ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

06 квітня 2026 року м.Тернопіль Справа № 921/212/26
Господарський суд Тернопільської області

у складі судді Андрусик Н.О. розглянувши заяву без номера від 03.04.2026 (вх.№2640) Товариства з обмеженою відповідальністю "ОВК ГРУП", м.Львів

про вжиття заходів забезпечення позову

у справі

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ОВК ГРУП", м.Львів

до відповідача фізичної особи-підприємця Іванова Семена Аркадійовича, м.Тернопіль

без виклику (повідомлення) представників

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ОВК ГРУП" м.Львів звернулося 03.04.2026 (згідно з відтиском штампу вхідної кореспонденції суду за вх.№2640) до Господарського суду Тернопільської області з позовною заявою до фізичної особи-підприємця Іванова Семена Аркадійовича, м.Тернопіль, про стягнення заборгованості в розмірі 962 547,17 грн., (в тому числі нарахованих 3% річних, інфляційних втрат та пені), посилаючись на невиконання останнім низки договорів №№ 92, 93, 94, 95, 97, 104 про виконання робіт та поставку товарів для їх виконання з метою обладнання укриттів для навчальних закладів, зокрема гуртожитку №1, навчальному та виробничому корпусах Тернопільського вищого професійного училища сфери послуг та туризму, Тернопільському закладі дошкільної освіти №23, Тернопільському дошкільному навчальному закладі №13, ТНВК «Школа ліцей №6 ім. Н. Яремчука, корпусі №1 Галицького фахового коледжу ім. В. Чорновола, у частині оплати матеріалів та виконаних робіт.

Відповідно до Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.04.2026 позовну заяву розподілено на розгляд судді Андрусик Н.О.

Разом із позовом Товариством подано заяву про забезпечення позову, згідно з якою товариство просить суд, в порядку ст. 137 ГПК України, накласти арешт на грошові кошти, які знаходяться на рахунках у всіх банківських установах та на майно, що належать відповідачу - Фізичній особі-підприємцю Іванову Семену Аркадійовичу в межах суми позову в розмірі 962 547,17 грн.

Згідно з Протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 03.04.2026 дану заяву передано на розгляд судді Андрусик Н.О.

Мотиви заяви.

Зважаючи на суму заборгованості, суперечливу поведінку та відсутність бажання досягти компромісу й погасити борг, а також на наявні виконавчі провадження у боржника за останній час, в Позивача є реальні побоювання, що у разі задоволення позову, рішення суду не буде виконане у добровільному порядку.

У Позивача є обґрунтовані побоювання щодо сплати відповідної грошової суми після набрання рішенням суду законної сили.

Метою вжиття заходів забезпечення позову є уникнення можливого порушення у майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Зазначає, що можливість накладення арешту на майно, не обмежуючись грошовими коштами Відповідача, в порядку забезпечення позову у спорі про стягнення грошових коштів, є для Позивача додатковою гарантією того, що рішення суду у разі задоволення позову, буде реально виконане та товариство отримає задоволення своїх вимог. Крім того, у разі задоволення позову у справі про стягнення грошових коштів боржник матиме безумовну можливість розрахуватись із Позивачем, за умови наявності у нього грошових коштів у необхідних для цього розмірах, без застосування процедури звернення стягнення на майно боржника.

Оскільки впродовж двох місяців відповідач не провів розрахунків, існують підстави для забезпечення позову.

Розглянувши заяву Товариства про вжиття заходів забезпечення позову, суд вважає її необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

Процесуальні підстави для застосування заходів забезпечення позову унормовані у статті 136 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), згідно з положеннями частини 1 якої господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачені статтею 137 цього Кодексу заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом (частина 2 статті 136 ГПК України).

Інститут вжиття заходів забезпечення позову є одним із механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту.

Забезпечення позову - це вжиття заходів щодо охорони інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача (пункт 8.8 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18.05.2021 у справі №914/1570/20). Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може приховати майно, розтратити його, продати, знецінити тощо. Метою вжиття заходів забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову. Подібний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 21.03.2024 у справі № 910/15328/23, від 01.05.2023 у справі №914/257/23, від 06.03.2023 у справі № 916/2239/22.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 137 ГПК України позов забезпечується шляхом накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб.

За своєю суттю арешт майна - це тимчасовий захід, який має наслідком накладання заборони на право розпоряджатися майном з метою його збереження. При вжитті такого заходу власник майна не обмежується у правах володіння та користування своїм майном, та не позбавляється їх. Накладення арешту на майно не завдає шкоди та збитків відповідачу, не позбавляє його конституційних прав на володіння та користування вказаним нерухомим майном, здійснення господарської діяльності, отримання доходів, сплату податків тощо, а лише тимчасово обмежить право відповідача реалізувати вказане майно третім особам. Аналогічний висновок міститься у постановах Верховного Суду від 03.12.2021 у справі №910/4777/21, від 11.12.2023 у справі №922/3528/23, від 17.06.2022 у справі №908/2382/21.

При вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу. Подібний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 24.05.2023 у справі №906/1162/22, від 29.06.2023 у справі № 925/1316/22, від 18.05.2023 у справі № 910/14989/22, від 24.06.2022 у справі №904/8506/21.

За загальним правилом достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Водночас слід зазначити, що законом не визначається перелік відповідних доказів, які повинна надати особа до суду під час звернення із заявою про забезпечення позову, а тому суди в кожному конкретному випадку повинні оцінювати їх на предмет достатності, належності, допустимості та достовірності.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересів), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачу вчиняти певні дії.

Крім того, заходи забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає оцінку співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності прав чи законних інтересів, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він просить накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Заходи забезпечення позову повинні узгоджуватись з предметом та підставами позову, можуть бути вжиті судом лише в межах предмета позову та не повинні порушувати права інших осіб.

Обрання належного, відповідно до предмета спору, заходу до забезпечення позову гарантує дотримання принципу співвіднесення виду заходу забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами, що зрештою дає змогу досягти балансу інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, сприяє фактичному виконанню судового рішення в разі задоволення позову та, як наслідок, забезпечує ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників провадження у справі або осіб, які не є учасниками цього судового процесу.

При цьому сторона, яка звертається із заявою про забезпечення позову, повинна обґрунтувати необхідність забезпечення позову, що полягає у доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення питання про забезпечення позову.

Вирішуючи питання про забезпечення позову господарський суд зобов`язаний здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів і дослідити подані в обґрунтування заяви докази та встановити наявність зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги.

Подібна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 28.07.2021 у справі №914/2072/20.

Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі від 16.08.2018 у справі №910/1040/18, а також у постанові Верховного Суду від 22.07.2021 у справі №916/585/18 (916/1051/20), умовою застосування заходів забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду - майно (у тому числі грошові суми), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення, тощо.

З наведеного вище вбачається, що не існує універсального алгоритму застосування заходів забезпечення позову, оскільки їх вжиття (або відмова у такому) знаходиться в прямій залежності від фактичних обставин кожного конкретного господарського спору.

Предметом позову у цій справі є вимога Товариства про стягнення з ФОП Іванова С.А. 962547,17грн боргу з урахуванням нарахованих санкцій у вигляді пені, інфляційних та 3% річних за шістьма договорами на виконання робіт.

Оскільки предметом позову є вимоги майнового характеру, тому в цьому випадку має застосовуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду.

Забезпечення позову застосовується як гарантія задоволення законних вимог позивача, тому достатнім обґрунтуванням для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частинами 1-2 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Саме лише посилання заявника на те, що невжиття заходів забезпечення позову може призвести до порушення його прав і охоронюваних законом інтересів, без посилання на відповідні докази та без обґрунтування необхідності термінового вжиття заходів забезпечення позову не може бути підставою для постановлення ухвали про забезпечення позову. Також вказане обґрунтування не є підставою для вжиття заходів забезпечення позову, оскільки саме собою можливе неналежне виконання договірного зобов`язання не підтверджує обставину ухилення відповідача від виконання рішення суду у майбутньому, ускладнення/унеможливлення його виконання.

Заявником у заяві про забезпечення позову не доведено належними доказами, що невжиття заходів забезпечення позову у вигляді накладення арешту на грошові кошти, чи майно що належать відповідачу, в межах ціни позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду у разі задоволення позову. Всупереч вимогам ст.74 ГПК України заявником не надано суду жодного доказу на підтвердження існування обставин, які можуть призвести до ускладнення або зробити неможливим виконання рішення господарського суду про стягнення заборгованості з ФОП Іванова С.М. у разі задоволення позову.

Натомість, долучені позивачем до заяви про забезпечення позову документи свідчать лише про наявність у ФОП Іванова С.М., боргу за іншими зобов`язаннями, однак не можуть бути прийняті судом як належні докази, які б свідчили про ухилення його від виконання взятих на себе зобов`язань за правовідносинами з ТОВ "ОВК ГРУП".

Жодних документів, які б підтверджували вчинення дій ФОП Іванов С.М., з метою ухилення від виконання грошових зобов`язань перед заявником, матеріали заяви не містять і судом таких не встановлено.

Крім цього, Товариство просило суд накласти арешт на майно Відповідача, проте не надано доказів наявності у відповідача майна.

У той же час, беручи до уваги ціну позову, суд вважає, що накладення арешту на майно, у тому числі нерухоме, не відповідає критерію адекватності без встановлення обставин, які можуть призвести до ускладнення або зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

Висновки господарського суду.

Оскільки заявником не надано належних доказів на підтвердження викладених у заяві вимог, судом не встановлено обставин, з якими пов`язується застосування даного заходу забезпечення позову, а також вчинення боржником дій, спрямованих на ухилення від виконання грошового зобов`язання, вчинення ним інших дій, спрямованих на приховання власних грошових коштів з метою уникнення виконання господарських зобов`язань чи витрачення коштів не для здійснення розрахунків з заявником, підстав для задоволення заяви без номера від 03.04.2026 (вх.№2640) Товариства з обмеженою відповідальністю "ОВК ГРУП" про вжиття заходів забезпечення позову про стягнення з ФОП Іванова С.А., заборгованості в розмірі 962 547,17грн, суд не вбачає.

Водночас суд зазначає, що відмова у задоволенні заяви не позбавляє заявника права на повторне звернення до суду із заявою про забезпечення позову за наявності нових обставин та доказів на підтвердження їх існування.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 2, 4, 14, 20, 136-140, 232-235, 255 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви без номера від 03.04.2026 (вх.№2640) Товариства з обмеженою відповідальністю "ОВК ГРУП" про вжиття заходів забезпечення позову, - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в порядку та строк, встановлені ст.ст.254-256 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвалу складено та підписано 06.04.2026.

Суддя Н.О. Андрусик