ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

31.03.2026 Справа № 914/3584/25

За заявою: Приватного закладу освіти «Перший Інноваційний Приватний Львівський ліцей», м.Львів,

про відстрочку виконання судового рішення (вх.№994/26 від 05.03.2026),

у справі № 914/3584/25

за позовом: Фізико-механічного інституту ім. Г.В. Карпенка Національної академії наук України, м.Львів,

до відповідача: Приватного закладу освіти «Перший Інноваційний Приватний Львівський Ліцей», м.Львів,

про стягнення 9'127,66 грн. заборгованості.

суддя Б. Яворський,

при секретарі О. Муравець.

Представники:

від позивача (стягувача): О. Попко,

від відповідача (заявника): А.Давид.

Відводів складу суду сторонами не заявлялося.

Відповідно до ст.222 ГПК України фіксування судового процесу здійснюється з допомогою звукозаписувального технічного засобу vkz.court.gov.ua

СУД ВСТАНОВИВ:

У провадженні Господарського суду Львівської області перебувала справа № 914/3584/25 за позовом Фізико-механічного інституту ім. Г.В. Карпенка Національної академії наук України до Приватного закладу освіти «Перший Інноваційний Приватний Львівський Ліцей» про стягнення 9'127,66 грн. заборгованості.

Рішенням Господарського суду Львівської області від 03.02.2026 позовні вимоги задоволено повністю; присуджено до стягнення з Приватного закладу освіти Перший Інноваційний Приватний Львівський ліцей на користь Фізико-механічного інституту ім. Г.В. Карпенка Національної академії наук України 7'019,32 грн пені, 2'108,34 грн штрафу, 3'028,00 грн судового збору та 9'000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

03.03.2026 Господарським судом Львівської області на примусове виконання рішення суду видано відповідний наказ.

05 березня 2026 на адресу Господарського суду Львівської області Приватним закладом освіти «Перший Інноваційний Приватний Львівський ліцей» подано заяву про відстрочку виконання рішення суду від 03.02.2026 у справі №914/3584/25, в якій заявник просить суд відстрочити виконання рішення до 30.09.2026.

Відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 05.03.2026 заява про відстрочку виконання рішення передано на розгляд судді Яворському Б.І.

Ухвалою суду від 10.03.2026 заяву про відстрочку виконання судового рішення у справі №914/3584/25 прийнято до провадження та призначено до розгляду в судовому засіданні на 17.03.2026. У судовому засіданні 17.03.2025 оголошувалась перерва до 31.03.2026.

Заява про відстрочку виконання рішення суду обґрунтована: скрутним фінансовим становищем ліцею; на банківських рахунках підприємства недостатньо грошових коштів для виконання судового рішення; окрім рішення у даній справі відповідач повинен виконати рішення у справі №914/3590/25, №914/3588/25 та №914/3592/25. Крім того, у провадженні перебуває справа №914/3590/25 про стягнення заборгованості.

13.03.2026 інститут через систему «Електронний суд» подав додаткові пояснення у справі, де зазначає, зокрема, до заяви не додано жодних документів фінансової звітності, які б свідчили про наявність обставин скрутного фінансового становища; відсутність коштів на окремих рахунках відповідача станом на конкретну дату не може свідчити про неможливість виконання рішення суду, адже повна перевірка майнового стану боржника належить до компетенції і завдання виконавця в рамках виконавчого провадження. Довідки банку про відсутність коштів на рахунках не можуть свідчити про реальний фінансовий стан юридичної особи. Стягнення заборгованості за рішенням суду з огляду на вартість освітніх послуг, які надає відповідач, не є непосильним тягарем для нього. Відстрочення виконання рішення за відсутності виключних обставин може призвести до порушення майнових прав інституту, що негативно вплине на реалізацію його цілей і завдань.

Представники сторін у судове засідання 31.03.2026 з`явилися, заявник просив суд задоволити заяву про відстрочення виконання судового рішення, а позивач - відмовити у її задоволенні, з підстав, наведених у поясненнях.

Щодо клопотання про витребування інформації про стан рахунку відповідача у АТ «Райффайзен Банк», яке було подано борником, суд зауважує, що ст.81 ГПК України передбачає витребовування судом доказів за умови дотримання заявником відповідних вимог. Банк відмовив заявнику у наданні інформації про стан його рахунку з підстав звернення за такою неуповноваженою особою. У судовому засіданні 17.03.2026 суд звертав увагу представника боржника на зазначену обставину і оголошував перерву, в тому числі і для надання можливості ліцею звернутися належним чином до банку і отримати відповідну інформацію. Однак боржник не надав суду доказів такого звернення. Таким чином, неможливість подання такого доказу самостійно заявником не доведено. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що клопотання про витребування інформації не відповідає вимогам статті 81 ГПК України, тому не підлягає задоволенню.

При вирішенні питання про відстрочку виконання рішення суд виходив з наступного.

Відповідно до ч.ч. 1-4 ст. 331 Господарського процесуального кодексу України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Заява про встановлення або зміну способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення розглядається у десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Підставою для відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) стосовно фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо. При цьому, Господарський процесуальний кодекс України не визначає переліку обставин, які свідчать про неможливість виконання рішення чи ускладнюють його виконання, у зв`язку з чим суд повинен оцінювати докази, які підтверджують зазначені обставини, за правилами ст. 86 ГПК України, відповідно до якої суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Отже, за наявності обставин, які ускладнюють виконання рішення чи унеможливлюють його виконання, господарський суд, зокрема, має право відстрочити виконання рішення (ухвали, постанови).

Суд відзначає, що у постанові Верховного Суду від 15.06.2018 у справі №917/138/16 зазначено, що підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у строк або встановленим господарським судом способом. Вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи. При цьому, господарський суд повинен враховувати можливі негативні наслідки для боржника при виконанні рішення у встановлений строк чи попередньо встановленим способом, але перш за все повинен враховувати такі ж наслідки і для стягувача при затримці виконання рішення та не допускати їх настання.

До обставин, які ускладнюють виконання судового рішення, належать, зокрема, скрутне матеріальне становище боржника, наявність загрози банкрутства юридичної особи боржника, стихійне лихо, інші надзвичайні події, тощо (рішення Конституційного Суду України від 26.06.2013 у справі №1-7/2013).

У рішенні Європейського суду з прав людини від 20.07.2004 у справі «Шмалько проти України» (заява №60750/00) зазначено, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду (пункт 43). У зв`язку з тим, що відстрочка та розстрочка подовжує період відновлення порушеного права стягувача, при їх наданні суди, в цілях вирішення питання про можливість їх надання, а також визначення строку подовження виконання рішення, повинні враховувати закріплені в нормах матеріального права, і перш за все у Конвенції про захист прав людини та основних свобод, що є частиною національного законодавства, допустимі межі надання відстрочки та розстрочки виконання судового рішення.

Відповідно до правової позиції Європейського суду з прав людини, несвоєчасне виконання рішення суду може бути мотивоване наявністю певних обставин, однак розстрочка/відстрочка виконання рішення суду не повинна шкодити сутності права, гарантованого ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, згідно якої «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру…», а у системному розумінні даної норми та національного закону, суд не повинен перешкоджати ефективному поновленню у правах шляхом виконання судового рішення, тобто довготривале невиконання рішення суду може набути форми порушення права на справедливий судовий розгляд, що не може бути виправдано за конкретних обставин справи. До того ж, довготривале невиконання рішення суду порушує право на повагу до власності та на вільне володіння власністю у зв`язку з тим, що рішення набуває ознак довготривалого невиконання. Межі виправданої затримки виконання рішення суду залежать, зокрема, від складності виконавчого провадження, суми та характеру, що визначено судом. Обставини, які зумовлюють надання відстрочки виконання рішення суду повинні бути об`єктивними, непереборними, іншими словами - виключними обставинами, що ускладнюють вчасне виконання судового рішення. Отже, питання щодо надання відстрочки виконання рішення суду повинно вирішуватися із дотриманням балансу інтересів сторін, які приймають участь у справі та повинно носити виключний характер.

Таким чином, необхідною умовою задоволення заяви про надання відстрочки виконання рішення суду є з`ясування факту дотримання балансу інтересів сторін, оцінки доводів боржника та заперечень кредитора, зокрема, щодо і його фінансового стану. При цьому, суд повинен врахувати можливі негативні наслідки для боржника при виконанні рішення у встановлений строк, але, перш за все, повинен врахувати такі ж наслідки і для стягувача при затримці виконання рішення.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ч.1 ст. 74 ГПК України).

Відповідно до ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Із підстав, умов та меж надання відстрочки виконання судового рішення слідує, що безпідставне надання відстрочки без обґрунтованих на те мотивів, надане на тривалий період без дотримання балансу інтересів стягувача та боржника порушує основи судового рішення, яке ухвалене іменем України, позбавляє кредитора можливості захистити свої права, знижує авторитет судового рішення, а тому таке судове рішення не може вважатися законним та справедливим.

Доказами скрутного фінансового становища товариства могли б бути квартальні, піврічні фінансові звіти та баланси ПЗО «Перший Інноваційний Приватний Львівський Ліцей» за 2025 рік, звіт про фінансові результати за 2025 рік, звіт про рух коштів на рахунках ліцею, відсутність майнових активів тощо, однак таких документів боржник не надав, хоча у судовому засіданні зверталася на це увага і оголошувалася перерва, то ж ліцей мав можливість їх надати. У той час стягувач слушно наголошує, що сума пені, штрафу та судових витрат не є значною, а ліцей здійснює діяльність на комерційній основі.

Суд відзначає, що заявником не надано суду належних та допустимих доказів того, що станом на момент подання заяви та її розгляду у суді фінансовий стан заявника складний та існують обставини, які перешкоджають чи ускладнюють виконання рішення, а також існує загроза для подальшої діяльності ліцею у разі примусового виконання рішення суду.

Враховуючи наведене, суд відмовляє у задоволенні заяви про відстрочку виконання рішення суду.

Разом з тим, суд відзначає, що підприємство за наявності відповідних підстав та доказів не позбавлене можливості повторно звернутись із заявою про відстрочення або розстрочення виконання судового рішення.

Керуючись ст. ст. 234, 235, 331 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви Приватного закладу освіти «Перший Інноваційний Приватний Львівський ліцей» про відстрочення виконання рішення суду від 03.02.2026 у справі №914/3584/24 відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та може бути оскаржена до Західного апеляційного господарського суду в порядку та в строки, передбачені ст. ст. 256, 257 ГПК України.

Повний текст ухвали складено 02.04.2026.

Суддя Яворський Б.І.