Новобуд-2016"

про стягнення 1 729 489, 15 грн

за участю представників сторін:

від прокуратури: Лінер О.М.;

від відповідача: не з`явився

ВСТАНОВИВ:

Керівник Гайсинської окружної прокуратури Вінницької області звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Новобуд-2016" безпідставно збережених коштів пайової участі, з урахуванням фінансових санкцій, на загальну суму 1 729 489, 15 грн.

Разом із позовною заявою до суду подано заяву про забезпечення позову шляхом:

- накладення арешту на грошові кошти ТОВ "Новобуд-2016" як в іноземній валюті (гривня), так і в іноземній валюті, що містяться на відкритих рахунках у банківських або інших фінансово-кредитних установах, в тому числі інших держав, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення ухвали про забезпечення позову та належать ТОВ "Новобуд-2016", у межах суми позовних вимог на загальну суму 1 729 489, 15 грн;

- накладення арешту на нерухоме майно ТОВ "Новобуд-2016";

- заборони ТОВ "Новобуд-2016", державним реєстраторам юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, нотаріусам, іншим акредитованим суб`єктам та посадовим особам, які відповідно до законодавства України уповноважені здійснювати реєстраційні дії в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, проводити в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань державну реєстрацію змін до установчих документів ТОВ "Новобуд-2016", що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, щодо: змін до відомостей про розмір статутного капіталу; змін до відомостей про розміри часток у статутному капіталі чи склад учасників; змін до відомостей, пов`язаних із входженням до складу учасників.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 30.01.2026 у справі №910/820/26 у задоволенні заяви Керівника Гайсинської окружної прокуратури Вінницької області про забезпечення позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням Гайсинська окружна прокуратура Вінницької області 10.02.2026, у встановлений процесуальним законом строк, через підсистему "Електронний суд" звернулась із апеляційною скаргою, у якій просить скасувати оскаржувану ухвалу про відмову у задоволенні заходів забезпечення позову, та прийняти нове рішення, яким задовольнити заяву про вжиття заходів забезпечення позову в повному обсязі.

На думку апелянта, ним у заяві про забезпечення позову наведено аргументи для обґрунтування, які судом першої інстанції залишено поза увагою, що: товариство розпочало продаж квартир з 2021 року, отримуючи прибутки від здійснення господарської діяльності, пов`язаної з продажем збудованого майна, хоча при цьому відповідач не сплатив до місцевого бюджету жодних коштів пайової участі; відповідно до інформації, розміщеної у відкритому доступі на сайті «Опендатабот» у розділі «Фінансові показники» ТОВ «НОВОБУД-2016» зазначено, що чистий прибуток підприємства за 2021 рік становив - 0 грн, за 2022 рік - 0 грн, за 2023 рік - 0 грн, за 2024 рік - 100 000 грн, а розмір статутного капіталу підприємства становить 200 000 грн; 35 об`єктів нерухомого майна, що перебувають у власності відповідача, можуть ним бути відчужені, подаровані в будь-який момент, що може значно ускладнити чи взагалі унеможливить виконання рішення суду або ефективний захист інтересів позивача.

Ухвала Господарського суду міста Києва від 30.01.2026 є незаконною та необґрунтованою, прийнята без урахування обставин, що мають значення для справи та з порушенням норм процесуального права (ст. ст. 73, 86, 136, 137 Господарського процесуального кодексу України, що відповідно до ст. 277 ГПК України є підставами для її скасування.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду №910/820/26 від 16.02.2026 було відкрито апеляційне провадження, витребувано матеріали справи та призначено апеляційну скаргу до розгляду на 18.03.2026.

23.02.2026 на адресу Північного апеляційного господарського суду надійшли матеріали оскарження ухвали від 30.01.2026 у справі №910/820/26.

Гайсинською міською радою та Товариством з обмеженою відповідальністю "Новобуд-2016" не було надано пояснень по суті апеляційної скарги.

Гайсинською міською радою ухвала про відкриття апеляційного провадження від 16.02.2026 була отримана в електронному кабінеті 17.02.2026.

Товариству з обмеженою відповідальністю "Новобуд-2016" ухвала про відкриття апеляційного провадження була направлена засобами поштового зв`язку 20.02.2026, але була повернута на адресу суду з відміткою про причину повернення «адресат відсутній».

У судовому засідання приймав участь прокурор, підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі та наполягав на її задоволенні.

Представники Гайсинської міської ради та Товариства з обмеженою відповідальністю "Новобуд-2016" у судове засідання не з`явились, про причину неявки не повідомили.

У відповідності до ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Відповідно до статті 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Забезпечення позову по суті це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача (боржника) або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача або особи, яка звернулась з відповідними вимогами у справі про банкрутство.

Згідно з ч. 3 ст. 138 Господарського процесуального кодексу України у разі подання заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви заявник повинен пред`явити позов протягом десяти днів з дня постановлення ухвали про забезпечення позову.

Інститут вжиття заходів забезпечення позову є одним із механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту.

Забезпечення позову за правовою природою є засобом запобігання можливим порушенням прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, метою якого є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Частиною 1 статті 137 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Під час вирішення питання щодо забезпечення позову обґрунтованість позову не досліджується, адже питання про обґрунтованість заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду заяви про забезпечення позову. Такий правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 17.12.2018 у справі № 914/970/18 та від 10.11.2020 у справі № 910/1200/20.

Гайсинська окружна прокуратура Вінницької області звернулось з заявою про забезпечення позову, в якій заявник просить суд вжити заходи забезпечення позову шляхом:

- накладення арешту на грошові кошти ТОВ "Новобуд-2016" як в іноземній валюті (гривня), так і в іноземній валюті, що містяться на відкритих рахунках у банківських або інших фінансово-кредитних установах, в тому числі інших держав, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення ухвали про забезпечення позову та належать ТОВ "Новобуд-2016", у межах суми позовних вимог на загальну суму 1 729 489, 15 грн;

- накладення арешту на нерухоме майно ТОВ "Новобуд-2016";

- заборони ТОВ "Новобуд-2016", державним реєстраторам юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, нотаріусам, іншим акредитованим суб`єктам та посадовим особам, які відповідно до законодавства України уповноважені здійснювати реєстраційні дії в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, проводити в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань державну реєстрацію змін до установчих документів ТОВ "Новобуд-2016", що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, щодо: змін до відомостей про розмір статутного капіталу; змін до відомостей про розміри часток у статутному капіталі чи склад учасників; змін до відомостей, пов`язаних із входженням до складу учасників.

В обґрунтування заяви вказано, що згідно з даними Реєстру будівельної діяльності Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва - на підставі сертифікату № ІУ42, зареєстрованого в ЄДЕССБ від 20.07.2021 - введено в експлуатацію багатоквартирний житловий будинок по вул. В.Чорновола, 30, в м. Гайсин Вінницької області - нове будівництво за класом наслідків СС2, яким засвідчено відповідність закінченого будівництвом об`єкта проектній документації та підтверджує його готовність до експлуатації. Документами, що засвідчують право власності (користування) земельною ділянкою з кадастровим номером :05:002:0423 з цільовим призначенням - для будівництва і обслуговування багатоквартирного житлового будинку є відомості з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Замовником будівництва є Товариство з обмеженою відповідальністю «Новобуд-2016»

Втім, у сертифікаті про прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів від 20.07.2021 ІУ42 замовник (ТОВ «Новобуд-2016») зазначив, що звільнений від сплати коштів пайової участі відповідно до п. 13 розділу І Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні» №132-ІХ від 29.09.2019, що, на думку прокурора, не відповідає дійсності, оскільки перерахування замовником об`єкта будівництва до відповідного місцевого бюджету коштів для створення і розвитку інфраструктури населеного пункту є обов`язком, а не правом забудовника, який виникає на підставі положень закону, а замовник будівництва, не уклавши своєчасно відповідний договір пайової участі до 01.01.2020, не звільняється від обов`язку щодо сплати пайової участі на розвиток інженернотранспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту, проте розміри такої пайової участі та порядок сплати змінено Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні» № 132-IX від 20.09.2019.

Прокурор зазначає, що наявне умисне ухилення ТОВ «Новобуд-2016» від погашення простроченої заборгованості та зволікання із забезпечення дієвого захисту інтересів ради.

Невжиття заходів забезпечення позову може призвести до відчуження ТОВ «Новобуд-2016» в будь-який момент коштів та майна, що в подальшому призведе до неможливості виконання рішення суду.

Скаржник вказує, що судом першої інстанції залишено поза увагою, що: товариство розпочало продаж квартир з 2021 року, отримуючи прибутки від здійснення господарської діяльності, пов`язаної з продажем збудованого майна, хоча при цьому відповідач не сплатив до місцевого бюджету жодних коштів пайової участі; відповідно до інформації, розміщеної у відкритому доступі на сайті «Опендатабот» у розділі «Фінансові показники» ТОВ «НОВОБУД-2016» зазначено, що чистий прибуток підприємства за 2021 рік становив - 0 грн, за 2022 рік - 0 грн, за 2023 рік - 0 грн, за 2024 рік - 100 000 грн, а розмір статутного капіталу підприємства становить 200 000 грн; 35 об`єктів нерухомого майна, що перебувають у власності відповідача, можуть ним бути відчужені, подаровані в будь-який момент, що може значно ускладнити чи взагалі унеможливить виконання рішення суду або ефективний захист інтересів позивача.

В оскаржувані ухвалі, суд першої інстанції здійснивши оцінку доводів заявника та вказав, що підстави викладені у заяві про забезпечення позову не надають до суду жодного підтвердження неможливості або утруднення виконання рішення суду.

Заявник не надав жодних доказів наявності ані фактичних обставин з якими пов`язується застосування заходів забезпечення позову, ані вчинення ТОВ "Новобуд-2016" реальних дій з метою унеможливлення виконання рішення суду.

Не наведено заявником у заяві про забезпечення позову і обставин на підтвердження вчинення Товариством з обмеженою відповідальністю "Новобуд-2016" конкретних дій, спрямованих на відчуження та/або передачу у користуванні іншим особам належного йому майна.

Дослідивши та оцінивши в сукупності матеріали оскарження ухвали, предмет та підстави поданого позову, зміст заяви про застосування забезпечувальних заходів, проаналізувавши вимоги законодавства, що регулює відповідне процесуальне питання, врахувавши доводи і обґрунтування апеляційної скарги, апеляційний господарський суд не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги, зазначаючи при цьому наступне.

Забезпечення позову - це вжиття заходів щодо охорони інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача (аналогічний висновок міститься у п.8.8 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18.05.2021 у справі № 914/1570/20).

Необхідною умовою вжиття заходів для забезпечення позову є наявність обставин, які свідчать про те, що в разі невжиття таких заходів можуть виникнути перешкоди для виконання рішення суду. Безпосередньою метою вжиття заходів є саме забезпечення виконання рішення суду. Інститут забезпечення позову в господарському процесі існує виключно з метою забезпечення гарантії виконання майбутнього судового рішення.

Адекватність заходу для забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Господарський суд не повинен вживати таких заходів до забезпечення позову, які фактично є тотожними задоволенню заявлених вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (у тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову, позивач повинен обґрунтувати причини звернення з такою заявою та надати суду докази наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову.

Отже, у кожному конкретному випадку розглядаючи заяву про забезпечення позову суду належить встановить наявність обставин, які свідчать про те, що в разі невжиття таких заходів можуть виникнути перешкоди для виконання рішення суду у разі задоволення позову. При цьому обов`язок доказування наявності таких обставин покладається на заявника.

Обранням належного, відповідно до предмета спору, заходу до забезпечення позову дотримується принцип співвіднесення виду заходу до забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами, чим врешті досягаються: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову та, як наслідок, ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників провадження у справі або осіб, що не є учасниками цього судового процесу (така правова позиція, викладена у постановах Верховного Суду від 12.04.2018 у справі №922/2928/17 та від 05.08.2019 у справі №922/599/19).

Під час вирішення питання про вжиття заходів щодо забезпечення позову господарським судам необхідно дотримуватися принципу їх співмірності із заявленими позивачем вимогами. Заходи щодо забезпечення позову можуть бути вжиті судом лише в межах предмета позову.

Отже, вищенаведене свідчить, що в кожному конкретному випадку розглядаючи заяву про забезпечення позову суду належить встановити наявність обставин, які свідчать про те, що в разі невжиття таких заходів можуть виникнути перешкоди для виконання рішення суду у разі задоволення позову. При цьому обов`язок доказування наявності таких обставин покладається на заявника.

Подібна правова позиція висловлена, зокрема, у Постанові Верховного Суду від 13.01.2020 по справі №922/2163/17, від 03.04.2020 у справі №904/4511/19.

З урахуванням вимог, передбачених статтями 73, 74, 76 Господарського процесуального кодексу України, достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Судом встановлено, що предметом спору у цій справі є стягнення з відповідача коштів у сумі 1 729 489, 15 грн.

В обґрунтування заяви про забезпечення позову заявник посилається на те, що відповідач в будь-який момент може розпорядитися коштами, які знаходяться на його рахунках, а також відчужити майно, яке знаходиться у його власності.

Прокурор вказує, що товариство розпочало продаж квартир з 2021 року, отримуючи прибутки від здійснення господарської діяльності, пов`язаної з продажем збудованого майна, хоча при цьому відповідач не сплатив до місцевого бюджету жодних коштів пайової участі.

У сертифікаті про прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів ІУ42 від 20.07.2021 замовник (ТОВ «Новобуд-2016») зазначив, що звільнений від сплати коштів пайової участі відповідно до п. 13 розділу І Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні» №132-ІХ від 29.09.2019.

Прокурор з такою позиціє не погоджується, що і є підставою для звернення з позовом в межах даної справи №910/820/26.

У даному випадку є протилежність позицій сторін, оскільки, як вказує прокурор у позовній заяві, відповідач вважає, що звільнений від сплати спірної суми, тому, апеляційний суд не може прийняти вказаний аргумент як на підставу для забезпечення позову та вважає його передчасним, оскільки даний факт підлягаю з`ясування судом першої інстанції в межах розгляду справи №910/820/26.

Щодо позиції прокурора про розміщеної у відкритому доступі на сайті «Опендатабот» у розділі «Фінансові показники» ТОВ «НОВОБУД-2016» інформації, що чистий прибуток підприємства за 2021 рік становив - 0 грн, за 2022 рік - 0 грн, за 2023 рік - 0 грн, за 2024 рік - 100 000 грн, а розмір статутного капіталу підприємства становить 200 000 грн.

Апеляційний суд звертає увагу, що чистий прибуток не є єдиним та остаточним показником, оскільки товариство може отримувати дохід у вигляді нерозподіленого прибутку минулих років, валового прибутку та операційного прибутку. Також, додатковими джерелами фінансових надходжень можуть бути капітал при переоцінці активів, дивіденди від інших підприємств та інші операційні доходи.

Крім того, механізм виконання судового рішення передбачає не лише пряме списання грошових коштів з рахунків, а і реалізацію нерухомого майна про наявність якого прокурор має інформацію.

Також, за змістом заяви про забезпечення позову прокурор сам вказує, що відповідач є власником 22 квартир та іпотекодержателем 10 квартир.

Прокурором не обґрунтовано та не надано доказів, які б свідчили про те, що відповідачем вчиняються будь-які дії, спрямовані на зменшення грошових коштів, наявних у нього на рахунках, перерахунок грошових коштів на інші рахунки, закриття рахунків, продаж належного відповідачеві нерухомого майна у вигляді квартир.

Прокурор сам за текстом апеляційної скарги звертає увагу про відсутність на даний час будь-яких дій відповідача, які могли би підтвердити наміри щодо вчинення дій щодо відчуження, дарування.

При цьому, посилається на практику Верховного Суду України, зокрема, відображену у постанові від 03.03.2023р. у справі №905/448/22.

Як вбачається зі змісту заяви про забезпечення позову, остання містить лише посилання на правові норми та практику, які регулюють інститут забезпечення позову, а також припущення прокурора щодо ускладнення чи неможливості виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Проте, обґрунтування фактичними даними та відповідними доказами ймовірного ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду відсутнє.

Саме лише посилання на те, що відповідач в будь-який момент може розпорядитися коштами, які знаходяться на його рахунках, а також відчужити майно, яке знаходиться у його власності, не є тими достатніми підставами для вжиття заходів забезпечення позову в розумінні норм ст. 136 Господарського процесуального кодексу України.

Відтак, матеріали заяви не містять будь-яких доказів, які б свідчили про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам держави до ухвалення рішення у справі, а також не містять даних про неможливість захисту прав, свобод та інтересів держави без вжиття таких заходів забезпечення позову.

Також, колегія суддів не приймає до уваги посилання заявника на постанову Верховного Суду України від 03.03.2023р. у справі №905/448/22, оскільки у справі №905/448/22 відсутність подання доказів обґрунтовано місцезнаходженням відповідача, а саме в зоні активних бойових дій.

Окрім того, відмічається, що арешт грошових коштів та нерухомого майна відповідача у розмірі ціни позову у даній справі, не означає, що позивач буде мати пріоритетне право перед іншими можливими кредиторами на стягнення заборгованості з останнього.

Відтак, подана прокурором заява про забезпечення позову не містить переконливих мотивів та посилань на докази, на підставі яких суд міг би дійти висновку щодо обґрунтованості, доцільності та необхідності забезпечення позову у визначений заявником спосіб на даній стадії судового процесу.

Таким чином, місцевий господарський суд дійшов підставного висновку, що заява прокурора про вжиття заходів до забезпечення позову не підлягає до задоволення.

При цьому, відмова у забезпеченні позову не позбавляє прокурора права у разі виникнення підстав повторно подати заяву про забезпечення позову, з наданням переконливих доказів на підтвердження своїх доводів.

Доводи цієї апеляційної скарги в межах заявлених вимог підтвердження в судовому засіданні не знайшли, оскільки не спростовують висновків суду першої інстанції та не можуть бути підставами для скасування ухвали господарського суду першої інстанції.

За таких обставин суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що ухвала суду першої інстанції ґрунтується на правильній оцінці фактичних обставин та прийнята відповідно до норм господарського процесуального законодавства, а тому підстави для її скасування відсутні. Отже, відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги.

Судові витрати у вигляді судового збору за розгляд апеляційної скарги відповідно до вимог ст. 129 ГПК України покладаються на скаржника.

Керуючись ст. 129, 232-241, 275-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Гайсинської окружної прокуратури Вінницької області на ухвалу Господарського суду міста Києва від 30.01.2026 у справі №910/820/26 залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 30.01.2026 у справі №910/820/26 залишити без змін.

3. Судові витрати за розгляд апеляційної скарги покладаються на скаржника.

4. Матеріали справи №910/820/26 повернути до Господарського суду міста Києва.

Повний текст постанови складено та підписано 30.03.2026.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом 20 (двадцяти) днів до Верховного Суду відповідно до статей 287-291 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя О.М. Сковородіна

Судді Р.М. Колесник

П.В. Горбасенко