ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

19 березня 2026 року Справа № 903/347/25

Господарський суд Волинської області у складі головуючої судді Бідюк С.В., за участі секретаря судового засідання Бортнюк М.В., розглянувши матеріали справи

за позовом Волинської митниці, с. Римачі, Любомльський р-н., Волинська обл.

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю Волиньелектрозбут, м. Луцьк

про визнання недійсними додаткових угод та стягнення 552 279,81 грн

за участю представників-учасників справи:

від позивача: Наумчик Р.П.,

від відповідача: Корнійчук І. Манаф-кизи,

В С Т А Н О В И В:

26.03.2025 через підсистему Електронний суд надійшла позовна заява Волинської митниці до Товариства з обмеженою відповідальністю Волиньелектрозбут про визнання недійсними додаткових угод № 4 від 11.08.2023, №10 від 17.09.2021, №8 від 25.10.2021, №9 від 17.11.2021 до договору № 23.21/241-7 від 18.01.2021 та стягнення 552 279,81 грн.

Ухвалою суду від 02.04.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання у справі на 30 квітня 2025 року на 12:30 год.

16.04.2025 надійшов відзив ТОВ Волиньелектрозбут згідно якого позовні вимоги заперечує. Зазначає, що зміна ціни за одиницю товару передбачена умовами договору. На підтвердження коливання ціни товару на ринку та наявності підстав для укладення додаткової угоди №4 постачальником було надано лист №01/8-1241 від 03.07.2023р., експертний висновок Харківської торгово-промислової палати № 630/23 від 31.07.2023 та видруківку з сайту АТ Оператор ринку. Під час дії воєнного стану ринок цін (зокрема, на електричну енергію) не є передбачуваним та стабільним через пошкодження об`єктів (високовольтних мереж) внаслідок ракетних обстрілів та атак безпілотників, а також нестабільну ситуацію. Неможливість підняття ціни за одиницю товару більше ніж на 10% від тієї, що встановлена у договорі, створює ризики як для постачальників, які нестимуть матеріальні втрати від реалізації товарів за нижчими цінами, ніж встановлені на ринку, так і для покупців, які у випадку розірвання таких договорів не зможуть забезпечити належну та безперебійну роботу державних та комунальних підприємств. Споживач у відповіді на вищевказаний лист ТОВ ВЕЗ №01/8-1241 від 03.07.2023 не заперечив щодо внесення змін до договору, що свідчить про наявність погодження змін вартості електричної енергії, зокрема шляхом укладення додаткової угоди №4 від 11.08.2023. Тариф на послуги з передачі електричної енергії встановлюються НКРЕКП та жодним чином не залежать від волі та дій Постачальника. Тариф на послуги передачі електричної енергії на 2024 рік затверджено постановою НКРЕКП №2322 від 09 грудня 2023 року. Додатковою угодою №10 не змінювалась ціна електричної енергії як товару, а виключно було змінено регульований тариф на передачу електричної енергії, встановлений постановою НКРЕКП від 09.12.2023 №2322. Ця складова є не комерційною частиною ціни, а регулюється уповноваженим державним органом відповідно до чинного законодавства.

Позивач у відповіді на відзив від 21.04.2025 вказує, що середньозважені ціни на РДН та ВДР (ОЕС), опубліковані на сайті ДП Оператор ринку свідчать про те, що підняття ціни на електроенергію було прогнозованим. Укладення договору за однією ціною та її подальше підвищення внаслідок так званого каскадного укладення додаткових угод є нечесною і недобросовісною діловою практикою з боку продавця. В умовах, які склались на той момент, Волинська митниця не мала інших варіантів, як підписання додаткових угод, адже положення ч.2 п.5.3 договору чітко визначали, що у разі відмови споживача від зміни ціни або інших умов договору, що запропоновані постачальником, постачальник має право ініціювати процедуру дострокового припинення (розірвання) договору відповідно до законодавства України та умов цього договору.

Відповідач у запереченнях від 25.04.2025 на відповідь на відзив зазначає, що підвищення ціни товару було здійснено відповідно до умов договору та в межах положень статті 652 ЦК України, що підтверджує правомірність укладення додаткової угоди №4. Положення договору прямо передбачає можливість використання експертних висновків торгово-промислової палати як належного та допустимого способу документального підтвердження зміни ринкової ціни електроенергії. Така інформація береться на підставі відкритих офіційних джерел, зокрема результатів торгів на РДН, оприлюднених АТ Оператор ринку. Укладення додаткових угод до договору є виключно волевиявленням сторін, а не імперативним обов`язком. Посилання позивача на нібито відсутність альтернативи підписанню додаткових угод не може вважатися належним виправданням порушення умов договору та не звільняє його від дотримання вимог чинного законодавства.

28.04.2025 надійшло клопотання ТОВ Волиньелектрозбут про зупинення провадження у справі до закінчення перегляду Великою Палатою Верховного Суду справи №920/19/24 та оприлюднення в установленому законом порядку повного тексту судового рішення.

Ухвалою суду від 30.04.2025 зупинено провадження у справі №903/347/25 до завершення перегляду Великою Палатою Верховного Суду справи №920/19/24 та оприлюднення в установленому законом порядку повного тексту судового рішення.

Ухвалою суду від 13.01.2026 провадження у справі №903/347/25 поновлено. Розгляд справи призначено у підготовчому засіданні на 28.01.2026 о 10:00 год.

Суд протокольною ухвалою від 28.01.2026 закрив підготовче провадження та призначив розгляд справи по суті на 19.02.2026 о 11:00 год.

У зв`язку з технічними перебоями роботи підсистеми Електронний Суд, що унеможливило здійснити фіксацію судового процесу, судове засідання, призначене на 19.02.2026 о 11:00 год, не відбулось.

Ухвалою суду від 19.02.2026 відкладено розгляд справи по суті на 05 березня 2026 року о 14:00 год.

З метою підготовки учасників справи до судових дебатів суд протокольною ухвалою від 05.03.2026 оголосив перерву у судовому засіданні до 12.03.2026.

Представник позивача просив позов задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача заперечив проти позову та просив відмовити у його задоволенні, проте у випадку задоволення позову зменшити заявлену до стягнення суму.

У судовому засіданні 12.03.2026 судом завершено стадію з`ясування обставин справи та перевірки їх доказами, а також надано можливість представникам сторін на стадії судових дебатів висловити перед судом свої правові позиції щодо спірних правовідносин та обмінятись репліками.

Після стадії судових дебатів, суд перейшов до стадії ухвалення судового рішення.

Відповідно до ст. 219 ГПК України, після судових дебатів суд оголошує про перехід до стадії ухвалення судового рішення та час його проголошення в цьому судовому засіданні. У виняткових випадках залежно від складності справи суд може відкласти ухвалення та проголошення судового рішення на строк не більше десяти днів з дня переходу до стадії ухвалення судового рішення, оголосивши дату та час його проголошення.

На підставі вищевикладеного, суд відклав ухвалення та проголошення судового рішення у справі на 19.03.2026 о 15:20 год

19.03.2026 судом ухвалено та проголошено вступну і резолютивну частини судового рішення.

Дослідивши наявні у справі письмові докази, заслухавши пояснення учасників справи, господарський суд

встановив:

За результатами проведеної процедури закупівлі 02.01.2023 між Державною митною службою України в особі Волинської митниці як відокремленого підрозділу Державної митної служби України (Споживач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Волиньелектрозбут» (Постачальник) укладено договір №23-23/316/1-28 про постачання електричної енергії споживачу (далі - Договір).

Згідно п.2.1 Договору Постачальник продає електричну енергію Споживачу для забезпечення потреб електроустановок Споживача, а Споживач оплачує Постачальнику вартість використаної (купованої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами Цього Договору.

Відповідно до п. 2.3. Договору кількість (обсяг) електричної енергії, яка постачається за цим Договором визначено у Додатку 1 та відповідає очікуваному обсягу закупівлі послуг з розподілу (передачі) електричної енергії у оператора системи. Обсяги закупівлі електричної енергії можуть бути зменшені від реального фінансування видатків шляхом укладення додаткових угод.

Строк (термін) поставки товару: по 31.12.2023 включно.

Загальна сума цього Договору становить 7692763,50 грн (п.5.1 Договору).

Ціна за одиницю товару визначається у Додатку 2 до Договору. Споживач розраховується з Постачальником за електричну енергію за ціною, яка зазначена в Додатку 2 до Договору. Ціна за 1 кВт.год не включає вартість послуг з розподілу електричної енергії, які оплачуються Споживачем самостійно (п.5.2 Договору).

У відповідності до Додатка №2 до Договору ціна за одиницю (з урахуванням величини регульованих тарифів та ПДВ) становить 5,10 грн/кВт.

Згідно з Додатком 1 Постачальник зобов`язується передати (поставити) Споживачу електричну енергію у кількості 1508,385 тис. кВт.

Пунктом 5.3 Договору встановлено, що ціна за одиницю товару за цим Договором може змінюватись з дотримуванням Сторонами норм, передбачених Законом України «Про публічні закупівлі» з урахуванням Особливостей, що оформлюються додатковою угодою, у порядку, визначеному у Додатку 3 до цього Договору. У разі незгоди із зміною ціни чи інших умов Договору Споживач має право ініціювати процедуру дострокового припинення (розірвання) Договору відповідно до законодавства України та умов цього Договору. У разі відмови Споживача від зміни ціни або інших умов Договору, що запропоновані постачальником, а також у разі відсутності відповіді Споживача на таку пропозицію Постачальника протягом 10 днів з дня її отримання. Постачальник має право в односторонньому порядку припинити (розірвати) Договір в порядку передбаченому цим Договором.

Згідно з п. 13.2. Договору умови цього Договору можуть бути змінені за згодою Сторін у порядку, визначеному законодавством України, шляхом укладання Сторонами додаткової угоди до цього Договору. Істотні умови цього Договору можуть змінюватися у випадках, передбачених пунктом 19 Особливостей.

Пунктом 6 Порядку зміни умов договору (Додаток 3 до Договору) встановлено, що істотні умови договору не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадків, передбачених пунктом 19 Особливостей.

Згідно п.6.2. Додатку 3 погодження зміни ціни товару в договорі про закупівлю у разі коливання ціни такого товару на ринку, що відбулося з моменту укладення договору про закупівлю або останнього внесення змін до договору про закупівлю в частині зміни ціни за одиницю товару. Зміна ціни за одиницю товару здійснюється пропорційно коливанню ціни такого товару на ринку (відсоток збільшення ціни за одиницю товару не може перевищувати відсоток коливання (збільшення) ціни такого товару на ринку) за умови документального підтвердження такого коливання та не повинна призвести до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю на момент його укладення.

У разі коливання ціни товару на ринку, зацікавлена сторона ініціює внесення змін у договір щодо зміни ціни за одиницю товару на той відсоток коливання, що відбувся. Факт коливання ціни електричної енергії на ринку підтверджується даними АТ «Оператор Ринку», зокрема даними, розміщеними на офіційному сайті: https://www.oree.com.ua та/або довідкою(ми) або листом (ми) документом(ми) (завіреними копіями цих довідки(док) або листа(ів) або документів) відповідних органів або установ або організацій, які можуть надавати відповідну інформацію щодо коливання ціни товару на ринку, в тому числі довідки, цінові довідки, експертні висновки будь-якої торгово-промислової палати.

Довідки складаються з використанням інформації, оприлюдненої АТ «Оператор ринку» на своєму офіційному веб-сайті (https://www.oree.com.ua) про результати торгів на ринку «на добу наперед» за 10 днів місяця /20 днів місяця/місяць, відповідно до Закону України «Про ринок електричної енергії» та/або інформації з інших офіційних джерел.

До розрахунку відсотку коливання ціни приймається середньозважена ціна за одиницю товару на РДН на відповідний період: десять днів/двадцять днів/місяць, що передує місяцю підняття ціни з попереднім (суміжним) місяцем.

В залежності від коливання ціни товару на ринку, сторони протягом дії договору мають право вносити зміни декілька разів в частині пропорційного збільшення ціни за одиницю товару, кожного разу, з урахуванням попередніх змін за умови, що така зміна не призведе до збільшення загальної суми, визначеної в договорі.

Згідно п.6.7 Додатку 3 зміни встановленого згідно із законодавством органами державної статистики індексу споживчих цін, зміни курсу іноземної валюти, зміни біржових котирувань або показників Platts, ARGUS, регульованих цін (тарифів), нормативів, середньозважених цін на електроенергію на ринку «на добу наперед», що застосовуються в договорі про закупівлю, у разі встановлення в договорі про закупівлю порядку зміни ціни. Сторони вносять до договору зміни у разі зміни регульованих цін (тарифів) з моменту набрання чинності нормативно-правовим актом, яким встановлено (змінено) регульовану ціну (тариф). Постачальник письмово звертається до Споживача щодо зміни ціни за одиницю товару. Підтвердженням необхідності внесення таких змін є чинні (введені в дію в порядку, встановленому законодавством) нормативно-правові акти відповідного уповноваженого органу або держави щодо встановлення (зміни) регульованого тарифу на передачу та розподілу електричної енергії. Сума Договору при цьому може змінюватися в залежності від таких змін в бік збільшення або в бік зменшення без зміни обсягу закупівлі.

Підставою для зміни умов цього Договору є зміна середньозважених цін на електроенергію на ринку «на добу наперед». Внесення змін до умов до договору здійснюється шляхом зміни ціни електричної енергії як товару, яка передбачена Договором. Нова (змінена) ціна електричної енергії як товару збільшується на відсоток коливання середньозваженої ціни РДН, зазначений на сайті АТ «Оператор ринку».

Сума Договору при цьому може змінюватися в залежності від таких змін в бік збільшення або в бік зменшення без зміни обсягу закупівлі.

Пунктом 8 Додатку 3 до Договору передбачено, що у момент укладення цього Договору Сторони виходять з того, що ціна на ринку електричної енергії буде стабільною, тобто в будь-який момент строку дії договору коливання (зростання/зниження) цін, що визначається відповідно до п. 6.2. цього додатку, не перевищуватиме 1%. Сторони визнають, що коливання ціни на ринку електричної енергії у сторону збільшення в розмірі понад 1% вважається істотною зміною обставин виконання цього договору в розумінні статті 652 Цивільного кодексу України та є підставою для збільшення ціни товару в порядку, визначеному пунктом 6.2. цього додатку до Договору.

Договір з додатками до нього підписані сторонами та завірені їх печатками.

Отже, на момент підписання Договору сторонами погоджені всі істотні умови Договору, а саме: предмет, ціну та строк виконання зобов`язань за договором відповідно до вимог Господарського кодексу України та Закону України «Про публічні закупівлі».

Під час виконання договору №23-23/316/1-28 про постачання електричної енергії споживачу від 02.01.2023 було укладено ряд додаткових угод до нього.

Згідно умов додаткової угоди №1 від 27.01.2023 №14-23/23-23/316/1-23/4 до Договору, у зв`язку із зміною регульованого тарифу на послуги з передачі електричної енергії відповідно до постанови НКРЕКП №1788 від 21.12.2022, сторони дійшли взаємної згоди в частині зміни ціни за одиницю та виклали в новій редакції Додаток №2 (Специфікація).

У зв`язку із зміною ціни за одиницю товару Сторони погодили зміни в частині ІІІ Договору №1 «Кількість товару (обсяги постачання електричної енергії) тис. вВт*год» та виклали її в новій редакції Додаток №1.

У відповідності до Додатку №2 до Договору ціна на електричну енергію становить 5,141568 грн/кВт*год. При цьому обсяг постачання електричної енергії, згідно Додатку №1 становить 1496,190 тис. кВт.

Таким чином, було збільшено ціну за одиницю товару з 5,10 грн до 5,141568 грн за 1 кВт*год та змінилась ціна договору з 7 692 763,50 грн на 7 692 762,63 грн, обсяг з 1 508 385 кВт*год на 1 496 190 кВт*год. Ціну визначену у Договорі збільшено на 0,82%.

Згідно п. 6 Додаткової угоди вона вступає в силу з моменту підписання сторонами і застосовується до правовідносин між Сторонами з 02.01.2023 та є невід`ємною частиною Договору.

Відповідно до Додаткової угоди №2 від 10.04.2023 №229-23/23-23/316/1-23/2 до Договору, у зв`язку із зміною регульованого тарифу на послуги з передачі електричної енергії відповідно до постанови НКРЕКП №1788 від 21.12.2022. Сторони дійшли взаємної згоди в частині зміни ціни за одиницю та викласти в новій редакції Додаток №2 (Специфікація).

У зв`язку із зміною ціни за одиницю товару Сторони погодили , зміни в частині ІІІ Договору №1 «Кількість товару (обсяги постачання електричної енергії) тис. кВт*год» та викласти її в новій редакції Додаток №1.

Відповідно до Додатку №2 до Договору ціна на електричну енергію становить 5,201532 грн/кВт*год, при цьому обсяг постачання електричної енергії згідно Додатку №1 становить 1484,656 тис. кВт.

Фактично збільшено ціну за одиницю товару з 5,141568 грн до 5,201532 грн за 1 кВт*год та змінилась ціна договору з 7 692 762, 63 грн на 7 692 758,18 грн, обсяг з 1496190 кВт*год. на 1484656 кВт*год. При цьому, ціну електричної енергії за одиницю товару, яка була визначена при укладенні Договору збільшено на 1,99% та на 1,17% в порівнянні з попередньою ціною.

Згідно п. 6 Додаткової угоди вона вступає в силу з моменту підписання сторонами і застосовується до правовідносин між Сторонами з 01.04.2023 року та є невід`ємною частиною Договору.

Додатковою угодою №3 від 13.07.2023 №383-23/23-23/316/1-23/3 до Договору, у зв`язку із зміною регульованого тарифу на послуги з передачі електричної енергії відповідно до постанови НКРЕКП №1788 від 21.12.2022, сторонами змінено ціну за одиницю та викладено в новій редакції Додаток №2 (Специфікація).

Відповідно до Додатку №2 до Договору ціна на електричну енергію становить 5,267352 грн/кВт*год, при цьому обсяг постачання електричної енергії, згідно Додатку №1 становить 1 475 464 тис. кВт.

Отже, було збільшено ціну за одиницю товару з 5,201532 грн. до 5,267352 грн/кВт*год за 1 кВт*год та змінено ціна договору з 7 692 758,18 грн. на 7 692 758,07 грн, обсяг з 1484656 кВт*год на 1 475 464 кВт*год. Ціну, визначену у Договорі збільшено на 3,28% та на 1,27% у в порівнянні з попередньою ціною.

Згідно п. 6 Додаткової угоди вона вступає в силу з моменту підписання сторонами і застосовується до правовідносин між Сторонами з 01.07.2023 року та є невід`ємною частиною Договору.

Також, 11.08.2023 між сторонами укладено Додаткову угоду №4 №432-23/23-23/316/1-23/4 до Договору.

У зв`язку із зміною ціни за електричну енергію Сторони дійшли взаємної згоди в частині зміни ціни за одиницю товару та виклали у новій редакції Додаток №2.

Відповідно до Додатку №2 ціна за одиницю (з урахуванням величини регульованих тарифів та ПДВ) становить 5,806153 грн/кВт*год., при цьому обсяг постачання електричної енергії, згідно Додатку №1 становить 1414,456 тис. кВт.

Тобто, фактично збільшено ціну за одиницю товару з 5,267352 грн/кВт*год до 5,806153 грн/кВт*год за 1 кВт*год та змінилась ціна договору з 7 692 758,18 грн на 7692754,87грн.грн, обсяг з 1 475 464 кВт*год на 1 414 456 кВт*год.

Ціну, визначену у Договорі збільшено на 13,85% та на 10,23% в порівнянні з попередньою ціною.

Згідно п. 6 Додаткової угоди вона вступає в силу з моменту підписання сторонами і застосовується до правовідносин між Сторонами з 01.08.2023 року та є невід`ємною частиною Договору.

Підставою для внесення вказаних змін слугували листи ТОВ «Волиньелектрозбут» №01-8/1241 від 03.07.2023 та №01/8-1536 від 01.08.2023 щодо коливання цін електричної енергії на ринку електричної енергії в бік збільшення в торговій зоні «ОЕС України» в серпні-вересні за результатами оприлюднення матеріалів АТ «Оператором ринку» на своєму веб-сайті (www.oree.com.ua), а також експертний висновок №630/23 Харківської торгово-промислової палати.

Згідно п.1 Додаткової угоди №5 від 30.11.2023 №570-23/23-23/316/1-2315 до Договору Сторони внесли зміни в розділ І Додатку №1 «Обсяги та умови постачання до договору про постачання електричної енергії споживачу» договору про постачання електричної енергії споживачу №23-23/316/1-23 від 2 січня 2023 року, а саме вилучили з п.3 наступні об`єкти: В-Вол.РЕМ, митний пост, м.Устилуг -62z178; В-Вол.РЕМ, музей, м.Устилуг - 62z265; Любом.РЕМ, автоперехід, с.Старовойтово - 62z254.

У зв`язку із внесенням вказаних змін до Договору, кількість товару, ціна та його обсяг не змінювались.

Відповідно до укладеної Додаткової угоди №6 від 08.12.2023 №613-23/23-23/316/1-23/6 до Договору, у зв`язку із передачею Волинською митницею як відокремленим підрозділом Державної митної служби України до сфери управління Державного агентства відновлення та розвитку інфраструктури на баланс Служби відновлення та розвитку інфраструктури у Волинській області будівель, споруд та іншого майна міжнародних автомобільних пунктів пропуску «Ягодин» та «Устилуг», відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 23.03.2023 №28 «Деякі питання управління пунктами пропуску через державний кордон для автомобільного сполучення» зі змінами, у зв`язку з необхідністю зменшення обсягів закупівлі, Сторони дійшли взаємної згоди: пункт 5.1 Договору викласти в наступній редакції: « 5.1. Загальна ціна цього Договору становить 68207 34,87 гривень, в т .ч ПДВ 1136789 грн 15 коп, у тому числі: 5.1.1 за рахунок коштів загального фонду 6718734,87 грн.( враховуючи ПДВ 1119789 грн15 коп), 5.1.2 за рахунок коштів третіх осіб (відшкодовані кошти за утримання орендованого майна) 102000,00 грн. (враховуючи ПДВ 17000 грн. 00 коп.).

Разом з тим, було внесено зміни в частину ІІІ Додатку №1 «Обсяги та умови постачання до договору про постачання електричної енергії споживачу» та викладено в новій редакції.

Отже, фактично змінилась ціна договору з 7 692 754,87 грн. на 6 820 734,87 грн, обсяг з 1 414 456 кВт*год. на 1 264 267 кВт*год.

Додатковою угодою №7 від 08.12.2023 №622-25/23-23/316/1-23/7 до Договору, з урахуванням п.19 Особливостей, які затверджені постановою Кабінету Міністрів України №1178 від 12.10.2022 «Про затвердження Особливостей здійснення публічних закупівель товарів, робіт і послуг для замовників, передбачених Законом України «Про публічні закупівлі», на період дії правового режиму воєнного стану в Україні та протягом 90 днів з дня його припинення або скасування, згідно з пунктами 13.1 та 13.2 Договору та частиною 1 статті і 188 Господарського кодексу України, частиною 1 статті 652 Цивільного кодексу України, Сторони домовились продовжити дію Договору на строк, достатній для проведення процедури закупівлі на початку наступного 2024 року та виклали абзац перший пункту 13.1 Договору в такій редакції: цей договір набирає чинності з дня підписання його Сторонами та діє до 31.03.2024, а в частині проведення розрахунків до повного виконання Сторонами своїх зобов`язань за Договором. Загальна вартість товару, що буде закуплена в період з 01.01.2024 по 31.03.2024, визначається окремою додатковою угодою між Сторонами та не може перевищувати 20% від суми Договору, якщо видатки на цю мету затверджено в установленому порядку.

Тобто сторонами було продовжено строк дії договору, без зміни ціни товару та його обсягу.

Додатковою угодою №8 від 25.12.2023 №631-23/23-23/316/1-23/8, враховуючи фактичний обсяг споживання змінено загальну ціну договору з 6 820 734,87 грн на 6609924,80 грн, зменшено обсяг з 1 264 267 кВт*год. на 1 227 959 кВт*год.

Додатковою угодою №9 від 10.01.2024 №2-24/23-23/316/1-23/9 сторони домовилися, що Постачальник зобов`язується поставити товар на умовах, визначених в Договорі, в період з 01 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року включно. Вартість товару у 2024 році складає 1321480,42 грн, в т.ч. ПДВ 220 246,74 грн, що не перевищує 20% від суми початкового договору про закупівлю, відповідно до затверджених видатків на 2024 рік.

Пункт 5.1 Договору викладено в новій редакції та змінено загальну ціну Договору з 6609924, 80 грн на 7 931 405,22 грн.

Окрім зазначеного, змінено обсяг з 1 227 959 кВт*год. на 1 228 186,6 кВт*год. (з них: 1 227 959 кВт*год 2023 рік, 227600 кВт*год. 2024 рік).

Крім того, у зв`язку із зміною регульованого тарифу на послуги з передачі електричної енергії відповідно до постанови НКРЕКП №2322 від 09.12.2023, Додатковою угодою №10 від 15.01.2024 №6-24/23-23/316/1-23/10, сторонами змінено загальну ціну Договору з 7931405,22 грн на 7 931 402,94 грн, збільшено ціну за одиницю товару з 5,806153 грн/кВт*год. на 5,858317 грн/кВт*год. При цьому, зменшено обсяг з 1 228 186,6 кВт*год. (з них: 1 227 959 кВт*год 2023 рік, 227,600 кВт*год. 2024 рік) на 1227961, 057 кВт*год (з них: 1 227 959 кВт*год 2023 рік, 225573 кВт*год 2024 рік).

Ціну, визначену у Договорі, збільшено на 14,86%.

Згідно п. 6 Додаткової угоди вона вступає в силу з моменту підписання сторонами і застосовується до правовідносин між Сторонами з 01.01.2024 року та є невід`ємною частиною Договору.

Додатковою угодою №11 від 29.03.2024 №400-24/23-23/316/1-23/11, з урахуванням фактичного обсягу видатків замовника загальну ціну Договору зменшено з 7 931 402,94 грн на 7 545 902,28 грн та обсяг закупівлі з 1227961, 057 кВт*год (з них: 1 227 959 кВт*год 2023 рік, 225,573 кВт*год 2024 рік) на 1228118,763 кВт*год (з них: 1 227 959 кВт*год 2023 рік, 159769 кВт*год 2024 рік).

Відповідно до актів приймання-передачі обсягу реалізованої електричної енергії за січень 2023-березень 2024 року постачальником передано, а споживачем прийнято електроенергію в кількості 1 387 728 кВт/год на суму 7 545 902,28 грн.

Звертаючись із позовом до суду позивач доводить, що ТОВ «Волиньелектрозбут» без допустимого обґрунтування підстав, ініціювало укладання додаткової угоди №4 від 11.08.2023. У свою чергу укладення Сторонами Договору додаткової угоди з необгрунтованим збільшенням ціни за товар та зменшенням його кількості не відповідає принципу максимальної економії та ефективності, порушує вимоги ст. 41 Закону України «Про публічні закупівлі», а тому є недійсною. Визнання недійсною додаткової угоди №4 є наслідком визнання недійсною додаткової угоди №10, оскільки вказана додаткова угода мала фіксовану ціну за одиницю товару, а тому є похідною від попередньої додаткової угоди та автоматично незаконною, оскільки без попередньої додаткової угоди ціна за послідуючими угодами фактично перевищуватиме ціну за одиницю товару більше, ніж на 10%, у порівнянні із основним договором.

З урахуванням викладеного судом установлено, що між сторонами виникли спірні правовідносини, пов`язані із недійсністю додаткових угод, укладених до договору, вчиненого за результатами застосування процедури закупівлі, а також стягненням зайво сплачених грошових коштів за такими додатковими угодами, регулювання яких здійснюється Законом України Про публічні закупівлі, ЦК України тощо.

Статтею 11 ЦК України встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам (ч.1 ст.203 ЦК України).

У відповідності до ст. 204 Цивільного кодексу України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч. ч. 1-3, 5, 6 ст. 203 цього Кодексу.

У абз. 2 ч. 3 ст. 6 Цивільного кодексу України зазначено, що сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.525 Цивільного кодексу України).

Згідно ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 712 Цивільного кодексу України визначено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 714 Цивільного кодексу України визначено, що за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання.

До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.

Згідно ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно із частинами першою, другою статті 334 ЦК України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Переданням майна вважається вручення його набувачеві або перевізникові, організації зв`язку тощо для відправлення, пересилання набувачеві майна, відчуженого без зобов`язання доставки.

Відповідно до ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну проданого товару.

Згідно ч. 2 ст. 632 Цивільного кодексу України зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 651 Цивільного кодексу України зміна договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Закон "Про публічні закупівлі" не містить виключень з цього правила.

Правові та економічні засади здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для забезпечення потреб держави, територіальних громад та об`єднаних територіальних громад визначено Закон України Про публічні закупівлі (далі Закон).

Відповідно до частини четвертої статті 3 Закону відносини, пов`язані зі сферою публічних закупівель, регулюються виключно цим Законом і не можуть регулюватися іншими законами, крім випадків, встановлених цим Законом.

Згідно з пунктом 6 частини першої статті 1 цього Закону договір про закупівлю - господарський договір, що укладається між замовником і учасником за результатами проведення процедури закупівлі/спрощеної закупівлі та передбачає платне надання послуг, виконання робіт або придбання товару.

Згідно із частиною першою статті 652 ЦК України разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов`язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.

Частиною четвертою статті 41 Закону визначено, що умови договору про закупівлю не повинні відрізнятися від змісту тендерної пропозиції / пропозиції за результатами електронного аукціону (у тому числі ціни за одиницю товару) переможця процедури закупівлі/спрощеної закупівлі або узгодженої ціни пропозиції учасника у разі застосування переговорної процедури, крім випадків визначення грошового еквівалента зобов`язання в іноземній валюті та/або випадків перерахунку ціни за результатами електронного аукціону в бік зменшення ціни тендерної пропозиції / пропозиції учасника без зменшення обсягів закупівлі.

За загальним правилом істотні умови договору про закупівлю, однією з яких є ціна товару, не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі (частина п`ята статті 41 Закону). Однак зазначена норма передбачає випадки, коли допустима зміна істотних умов договору про закупівлю.

Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадків, зокрема, збільшення ціни за одиницю товару до 10 відсотків пропорційно збільшенню ціни такого товару на ринку у разі коливання ціни такого товару на ринку за умови, що така зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю, - не частіше ніж один раз на 90 днів з моменту підписання договору про закупівлю/внесення змін до такого договору щодо збільшення ціни за одиницю товару. Обмеження щодо строків зміни ціни за одиницю товару не застосовується у випадках зміни умов договору про закупівлю бензину та дизельного пального, природного газу та електричної енергії.

Таким чином, зміна істотних умов договору про закупівлю, зокрема збільшення ціни за одиницю товару, є правомірною виключно за таких умов: відбувається за згодою сторін; порядок зміни умов договору має бути визначений самим договором (відповідно до проекту, який входив до тендерної документації); підстава збільшення - коливання ціни такого товару на ринку (обґрунтоване і документально підтверджене постачальником); ціна за одиницю товару може збільшуватися не більше ніж на 10%; загальна сума (ціна) договору не повинна збільшуватися.

Заперечуючи позовні вимоги відповідач зазначає, що з листа Мінекономіки від 27.10.2016 №3302-06/34307-06 "Щодо зміни істотних умов договору про закупівлю" (щодо застосування п.2 ч.4 ст.36 Закону "Про публічні закупівлі" до внесення змін Законом №114-ІХ) вбачається, що у залежності від коливання ціни товару на ринку сторони протягом дії договору про закупівлю можуть вносити зміни декілька разів в частині ціни за одиницю товару не більше 10 відсотків кожного разу з урахуванням попередніх змін, внесених до нього, сукупність яких може перевищувати 10 відсотків від ціни за одиницю товару, визначеної сторонами на момент укладення договору про закупівлю та за умови, що зазначена зміна не призведе до збільшення суми, визначеної у договорі, і виконати свої зобов`язання відповідно до такого договору з урахуванням зазначених змін.

Також, з додатку 1 до листа Мінекономіки від 24.11.2020 №3304-04/69987-06 "Щодо укладення, виконання, зміни та розірвання договору про закупівлю" (щодо застосування п.2 ч.5 ст.41 Закону "Про публічні закупівлі" в редакції Закону №114-ІХ) вбачається, що норма п.2 ч.5 ст.41 Закону поширюється на договори про закупівлю, у разі якщо предметом закупівлі є товар. Під пропорційністю розуміється збільшення ціни саме на такий відсоток, на який відбулося коливання на ринку, але не більше ніж на 10 відсотків. У разі збільшення ціни має зменшуватися кількість товару. Розрахунок відсотків зміни ціни і кількості здійснюється у додатковій угоді від ціни підписаного договору, а у наступних додаткових угодах за потреби - від останньої зміни ціни та кількості. Після підписання договору про закупівлю сторони можуть внести зміни до договору про закупівлю на підставі п.2 ч.5 ст.41 Закону за умови, що такі зміни відбуватимуться не частіше, ніж один раз на 90 днів. Це обмеження не розповсюджується на договори про закупівлю бензину та дизельного пального, газу та електричної енергії.

Тобто, законодавцем надано право сторонам договору збільшувати ціну за одиницю товару на відсоток коливання такої ціни у бік збільшення (без прив`язки до обмеження у 10%).

Також посилається на постанову Кабінет Міністрів України №1178 від 12.10.2022 «Про затвердження особливостей здійснення публічних закупівель товарів, робіт і послуг для замовників, передбачених Законом України Про публічні закупівлі, на період дії правового режиму воєнного стану в Україні та протягом 90 днів з дня його припинення або скасування» (далі - Особливості), яка надає право сторонам договору збільшувати ціну за одиницю товару на відсоток коливання такої ціни на ринку не обмежуючись періодичністю та відсотковою межею, пропорційно до такого коливання, яке фактично відбувається і є документально підтвердженим.

Доводить, що додатковою угодою №4 було змінено ціну в сторону збільшення з 01 серпня 2023 року, до розрахунку відсотку коливання ціни було взято середньозважена ціна за одиницю товару на РДН за місяць, що передує місяцю підняття ціни липень 2023 року з попереднім (суміжним) місяцем червень 2023 року. Таким чином, експертний висновок Харківської торгово-промислової палати №630/23 від 31.07.2023, наданий відповідачем, є належним доказом, прямо передбаченим договором сторін, а також відповідає вимогам пункту 6.2. Додатку №3.

Також стверджує, що додатковою угодою №10 не змінювалась ціна електричної енергії як товару, а виключно було змінено регульований тариф на передачу лектричної енергії, встановлений постановою НКРЕКП від 09.12.2023 №2322. Ця складова є не комерційною частиною ціни, а регулюється уповноваженим державним органом відповідно до чинного законодавства.

Посилання позивача на перевищення ціни за одиницю товару більше ніж на 10% вважає безпідставним, оскільки збільшення відбулося не за рахунок зміни вартості товару (електроенергії), а виключно за рахунок регульованої частини тарифу, що не підпадає під обмеження, встановлені пунктом 2 частини 5 статті 41 Закону України «Про публічні закупівлі».

Відповідачем було надано суду контррозрахунок до позовної заяви, у якому враховано зміни, передбачені додатковою угодою №10, зокрема нову величину регульованого тарифу на передачу електроенергії, що набрав чинності з 01.01.2024.

Судом встановлено, що підставою для внесення змін до Договору додатковими угодами №1, №2, №3 та №10 визначено Постанову НКРЕКП № 1788 від 21.12.2022 «Про встановлення тарифу на послуги з передачі електричної енергії НЕК «Укренерго» на 2023 рік», відповідно до якої встановлено тариф на послуги з передачі електричної енергії на період з 01.01.2023 по 31.03.2023 на рівні 0,38028 грн/кВт*год (без ПДВ); на період з 01.04.2023 по 30.06.2023 на рівні 0,43025 грн/кВт*год (без ПДВ); на період з 01.07.2023 по 31.12.2023 (включно) на рівні 0,48510 грн/кВт*год (без ПДВ) та Постанову НКРЕКП №2322 від 09.12.2023 р., відповідно до якої встановлено тариф на послуги з передачі електричної енергії на 2024 рік на рівні 0,52857 грн/кВт*год (без ПДВ).

З матеріалів справи вбачається, що додатковою угодою № 4 від 11.08.2023 було збільшено ціну за одиницю товару з 5,267352 грн/кВт*год до 5,806153 грн/кВт*год за 1 кВт*год та змінено ціну договору з 7 692 758,18 грн на 7 692 754,87грн.грн, обсяг з 1 475 464 кВт*год. на 1 414 456 кВт*год.

Ціну, визначену у Договорі збільшено на 13,85% та на 10,23% в порівнянні з попередньою ціною.

На підтвердження коливання ціни електроенергії на ринку при ініціюванні укладення додаткової угоди № 4 від 11.08.2023 слугували листи ТОВ «Волиньелектрозбут» №01-8/1241 від 03.07.2023 та №01/8-1536 від 01.08.2023 щодо коливання цін електричної енергії на ринку електричної енергії в бік збільшення в торговій зоні «ОЕС України» в серпні-вересні за результатами оприлюднення матеріалів АТ «Оператором ринку» на веб-сайті (www.oree.com.ua), а також експертний висновок №630/23 Харківської торгово-промислової палати.

У зазначеному висновку порівняно середньозважені ціни на майданчику ринку «ринку на добу наперед» (РДН) в ОЕС України, які склались згідно договору постачання електричної енергії споживачу за липень (01.07-31.07) 2023 та зазначено, що відсоток коливання ціни склав +11,20%.

У постанові від 24.01.2024 у справі № 922/2321/22 Велика Палата Верховного Суду зробила висновок щодо застосування частини третьої статті 632 ЦК України. Згідно висновку ціна товару є істотною умовою договору про закупівлю. Зміна ціни товару в договорі про закупівлю після виконання продавцем зобов`язання з передачі такого товару у власність покупця не допускається відповідно до частини третьої статті 632 ЦК України.

Як вказав Верховний Суд у постанові від 06.02.2025 у справі №916/747/24, під коливанням ціни необхідно розуміти зміну за певний період часу ціни товару на ринку чи то в сторону зменшення, чи в сторону збільшення. І таке коливання має відбуватись саме в період укладання договору і до внесення відповідних змін до нього. Кожна зміна до договору має містити окреме документальне підтвердження. Документ про зміну ціни повинен містити належне підтвердження викладених у ньому даних, проведених досліджень коливання ринку, джерел інформації тощо. Сам факт збільшення ціни товару на ринку не обов`язково тягне за собою підвищення ціни на аналогічний товар, який є предметом договору; умовою такого підвищення обов`язково є неможливість спрогнозувати таке підвищення та закласти відповідні ризики при формуванні тендерної пропозиції.

Зазначене є особливо актуальним у тому випадку, якщо коливання цін на товар обумовлюється його сезонним характером або у випадку, коли за умовами тендерної документації товар повинен бути наявним у постачальника (постанова Верховного Суду від 02.07.2024 у справі №910/13579/23).

При зверненні до замовника з пропозиціями підвищити ціну, постачальник має обґрунтувати, чому таке підвищення цін на ринку зумовлює неможливість виконання договору по ціні, запропонованій замовнику на тендері, навести причини, через які виконання укладеного договору стало для постачальника вочевидь невигідним. Крім того, постачальник також має довести, що підвищення ціни є непрогнозованим (його неможливо було передбачити і закласти в ціну товару на момент подання постачальником тендерної пропозиції).

За змістом положень пункту 1 частини 5 статті 41 Закону та підп. 1 п. 19 Особливостей, істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадків зменшення обсягів закупівлі, зокрема з урахуванням фактичного обсягу видатків замовника.

Підставою для такого зменшення (щодо обсягів закупівлі) може стати виділення коштів не в повному обсязі, або відсутність реальної потреби замовника у кількості товарів. Проте, у разі зменшення обсягів закупівлі у кількісному виразі відповідно зменшується також і загальна сума договору про закупівлю.

У випадку безпідставного збільшення ціни товару (п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону, підп. 1 п. 19 Особливостей) має місце неправомірне зменшення обсягів закупівлі, які є істотними умовами договору про закупівлю, не з підстав, визначених законодавцем, зменшення фактичного обсягу видатків замовника, а саме у зв`язку із безпідставним, збільшенням, ціни за товар.

Можливість зміни ціни договору внаслідок недобросовісних дій сторін або ж сторони договору робить результат закупівлі невизначеним та тягне за собою неефективне використання бюджетних коштів, що є прямим порушенням принципів процедури закупівлі, визначених Законом України «Про публічні закупівлі» (постанова Верховного Суду від 12.09.2019 у справі № 915/1868/18).

Чинне законодавство про публічні закупівлі не визначає, які органи, установи чи організації мають право надавати інформацію щодо коливання цін на ринку і які документи можуть підтверджувати таке коливання. Такі органи і такі документи можуть визначатися замовником при формуванні тендерної документації, а сторонами - при укладенні договору (відповідно до тендерної документації).

Необхідно врахувати, що у документах, які видає компетентна організація, має бути зазначена чинна ринкова ціна на товар і її порівняння з ринковою ціною станом на дату, з якої почали змінюватися ціни на ринку, як у бік збільшення, так і у бік зменшення (тобто наявності коливання). Необхідність зазначення такої інформації зумовлюється також тим, що у випадку коливання цін, зміни до договору про закупівлю вносяться з урахуванням показників такого коливання, що стали підставою для здійснення попередніх змін до договору. Кожна зміна до договору має містити окреме документальне підтвердження. Документ про зміну ціни повинен містити належне підтвердження викладених в ньому даних, проведених досліджень коливання ринку, джерел інформації тощо (правова позиція Верховного Суду, викладена у постанові від 13.10.2020 року у справі № 912/1580/18).

Суд зазначає, що наданий відповідачем документ (експертний висновок Харківської торгово-промислової палати) за своїм змістом та суттю носить виключно фактографічно-інформаційний характер та не враховує умов договорів і контрактів, тому він не може слугувати належним доказом факту коливання ціни на електричну енергію.

Законом України «Про публічні закупівлі» не передбачено форму/вигляд інформації щодо такого коливання, внесення змін до договору про закупівлю можливе у випадку саме факту коливання ціни такого товару на ринку та повинно бути обґрунтованим і документально підтвердженим.

Наданий відповідачем експертний висновок торгово-промислової палати не підтверджує коливання ціни електричної енергії на ринку, не містить розрахунку її вартості станом на дату подання цінової пропозиції і дату укладення додаткових угод до договору; такими доказами не наведено динаміки зміни ціни в бік збільшення або зменшення, тому не можуть бути належним доказом.

Як зазначив Верховний Суд у постанові № 927/491/19 від 18.06.2021, постачальнику треба не лише довести підвищення ціни на певний товар на певному ринку за допомогою доказів, але й обґрунтувати для замовника самі пропозиції про підвищення ціни, визначеної у договорі. Постачальник повинен обґрунтувати, чому таке підвищення цін на ринку зумовлює неможливість виконання договору по запропонованій замовнику на тендері ціні, навести причини, через які виконання укладеного договору стало для нього вочевидь невигідним. Постачальник також має довести, що підвищення ціни є непрогнозованим (його неможливо було передбачити і закласти в ціну товару на момент подання постачальником тендерної пропозиції).

Отже, вказаний експертний висновок ТПП є лише документом довідково-інформаційного характеру, а тому не може бути належним доказом факту коливання ціни на електричну енергію, для обґрунтування зміни істотних умов Договору на підставі п. 2. ч. 5 ст. 41 Закону України «Про публічні закупівлі».

За наведених обставин суд зазначає, що експертний висновок Харківської торгово-промислової палати не є належним та допустимим доказом коливання ціни електричної енергії у розумінні підпункту 2 пункту 19 Особливостей та пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі", а отже не може слугувати підставою для внесення змін до істотних умов договору про закупівлю.

Поряд з цим, середньозважені ціни на РДН та ВДР (ОЕС), опубліковані на сайті ДП «Оператор ринку» свідчать про те, що підняття ціни на електроенергію було прогнозованим.

У постанові від 24.01.2024 у справі за №922/2321/22 Велика Палата Верховного Суду вказала, що норми пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону № 922-VIII не дозволяють збільшувати ціну товару більш ніж на 10 % від початково встановленої ціни в договорі про закупівлю.

Зміна ціни товару в бік збільшення до передачі його у власність покупця за договором про закупівлю можлива у випадку збільшення ціни такого товару на ринку, якщо сторони договору про таку умову домовились. Якщо сторони договору про таку умову не домовлялись, то зміна ціни товару в бік збільшення у випадку зростання ціни такого товару на ринку можлива, лише якщо це призвело до істотної зміни обставин, в порядку статті 652 ЦК України, якщо вони змінилися настільки, що якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.

У будь-якому разі ціна за одиницю товару не може бути збільшена більше ніж на 10 % від тієї ціни товару, яка була визначена сторонами в договорі за результатами процедури закупівлі, незалежно від кількості та строків зміни ціни протягом строку дії договору. Тобто під час дії договору про закупівлю сторони можуть неодноразово змінювати ціну товару в бік збільшення за наявності умов, встановлених у статті 652 ЦК України та пункті 2 частини п`ятої статті 41 Закону № 922-VIII, проте загальне збільшення такої ціни не повинно перевищувати 10 % від тієї ціни товару, яка була визначена сторонами при укладенні договору за результатами процедури закупівлі.

В іншому випадку не досягається мета Закону № 922-VIII, яка полягає в забезпеченні ефективного та прозорого здійснення закупівель, створенні конкурентного середовища у сфері публічних закупівель, запобіганні проявам корупції в цій сфері та розвитку добросовісної конкуренції, оскільки продавці з метою перемоги можуть під час проведення процедури закупівлі пропонувати ціну товару, яка нижча за ринкову, а в подальшому, після укладення договору про закупівлю, вимагати збільшити цю ціну, мотивуючи коливаннями ціни такого товару на ринку.

Наведене підтверджується також історичним тлумаченням норм пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону № 922-VIII. У цьому Законі в редакції до 19 квітня 2020 року норма пункту 2 частини п`ятої статті 41 була викладена в статті 36 та мала такий зміст: Істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадку зміни ціни за одиницю товару не більше ніж на 10 відсотків у разі коливання ціни такого товару на ринку, за умови що зазначена зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі.

Отже, вказана норма Закону № 922-VIII в редакції до 19 квітня 2020 року не дозволяла зміни ціни за одиницю товару більше ніж на 10 % від ціни, визначеної сторонами при укладенні договору про закупівлю, проте не обмежувала сторони в можливості багато разів змінювати (не було обмежень щодо строків зміни ціни) таку ціну протягом дії договору в межах встановлених 10 % у разі коливання ціни такого товару на ринку.

Зазначена норма була змінена Законом України Про внесення змін до Закону України Про публічні закупівлі та деяких інших законодавчих актів України щодо вдосконалення публічних закупівель № 114-IX від 18 вересня 2019 року (далі - Закон № 114-ІХ), яким Закон № 922-VIII було викладено в новій редакції. У новій редакції зазначена норма була викладена в пункті 2 частини п`ятої статті 41 Закону № 922-VIII та доповнена умовою, що така зміна ціни в бік збільшення не може відбуватись частіше ніж один раз на 90 днів, крім закупівлі бензину, дизельного пального, газу та електричної енергії.

Отже, в новій редакції норма пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону № 922-VIII не змінила свого змісту щодо розміру зміни ціни за одиницю товару (не більше ніж на 10 % від ціни, визначеної сторонами при укладенні договору про закупівлю), проте була доповнена умовою, яка обмежила строки зміни такої ціни, а саме не частіше ніж один раз на 90 днів.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 21.11.2025 у справі №920/19/24, до завершення перегляду у касаційному порядку якої зупинялася справа №903/347/25, Верховний Суд не знайшов підстав для відступу від правових висновків, наведених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 24.01.2024 у справі за №922/2321/22, в якій вирішувалося питання про те, чи дозволяють норми п.2 ч.5 ст.41 Закону № 922-VIII (у редакції Закону № 114-ІХ) збільшувати ціну товару більше ніж на 10% від початково встановленої ціни в договорі про закупівлю.

Велика Палата Верховного Суду зазначила, що у пунктах 88-90 наведеної постанови Велика Палата Верховного Суду виснувала, що ціна товару є істотною умовою договору про закупівлю. Зміна ціни товару в договорі про закупівлю після виконання продавцем зобов`язання з передачі такого товару у власність покупця не допускається (п.126).

Зміна ціни товару в бік збільшення до передачі його у власність покупця за договором про закупівлю можлива у випадку збільшення ціни такого товару на ринку, якщо сторони договору про таку умову домовились. Якщо сторони договору про таку умову не домовлялись, то зміна ціни товару в бік збільшення у разі зростання ціни такого товару на ринку можлива, лише якщо це призвело до істотної зміни обставин, у порядку статті 652 ЦК України, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах (п.127).

У будь-якому разі ціна за одиницю товару не може бути збільшена більше ніж на 10 % від тієї ціни товару, яка була визначена сторонами в договорі за результатами процедури закупівлі, незалежно від кількості та строків зміни ціни протягом строку дії договору. Тобто під час дії договору про закупівлю сторони можуть неодноразово змінювати ціну товару в бік збільшення за наявності умов, встановлених у статті 652 ЦК України та пункті 2 частини п`ятої статті 41 Закону N 922-VIII, проте загальне збільшення такої ціни не повинне перевищувати 10 % від тієї ціни товару, яка була визначена сторонами при укладенні договору за результатами процедури закупівлі (п. 128).

Такий правовий висновок неодноразово також був викладений у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 11 квітня 2024 року у справі N 922/433/22, від 01 жовтня 2024 року у справі N 918/779/23, від 06 лютого 2025 року у справі N 910/5182/24, від 18 лютого 2025 року у справі N 925/889/23 тощо, де інтерпретовано та застосовано положення пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону N 922-VIII як імперативну норму, яка визначає верхню межу дозволеного відсоткового збільшення ціни за одиницю товару - не більше 10 % від ціни товару, погодженої сторонами в договорі про закупівлю (п. 129).

Отже, згідно з положеннями пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону N 922-VIII (у редакції Закону N 114-IX) зміна ціни в договорі закупівлі допускається за таких умов:

- збільшення ціни за одиницю товару до 10 %;

- збільшення ціни має бути пропорційне збільшенню ціни цього товару на ринку в разі коливання його ціни на ринку;

- така зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю;

- така зміна може відбуватися не частіше ніж один раз на 90 днів з моменту підписання договору про закупівлю;

- обмеження щодо строків зміни ціни за одиницю товару не застосовується у випадках зміни умов договору про закупівлю бензину та дизельного пального, газу та електричної енергії (п.130).

До того ж застосована законодавцем при формулюванні цієї норми конструкція "не частіше ніж один раз на 90 днів" фактично надає можливість вносити зміни до ціни товару неодноразово, але лише в межах дозволеного відсоткового збільшення ціни за одиницю товару - не більше 10 % (п.131).

Також Велика Палата Верховного Суду у постанові від 21.11.2025 у справі № 920/19/24 зробила висновок, про те, що визначене законодавцем відсоткове значення обмеження суми є граничним (пороговим) і відповідний ліміт зміни ціни слід враховувати при кожному внесенні змін до договору про закупівлю, а не застосовувати щоразу до кожного окремого випадку внесення змін. Іншими словами, це означає, що сукупне значення збільшення ціни при послідовних змінах до договору (у разі коливання ціни товару на ринку) не може перевищувати нормативно закріпленого 10 % значення для зміни ціни, визначеної в договорі про закупівлю (п.140).

Велика Палата Верховного Суду не вбачає відступу від висновку про застосування норми права, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 24 січня 2024 року у справі № 922/2321/22 (п. 198).

У даній постанові Велика Палата Верховного Суду остаточно відмовилася відступати від своїх попередніх висновків, правова позиція щодо заборони збільшення ціни понад 10% сукупно є сталою, обов`язковою та підлягає застосуванню до даного спору.

Щодо посилання відповідача на листи Мінекономіки від 27.10.2016 №3302-06/34307-06, від 24 листопада 2020 року N 3304-04/69987-06 суд зазначає наступне.

У постанові від 21.11.2025 у справі №920/19/24 Велика Палата Верховного Суду відхилила як необґрунтовані доводи скаржника про наявність неоднакового праворозуміння пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону N 922-VIII, а саме наявність відмінного від висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного у постанові від 24 січня 2024 року у справі N 922/2321/22, роз`яснення Міністерства економіки України, викладеного в листі від 24 листопада 2020 року N 3304-04/69987-06, оскільки позиція Міністерства економіки України, викладена в листах, не є нормативно-правовим актом і тому не створювала та не створює для осіб жодних прав чи обов`язків щодо дотримання визначеної у них інформації (див. постанову об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 18 червня 2021 року у справі N 927/491/19) (п.182).

Статтею 57 Конституції України встановлено, що закони та інші нормативно-правові акти, які визначають права й обов`язки громадян, мають бути доведені до відома населення в порядку, встановленому законом, з чого випливає, що у випадках, коли цей порядок був додержаний, діє презумпція знання закону всіма громадянами (п.184).

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (п.185).

Частиною п`ятою статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" передбачено, що висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права (п.186).

Ураховуючи наведене, надання Міністерством економіки України листів або роз`яснень, які суперечать висновку щодо застосування норм права, викладеному у постановах Верховного Суду, а у цьому випадку викладеному в постанові Великої Палати Верховного Суду від 24 січня 2024 року у справі N 922/2321/22, прямо порушує наведені вище правові приписи та жодним чином не може вплинути на правильність застосування норм Закону N 922-VIII (див. постанову Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 11 вересня 2024 року у справі N 922/2497/23) (п.187).

Водночас, згідно правового висновку, який викладений у постановах Верховного Суду від 28 серпня 2024 року у справі N 918/694/23 та від 01 жовтня 2024 року у справі N 918/779/23 підпункт 2, підпункт 7 пункту 19 Особливостей не свідчать про зміну законодавства у відповідній категорії спору, оскільки: 1) постанова Кабінету Міністрів України є підзаконним нормативно-правовим актом; 2) їх зміст лише деталізує випадки для можливості зміни сторонами правочину ціни договору в порядку пункту 2 частини 5 статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі", та вони не встановлюють іншого алгоритму розрахунку процентного співвідношення ціноутворення передбаченого даною нормою.

Тобто, постанова Кабінету Міністрів України від 12 жовтня 2022 року N 1178 не передбачає внесення змін до Закону "Про публічні закупівлі", а лише встановлює певні особливості щодо процедури здійснення публічних закупівель під час дії воєнного стану.

Отже, в будь якому випадку сторони мали керуватися обмеженнями, встановленими, зокрема, у пункті 2 частини 5 статті 41 Закону "Про публічні закупівлі".

Таким чином, суд дійшов висновку про наявність підстав для визнання недійсною додаткової угоди № 4 від 11.08.2023 (№432-23/23-23/316/1-23/4), укладеної між Державною митною службою України в особі Волинської митниці, як відокремленого підрозділу Державної митної служби та Товариством з обмеженою відповідальністю Волиньелектрозбут, до договору №23-23/316/1-23 про постачання електричної енергії споживачу від 02.01.2023.

Позивач також доводить, що визнання недійсною Додаткової угоди №4 тягне за собою визнання недійсною Додаткової угоди №10, оскільки вказана додаткова угода мала фіксовану ціну за одиницю товару, а тому є похідною від попередньої додаткової угоди та автоматично незаконною, оскільки без попередньої додаткової угоди ціна за послідуючими угодами фактично перевищуватиме ціну за одиницю товару більше, ніж на 10%, визначених в ст. 41 Закону, у порівнянні із основним договором. Ціну, визначену у Договорі, збільшено на 14,86%.

Судом встановлено, що Додатковою угодою N 10 від 15.01.2024, сторони збільшили ціну за електричну енергію у зв`язку із зміною регульованого тарифу на послуги з передачі електричної енергії, який відповідно до постанови НКРЕКП N 2322 від 21 грудня 2022 09.12.2023 становив 0,52857 грн за кВт/год.

Вартість 1 кВт*год електроенергії склала 5,858317 грн з ПДВ (ціна електричної енергії) 4,353361 грн, тариф з передачі без ПДВ - 0,52857 грн та ПДВ - 0,976386 грн). Обсяг закупівлі зменшився до 225573 кВт/год 2024 рік.

Тобто, зазначена додаткова угода укладалася виключно у зв`язку зі зміною регульованих складових ціни - тарифів на послуги з передачі електричної енергії, які встановлюються постановами Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі НКРЕКП).

Відповідно до абзацу третього пункту 1 статті 1 Закону України "Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг", НКРЕКП є державним колегіальним органом, який здійснює державне регулювання, моніторинг та контроль за діяльністю суб`єктів господарювання у сферах енергетики та комунальних послуг.

Пунктом 3 частини другої статті 3 Закону України "Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг" встановлено, що регулятор здійснює державне регулювання, зокрема, шляхом формування цінової і тарифної політики у сферах енергетики та комунальних послуг та реалізації відповідної політики у випадках, коли такі повноваження надані регулятору законом.

Згідно з підпунктом 3 пункту 1 статті 17 зазначеного Закону, до повноважень НКРЕКП належить розроблення та затвердження нормативно-правових актів, обов`язкових для виконання всіма суб`єктами господарювання у відповідній сфері.

Отже, у зв`язку зі зміною НКРЕКП тарифів на послуги з передачі електричної енергії, сторонами Договору відповідно до статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі" та пункту 6.7 Додатку 3 до Договору у додатковій угоді N 10 від 15.01.2024 змінювався виключно тариф передачі електричної енергії.

При цьому специфікацією, що є додатком N 2 до Договору, чітко визначено три самостійні складові ціни Договору: ціну електричної енергії, тариф на послуги з передачі електричної енергії та податок на додану вартість. Таким чином, тариф на послуги з передачі є окремою регульованою складовою ціни Договору, зміна якої зумовлена виключно нормативними актами НКРЕКП і не пов`язана зі зміною ціни електричної енергії як товару.

Відповідно до пункту 7 частини п`ятої статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі" допускається зміна регульованих цін (тарифів) і нормативів, що застосовуються в договорі про закупівлю, за умови встановлення в договорі порядку зміни ціни. Отже, внесення змін до Договору в частині тарифу на послуги з передачі електричної енергії відповідало вимогам чинного законодавства та умовам самого Договору.

За таких обставин доводи позивача про недійсність додаткової угоди N 10 від 15.01.2024 у повному обсязі є безпідставними, оскільки її укладення було зумовлено імперативними актами регулятора у сфері енергетики та не призводило до безпідставної зміни істотних умов Договору.

Суд зазначає, що спірна додаткова угода була укладена правомірно в частині зміни регульованої складової ціни тарифу на послуги з передачі електричної енергії, оскільки така зміна була безпосередньо зумовлена прийняттям обов`язкових до виконання постанов НКРЕКП та відповідала пункту 7 частини п`ятої статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі" і умовам Договору.

Водночас зазначена додаткова угода не може вважатися законною в тій частині, в якій у новій редакції специфікації (ціна на електричну енергію) було зафіксовано вартість електричної енергії як товару на рівні 5,858317 грн за 1 кВт/год.

Суд зазначає, що додаткова угода N 4 від 11.08.2023, якою було погоджено збільшення ціни електричної енергії до 5,806153 грн з ПДВ та фактично змінено її вартість як товару, укладена за відсутності правових підстав, а отже не породжує правових наслідків. За таких обставин базова вартість електричної енергії повинна визначатися відповідно до комерційної пропозиції (ціни на електричну енергію) до Договору, визначеної додатковою угодою №3 від 13.07.2023, на рівні 3,90436 грн за 1 кВт/год. Таким чином, додаткова угода N 10 від 15.01.2024 є правомірною виключно в частині зміни регульованого тарифу на послуги з передачі електричної енергії, однак містить помилкове визначення нерегульованої складової ціни вартості електричної енергії як товару, що виключає можливість визнання її дійсною у повному обсязі та свідчить про необхідність приведення розрахунків за Договором у відповідність до первісної ціни електричної енергії.

За відсутності правових підстав для зміни вартості електричної енергії як товару та з урахуванням правомірної зміни виключно регульованого тарифу на послуги з передачі електричної енергії, ціна електричної енергії за Договором підлягає визначенню виходячи з вартості електричної енергії - 3,90436 грн за 1 кВт·год, із застосуванням відповідного тарифу на передачу, встановленого НКРЕКП, та податку на додану вартість.

За таких умов, враховуючи, що додаткова угода №4 від 11.08.2023 є недійсною, з серпня 2023 року правильна ціна 1 кВт·год електричної енергії з ПДВ становить 5,267352 грн (ціна електричної енергії як товару - 3,90436 грн, тариф на передачу електричної енергії 0,4851 грн/кВт, ПДВ 0,877892 грн).

З січня 2024 року (додаткова угода N 10 від 15.01.2024) правильна ціна 1 кВт·год електричної енергії з ПДВ становить 5,319516 грн (ціна електричної енергії як товару - 3,90436 грн, тариф на передачу електричної енергії 0,52857 грн/кВт, ПДВ 0,886586 грн).

Враховуючи зазначене, суд дійшов висновку про визнання недійсною додаткову угоду №10 від 15.01.2024 (№6-24/23-23/316/1-23/10), укладену між Державною митною службою України в особі Волинської митниці, як відокремленого підрозділу Державної митної служби та Товариством з обмеженою відповідальністю Волиньелектрозбут, до договору №23-23/316/1-23 про постачання електричної енергії споживачу від 02.01.2023 в частині визначення вартості електричної енергії з урахуванням витрат та вартості послуг Постачальника 5,319516 грн, виходячи з того, що ціна електричної енергії підлягає застосуванню у розмірі 3,90436 грн за 1 кВт*год з урахуванням витрат та вартості послуг Постачальника.

Щодо підстав для повернення надмірно сплачених грошових коштів за договором про закупівлю товарів суд зазначає наступне.

Згідно із частиною першою статті 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Відповідно до частини першої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Згідно з пунктом 1 частини третьої статті 1212 ЦК України положення цієї глави застосовуються також до вимог про повернення виконаного за недійсним правочином.

За умовами виконання Договору споживання електричної енергії позивачем склало 1387728 кВт* год, що підтверджується актами приймання-передачі обсягу реалізованої електричної енергії: за ціною 5,141568 грн (акт № 105/559-0011000/1/1 від 31.01.2023 - 171930 кВт* год, акт № 105/559-0011000/2/1 від 28.02.2023 161370 кВт* год; акт № 105/559-0011000/3/1 від 31.03.2023 162456 кВт* год), за ціною 5,201532 грн (акт № 105/559-0011000/4/1 від 30.04.2023 106619 кВт* год; акт № 105/559-0011000/5/1 від 31.05.2023 81098 кВт* год; акт № 105/559-0011000/6/1 від 30.06.2023 65580 кВт* год), за ціною 5,26352 грн (акт № 105/559-0011000/7/1 від 01.08.2023 68991 кВт* год), за ціною 5,806153 грн (акт № 105/559-0011000/1/1 від 31.08.2023 75141 кВт* год; акт № 105/559-0011000/9/1 від 30.09.2023 61785 кВт* год; акт № 105/559-0011000/10/1 від 31.10.2023 106277 кВт* год; акт № 105/559-0011000/11/1 від 30.11.2023 109865 кВт* год; акт № 105/559-0011000/12/1 від 31.12.2023 56847 кВт* год), за ціною 5,8583172 (акт № 105/559-0011000/1/1 від 31.01.2024 70262 кВт* год; акт №559-0011000/2/Ф1 від 28.02.2024 44717 кВт* год; акт №559-0011000/3/Ф1 від 31.03.2024 44790 кВт* год).

За постачання вказаного товару позивачем було сплачено відповідачу згідно платіжних доручень 7545902,28 грн.

З моменту укладення додаткової угоди №4 від 11.08.2023 та наступних додаткових угод №5, №6, №7, №8, №9, №10, №11 року позивачем фактично використано: 569684 кВт, за які сплачено (2617028,48 +935977,48) 3553005,96 грн.

Позивач вважає, що у разі закупівлі товару за ціною 5,267352, з урахуванням використаних кВт митницею мало бути сплачено: 569684 кВт *5,267352=3000726,15 грн, отже, за результатами виконання Договору відповідач внаслідок укладення додаткових угод отримав 552279,81 грн, сплачених Волинською митницею за товар, який так і не був поставлений продавцем.

Суд зазначає, що оскільки, додаткова угода № 4 від 11.08.2023 є недійсною та не породжує правових наслідків, розрахунок за товар (електричну енергію) до укладення додаткової угоди №10 від 15.01.2024, повинен здійснюватися за ціною, визначеною у додатковій угоді №3 від 13.07.2023, а саме вартість 1 кВт/год електроенергії становить 5,267352 грн/кВт.

Водночас, враховуючи, що додаткова угода №10 від 15.01.2024 визнана недійсною в частині визначення вартості електричної енергії з урахуванням витрат та вартості послуг Постачальника, до спірних правовідносин починаючи з січня 2024 року підлягає застосуванню базова ціна, визначена додатковою угодою №3 від 13.07.2023, з урахуванням зміни тарифу на послуги передачі з 01.01.2024 відповідно до постанови НКРЕКП №2322 від 09.12.2023 та ПДВ (3,90436 + 0,52857) + 0,886586 грн ПДВ), яка становить 5,319516 грн/кВт.

Здійснивши розрахунок дійшов висновку, що сума надмірно сплачених коштів за спірними додатковими угодами складає 306946,38 грн, які є такими, що були безпідставно одержані відповідачем, підстава їх набуття відпала, а тому відповідач зобов`язаний їх повернути до бюджету, що відповідає приписам ч. 1 ст. 216, ч. 1 ст. 1212 ЦК України.

Таким чином, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача 306946,38 грн, а у позові в частині стягнення 245 333,43 грн слід відмовити.

За таких обставин, позовні вимоги Волинської митниці про визнання недійсними додаткових угод № 4 від 11.08.2023, № 10 від 15.01.2024, укладених між Волинською митницею та ТОВ «Волиньелектрозбут» до договору про постачання електричної енергії споживачу №23-23/316/1-23 від 02.01.2023 та стягнення коштів в сумі 552279,81 грн є такими, що підлягають задоволенню частково.

Відповідно із ч.ч. 2-4 ст. 13 ГПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно п.2 ч.1 ст.129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Суд зазначає, що позивач подав позовну заяву до господарського суду через підсистему «Електронний суд», у відповідності до вимог ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», яка визначає, що при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору, а тому позивачу за подання позову належало сплатити судовий збір у розмірі 11472,16 грн. Позивач має право звернутися до суду із заявою про повернення надмірно сплаченого судового збору з бюджету України.

Витрати по сплаті судового збору в частині задоволених позовних вимог у сумі 6 376 грн суд покладає на відповідача.

Керуючись ст. 86, 129, 236-238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Визнати недійсною додаткову угоду № 4 від 11.08.2023 (№432-23/23-23/316/1-23/4), укладену між Державною митною службою України в особі Волинської митниці, як відокремленого підрозділу Державної митної служби та Товариством з обмеженою відповідальністю Волиньелектрозбут, до договору №23-23/316/1-23 про постачання електричної енергії споживачу від 02.01.2023.

2. Визнати недійсною додаткову угоду №10 від 15.01.2024 (№6-24/23-23/316/1-23/10), укладену між Державною митною службою України в особі Волинської митниці, як відокремленого підрозділу Державної митної служби та Товариством з обмеженою відповідальністю Волиньелектрозбут, до договору №23-23/316/1-23 про постачання електричної енергії споживачу від 02.01.2023 в частині визначення вартості електричної енергії з урахуванням витрат та вартості послуг Постачальника 5,319516 грн, виходячи з того, що ціна електричної енергії підлягає застосуванню у розмірі 3,90436 грн за 1 кВт*год з урахуванням витрат та вартості послуг Постачальника.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Волиньелектрозбут (вул. Єршова, буд. 11А, м. Луцьк, Волинська обл., 43026, ) на користь Державної митної служби України (вул. Дегтярівська, буд.11Г, м.Київ, 04119, ) в особі Волинської митниці, як відокремленого підрозділу Державної митної служби України (вул.Призалізнична, буд. 13, село Римачі, Ковельський район, Волинська обл, 44350, код ЄДРПОУ ВП 43958385) 306946,38 грн та 6 376 грн витрат по сплаті судового збору, а всього: 313 322,38 грн (триста тринадцять тисяч триста двадцять дві грн 38 коп).

4. Відмовити у позові в частині стягнення 245 333,43 грн.

5. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Північно-західного апеляційного господарського суду відповідно до ст. ст. 255-256, п. 17.5 Перехідних положень ГПК України.

Повний текст рішення складено 27.03.2026.

Суддя С. В. Бідюк