ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

31 березня 2026 р. м. Житомир Справа № 906/1646/25

Господарський суд Житомирської області

Суддя Нестерчук С. С.

за результатами розгляду клопотання позивача про повернення на стадію підготовчого провадження (вх.№01-44/1350/26 від 31.03.2026)

під час розгляду у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження справи

за позовом Департаменту містобудування та земельних відносин Житомирської міської ради

до Товариства з обмеженою відповідальністю фірма Ліард ЛТД

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору на стороні позивача - Північний офіс Держаудитслужби

про стягнення 280 370,34 грн

за участю представників сторін:

від позивача: Дідовець Ю. П., Чемерис О. О. (у порядку самопредставництва)

від відповідача: адвокат Могильницький В. Ю.

від третьої особи: не з`явився

УСТАНОВИВ:

У провадженні Господарського суду Житомирської області (далі - Суд) перебуває справа № 906/1646/25 за позовом Департаменту містобудування та земельних відносин Житомирської міської ради (далі - позивач) з вимогою до Товариства з обмеженою відповідальністю фірма Ліард ЛТД (далі - відповідач), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору на стороні позивача - Північний офіс Держаудитслужби про стягнення 280 370,34 грн.

Підставою позову є вимога Управління Північного офісу Держаудитслужби у Житомирській області №260608-14/980-2023 від 29.03.2023, якою Департамент зобов`язано забезпечити надходження до бюджету Житомирської територіальної громади недоотриманої плати за право тимчасового користування місцями розташування рекламних засобів комунальної власності за Договором № 4 від 01.08.2016, укладеним з ТОВ фірма «Ліард» ЛТД.

Ухвалою від 29.12.2025 Суд прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі № 906/1646/25 та вирішив здійснювати її розгляд за правилами загального позовного провадження з викликом учасників справи, підготовче засідання призначив на 26.01.2026.

Подальший рух справи відображено у відповідних ухвалах.

Ухвалою від 09.02.2026 Суд закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті на 11.03.2026.

У судовому засіданні 11.03.2026 Суд заслухав вступне слово позивача та оголосив перерву в судовому засіданні до 31.03.2026.

30.03.2026 через підсистему Електронний суд представник позивача подала клопотання (вх.№01-44/1350/26 від 31.03.2026) про повернення на стадію підготовчого провадження, у якому просить долучити до матеріалів справи: лист Департаменту містобудування та земельних відносин ЖМР № 178/12 від 25.03.2026; дозволи на розміщення засобів зовнішньої реклами, видані ТОВ фірма Ліард; постанову Північно-західного апеляційного господарського суду у справі №906/1468/25 від 25.03.2026. Клопотання обґрунтоване тим, що документи, на підставі яких здійснено розрахунок заявленої до стягнення суми, не могли бути подані позивачем під час підготовчого провадження, оскільки були вилучені в межах кримінального провадження та повернуті позивачу лише після його закриття. На думку позивача, дозволи на розміщення засобів зовнішньої реклами, конструктивні рішення що містяться в них мають істотне значення для встановлення обставин справи та підтвердження розміру заявлених вимог.

У судовому засіданні 31.03.2026 представник позивача підтримала подане клопотання, а представник відповідача заперечив щодо його задоволення.

Суд, заслухавши учасників справи, дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання представника позивача про повернення на стадію підготовчого провадження з огляду на таке.

Господарський процесуальний кодекс України (далі - ГПК України) не містить прямого регулювання щодо повернення суду до стадії підготовчого провадження після її закриття.

Відповідно до практики Верховного Суду суди першої інстанції за наявності певних обставин можуть прийняти рішення про повернення до стадії підготовчого провадження після його закриття для вчинення тих чи інших процесуальних дій, які можуть бути реалізовані лише на стадії підготовчого провадження. Такі та подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 16.12.2021 у справі № 910/7103/21, від 02.10.2019 у справі № 916/2421/18, від 03.10.2019 у справі № 902/271/18, від 16.12.2021 у справі № 910/7103/21, від 07.03.2023 у справі № 904/1252/22, від 30.08.2023 у справі № 910/10477/22 та в ухвалі Верховного Суду від 22.06.2021 у справі № 923/525/20.

Водночас такі обставини мають бути вагомими, оскільки можливість повернення до дій, що проводяться на стадії підготовчого провадження, з будь-яких підстав нівелює саме значення стадій господарського процесу: як підготовчого провадження, так і стадії розгляду справи по суті.

У главі 3 розділу ІІІ ГПК закріплені положення, які встановлюють порядок реалізації принципу "диспозитивності господарського судочинства" у підготовчому засіданні. Він полягає в тому, що кожен учасник справи може довести певні обставини справи, подавши відповідні докази, надавши пояснення чи заперечення саме під час підготовчого провадження. Це зумовить чітко визначене загальне спрямування судового розгляду, окреслить коло питань, що підлягають розв`язанню на стадії судового розгляду та дозволить процесуально зекономити час розгляду справи. Такі висновки викладені у постановах Верховного Суду від 12.08.2021 у справі №910/17567/19, від 09.11.2021 у справі №913/20/21.

Стадія підготовчого провадження з огляду на її мету є не формальною, а реальною запорукою здійснення ефективного правосуддя на стадії розгляду справи по суті, тож належне та добросовісне ставлення до стадії підготовчого провадження як з боку суду, так і з боку всіх учасників справи, є таким, що у повній мірі відповідає засадам справедливого правосуддя та завданням господарського судочинства. На важливість дотримання строку на подання доказів звертав свою увагу Верховний Суд й раніше у постановах від 06.02.2019 у справі №916/3130/17, від 03.04.2019 №913/317/18, від 03.10.2019 у справі №902/271/18.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що, реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 12.01.2022 у справі № 234/11607/20 зроблено висновок, що при застосуванні процесуальних норм належить уникати як надмірного формалізму, так і надмірної гнучкості, які можуть призвести до скасування процесуальних вимог, встановлених законом. Надмірний формалізм у трактуванні процесуального законодавства визнається неправомірним обмеженням права на доступ до суду як елемента права на справедливий суд згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Верховний Суд виходить із того, що повернення до стадії підготовчого провадження після його закриття для вчинення тих чи інших процесуальних дій є правом суду, водночас суд має враховувати обставини конкретної справи, а підстави для повернення до стадії підготовчого провадження мають оцінюватися через призму, чи можуть відповідні процесуальні дії реалізовані лише на стадії підготовчого провадження і чи є ці обставини вагомими.

Відповідно до статті 177 ГПК України одним із завдань підготовчого провадження є визначення обставин справи, які підлягають встановленню, та зібрання відповідних доказів.

Згідно з частиною першою статті 181 та статтею 182 ГПК України саме у підготовчому засіданні суд з`ясовує, чи надали сторони докази, на які вони посилаються, вирішує заяви і клопотання учасників справи та вчиняє інші дії, необхідні для забезпечення правильного і своєчасного розгляду справи по суті.

Натомість за змістом статті 194 ГПК України завданням розгляду справи по суті є вирішення спору на підставі зібраних у підготовчому провадженні матеріалів.

Згідно зі статею 207 ГПК України, головуючий з`ясовує, чи мають учасники справи заяви чи клопотання, пов`язані з розглядом справи, які не були заявлені з поважних причин в підготовчому провадженні або в інший строк, визначений судом, та вирішує їх після заслуховування думки інших присутніх у судовому засіданні учасників справи.

Тобто, вирішення спору на підставі матеріалів, які зібрані поза межами підготовчого провадження, не відповідає завданням, які визначені процесуальним законом для кожної стадії господарського процесу.

Отже, докази, заяви та клопотання подаються сторонами до початку розгляду справи по суті. Водночас подання заяв і клопотань на стадії розгляду справи по суті допускається лише за умови наведення поважних причин, з яких вони не були заявлені під час підготовчого провадження або в інший строк, визначений судом.

Судом установлено, що у підготовчому засіданні 09.02.2026 представник позивача Юлія Дідовець зазначила, що всі обставини справи повідомлені, а всі докази подані, та не заперечувала щодо закриття підготовчого провадження, що підтверджується протоколом судового засідання №5872623 від 09.02.2026. Після цього ухвалою від 09.02.2026 суд закрив підготовче провадження і призначив справу до розгляду по суті на 11.03.2026.

Крім того, у судовому засіданні 11.03.2026 перед початком розгляду справи по суті суд з`ясував у представників сторін наявність заяв і клопотань у порядку статті 207 ГПК України, однак представник позивача Юлія Дідовець повідомила про їх відсутність, що підтверджується протоколом судового засідання №6057753 від 11.03.2026.

Відтак суд перейшов до розгляду справи по суті та заслухав вступне слово представників позивача. Під час судового засідання представник позивача Юлія Дідовець просила надати їй можливість подати письмові пояснення щодо розрахунку розміру заявлених позовних вимог.

Водночас до судового засідання, призначеного на 31.03.2026, представник позивача Юлія Дідовець не подала письмових пояснень щодо розрахунку розміру заявлених позовних вимог, а 30.03.2026 звернулася з клопотанням про повернення на стадію підготовчого провадження.

Разом із тим у судовому засіданні 31.03.2026 представник позивача Чемерис О. О. повідомила суду, що вилучені в межах кримінального провадження дозволи на розміщення засобів зовнішньої реклами, видані ТОВ фірма Ліард, були повернуті позивачу ще 05.03.2026, тобто до початку розгляду справи по суті та до судового засідання 11.03.2026.

Отже, після фактичного повернення зазначених документів позивач уже не був позбавлений можливості звернутися до суду із відповідним клопотанням, повідомити про наявність таких доказів та навести обґрунтування поважності причин їх неподання раніше. Однак у судовому засіданні 11.03.2026 такого клопотання у порядку статті 207 ГПК України заявлено не було.

Посилання позивача на те, що відповідні документи не могли бути подані під час підготовчого провадження у зв`язку з їх вилученням у межах кримінального провадження, саме по собі не свідчить про наявність підстав для повернення до цієї стадії, оскільки після їх повернення 05.03.2026 позивач мав реальну процесуальну можливість заявити відповідне клопотання до початку розгляду справи по суті, однак цим правом не скористався.

За умовами ч. 4 ст. 13 ГПК України, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Суд також враховує, що відповідно до частини першої статті 43 ГПК України учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами.

За таких обставин суд дійшов висновку, що наведені позивачем обставини не є винятковими та достатньо вагомими для повернення до стадії підготовчого провадження.

Господарський процесуальний кодекс України спрямований на забезпечення своєчасності розгляду справ та правової визначеності, унеможливлення зловживання процесуальними правами та підвищення ефективності судочинства в цілому, з огляду на що встановлено точний порядок та присічні строки вчинення процесуальних дій, чіткі стадії судового процесу, розумні обмеження, в тому числі щодо подання доказів. Саме тому всі процесуальні дії суду та учасників процесу повинні вчинятися своєчасно з тим, щоб під час підготовки справи до розгляду не залишилося невирішених питань, які можуть затримати розгляд справи по суті.

За приписами статті 80 ГПК України учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. У випадку визнання поважними причин неподання учасником справи доказів у встановлений законом строк суд може встановити додатковий строк для подання вказаних доказів.

Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї (ч. 8 ст. 80 ГПК України).

Відповідно до статті 207 ГПК України суд залишає без розгляду заяви і клопотання, які без поважних причин не були заявлені у підготовчому провадженні або в інший строк, визначений судом.

Оскільки документи, які позивач просить долучити до матеріалів справи, були повернуті йому ще 05.03.2026, а у судовому засіданні 11.03.2026 представник позивача не заявила клопотання про їх долучення та повідомила про відсутність будь-яких заяв і клопотань, суд дійшов висновку, що відповідне клопотання подано після початку розгляду справи по суті без наведення поважних причин його неподання у встановлений процесуальний строк. За таких обставин клопотання представника позивача в частині долучення до матеріалів справи додаткових доказів підлягає залишенню без розгляду.

Керуючись ст. 207, 233, 234, 235 ГПК України, Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Відмовити у задоволенні клопотання позивача про повернення на стадію підготовчого провадження.

2. Клопотання позивача про долучення доказів залишити без розгляду.

3. Копію ухвали направити учасникам справи в електронній формі шляхом надсилання до електронного кабінету у порядку, визначеному законом.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею в день складення та не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

Заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Повний текст ухвали складено та підписано 03.04.2026

Суддя С. НЕСТЕРЧУК