ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про відкладення підготовчого засідання

06.04.2026 Справа № 904/4771/23 (904/6748/25)

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Пром Гарант Плюс", м. Дніпро

до Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк", м. Київ

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Сайвена", м. Харків

про визнання договору поруки недійсним та застосування реституції шляхом стягнення грошових коштів у розмірі 201 500,00 грн.

Суддя Камша Н.М.

при секретарі судового засідання: Бакаєвої А.О.

Представники:

від позивача: Сокол О.Ю. - ліквідатор Товариства з обмеженою відповідальністю "Пром Гарант Плюс"

від відповідача: Тарасенков В.В.

від третьої особи: не з`явився

СУТЬ СПОРУ:

Ліквідатор Товариства з обмеженою відповідальністю "Пром Гарант Плюс" (далі - позивач) звернувся до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Акціонерного товариства комерційний банк "ПрриватБанк" (далі - відповідач), в якому просив:

- визнати недійсним договір поруки № 4С12143И/п від 25.10.2016, укладений між ТОВ "Пром Гарант Плюс" та АТ КБ "ПриватБанк";

- застосувати реституцію за наслідками недійсності правочину (договору поруки №4С12143И/П від 25.10.2016), а саме: стягнути з АТ КБ "ПриватБанк" на користь ТОВ "Пром Гарант Плюс" частину сплачених грошових коштів у розмірі 201 500,00 грн.

02.12.2025 Господарським судом Дніпропетровської області постановлено ухвалу, якою, зокрема:

- прийнято позовну заяву до розгляду в межах справи № 904/4771/23 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Пром Гарант Плюс" (49051, м. Дніпро, пр. Слобожанський, буд.40-А, ) та відкрито провадження у справі;

- розгляд справи вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження;

- призначено підготовче засідання, яке відбудеться 23.12.2025 об 11:15 год.;

- залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача: Товариство з обмеженою відповідальністю "Сайвена" (адреса: 61001, Харківська область, м. Харків, пр. Московський, буд.111, ідентифікаційний код юридичної особи 37297811);

- запропоновано відповідачу подати до суду відзив на позовну заяву і всі письмові докази, що підтверджують заперечення проти позову; одночасно надіслати позивачу та третій особі, докази такого направлення надати суду;

- запропоновано третій особі надати письмові пояснення по суті спору, копію пояснень направити на адресу позивача та відповідача, докази такого направлення надати суду;

- явку представників позивача, відповідача та третьої особи у судове засідання визнано обов`язковою.

04.12.2025 до Господарського суду Дніпропетровської області від Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" надійшла заява № 03/12-1 від 03.12.2025 про ознайомлення з матеріалами справи в електронному вигляді.

22.12.2025 до Господарського суду Дніпропетровської області від Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" надійшла заява №22/12-1 від 22.12.2025 про продовження строку на подання відзиву на позовну заяву по справі № 904/4771/23 (904/6748/25).

22.12.2025 відповідач подав клопотання про продовження строку на подання відзиву на позовну заяву по даній справі, обґрунтовуючи клопотання тим, що кредитні договори, договори поруки, на які посилався позивач, були укладені більше ніж 9 років тому, з огляду на що необхідний додатковий час для збору доказів та подання обґрунтованого відзиву на позовну заяву.

У підготовче засідання 23.12.2025 з`явився представник позивача, представник відповідача не вийшов на зв`язок у системі ВКЗ, представник третьої особи - не з`явився.

У вказаному засіданні представник позивача просив розглянути клопотання відповідача про продовження строку на подання відзиву на позовну заяву на розсуд суду.

Враховуючи вищезазначене, господарський суд прийшов до висновку про необхідність відкладення судового засідання на іншу дату, задовольнивши заяву відповідача про продовження строку на подання відзиву на позовну заяву.

23.12.2025 Господарським судом Дніпропетровської області постановлено ухвалу, якою було задоволено заяву відповідача про продовження строку на подання відзиву на позовну заяву та продовжено такий строк до 25.01.2026; підготовче засідання було відкладено на 27.01.2026.

26.01.2026 до Господарського суду Дніпропетровської області від відповідача надійшла заява про проведення судового засідання в режимі відеоконференції, в якій він просить надати можливість його представнику взяти участь у наступному судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами суду.

27.01.2026 до Господарського суду Дніпропетровської області від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, якому він просить суд у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі, посилаючись на те, що позивачем не доведено, що правочин було вчинено на шкоду АТ "Укрнафта" або що це мало на меті досягти такого результату, адже позивач стверджує, що договір поруки було укладено на шкоду кредитору - АТ "Укрнафта" за договором №07.2/755-Р від 19.09.2016, обґрунтовуючи вказане тим, що ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 07.12.2023, судом було визнано вимоги АТ "Укрнафта" на суму 5 368,00 грн. (1 черга задоволення вимог кредиторів) та на суму 83 205 639,26 грн. (4 черга задоволення вимог кредиторів). При цьому, ухвала Господарського суду Дніпропетровської області від 07.12.2023 сама по собі не містить відомостей про те, що у банкрута, станом на 25.10.2016, існувало непогашене зобов`язання за договором №07.2/755-Р від 19.09.2016. Відповідач зауважує, що матеріали справи не містять жодного документального підтвердження ані факту існування такого зобов`язання станом 25.10.2016, ані його розміру або структури. Натомість, позивачем до позову не додано ані копії договору №07.2/755-Р від 19.09.2016 на підставі якого виникла заборгованість, ані копій документів, що підтверджують її виникнення та розмір (Акти приймання передачі пального на зберігання), ані документів що фіксують розмір заборгованості (Акти приймання-передачі наданих послуг). Вказане, на думку відповідача, свідчить про недоведеність позовних вимог щодо спрямованості договору на шкоду кредитору АТ "Укрнафта", а відтак і наявності підстав для визнання договору поруки недійсним із заявлених позивачем підстав, тому відповідач стверджує, що позивач не виконав покладений на нього обов`язок щодо подання доказів на підтвердження свого твердження про наявність причинно-наслідкового зв`язку між оспорюваним договором та неплатоспроможністю ТОВ "Пром Гарант Плюс". З огляду на зазначене відповідач вказує на те, що з урахуванням недоведеності основного критерію фраудаторності (спрямованості правочину на шкоду і завдання такої шкоди кредиторам), інші твердження позивача не мають правового значення, та не можуть слугувати достатньою підставою для визнання правочину фраудаторним, позивачем не надано жодних належних та допустимих доказів на підтвердження вказаних тверджень.

Також, у відзиві на позовну заяву відповідачем викладено заяву про застосування позовної давності, в обґрунтування якої він зазначає про те, що предметом позову у даній справі є вимога про визнання недійсним договору поруки від 25.10.2016 та застосування наслідків такої недійсності. Відтак, позовна давність за вимогами про визнання недійсним відповідного договору сплила ще 25.10.2019 зі спливом 3-х років з дня вчинення відповідного договору. Звернення позивача до суду через 9 років після укладення спірного правочину, та без наведення жодних причин поважності пропуску строку позовної давності очевидно не є добросовісною поведінкою, адже провадження у справі про банкрутство було відкрито 20.10.2023, тобто більш ніж за 2 роки до подання даного позову, при цьому ліквідатором не наведено жодної поважної причини зволікання з подачею такого позову розпорядником майна (ч. 9 ст. 44 КУзПБ) або ліквідатором (ст. 61 КУзПБ). При цьому, про наявність відповідного правочину не могло не бути невідомо розпоряднику майна та ліквідатору, щонайменше з огляду на наявність та публічну доступність рішень у справі №910/18518/19, тому тривала (протягом 2 років) бездіяльність розпорядника майна та ліквідатора не може бути протиставлена в даному випадку банку, та очевидно не може мати наслідком безпідставне поновлення строків позовної давності.

Крім того, у відзиві на позовну заяву у порядку статті 90 ГПК України відповідачем поставлені питання позивачу.

У підготовче засідання 27.01.2026 з`явилися представники позивача та відповідача, представник третьої особи у вказане засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив.

У вказаному засіданні представник позивача заявив усне клопотання про відкладення розгляду справи для надання йому часу ознайомитись із доводами відповідача, викладеними у відзиві на позовну заяву та підготувати обґрунтовану відповідь на відзив.

У свою чергу, представник відповідача також просив відкласти розгляд справи для підготовки заперечень на відповідь на відзив на позовну заяву.

Судом було відзначено, що відзив на позовну заяву поданий позивачем до суду лише 27.01.2026, відтак строк для подання відповіді на відзив, з урахуванням встановлених судом строків в ухвалі про відкриття провадження у справі, - до 16.02.2026, а заперечень - до 03.03.2026.

Враховуючи вказане, суд вбачав підстави для задоволення клопотань позивача та відповідача та відкладення підготовчого засідання.

27.01.2026 Господарським судом Дніпропетровської області постановлено ухвалу, якою, зокрема:

- підготовче засідання відкладено на 03.03.2026 о 10:00 год. та повідомлено, що засідання відбудеться в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням підсистеми відеоконференцзв`язку ЄСІТС;

- надано можливість виконати вимоги ухвали суду про відкриття провадження у справі від 02.12.2026.

17.02.2026 до суду від позивача надійшло клопотання про долучення документів до матеріалів справи від 16.02.2026, в якому він просить суд долучити до матеріалів справи відповідь на відзив на позовну заяву та повідомляє, що ліквідатором ТОВ "Пром Гарант Плюс" було підготовлено відповідь на відзив в строк, який передбачений ухвалою суду від 27.01.2026 та у зв`язку із обмеженим функціоналом в підсистемі "Електронний суд" Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи (зважаючи на наявність за текстом документу таблиць та картинок) було направлено засобами поштового зв`язку АТ "Укрпошта" на адресу відповідача, третьої особи та суду.

18.02.2026 до суду від позивача надійшла відповідь на відзив на позовну заяву, в якій він просить суд:

- визнати причини пропуску строку позовної давності на оскарження договору поруки № 4С12143И/п від 25.10.2016 - поважними;

- поновити Товариству з обмеженою відповідальністю "Пром Гарант Плюс" в особі ліквідатора арбітражного керуючого Сокола О.Ю. строк позовної давності на оскарження договору поруки № 4С12143И/п від 25.10.2016, укладеного між ТОВ "Пром Гарант Плюс" та АТ КБ "ПриватБанк";

- позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

В обґрунтування власної правової позиції позивач наводить таку хронологію подій: між відповідачем та третьою особою був укладений кредитний договір-1 - 15.05.2012, а в 2016-му році укладається додаткова угода до кредитного договору-1 між відповідачем та третьою особою, якою змінюється строк повернення кредиту, а саме: 24.10.2016. На наступний день 25.10.2016 між відповідачем та позивачем укладається оскаржуваний договір поруки та кредитний договір-2. Після підписання кредитного договору-2, відповідачем видаються грошові кошти позивачу у розмірі 4 524 205 486,50 грн. Після отримання грошових коштів за оскаржуваним договором від позивача - відповідач видає позику третій особі 25.10.2016 за кредитним договором-1. Аналізуючи викладені обставини позивач вказує, що на момент укладання оскаржуваного договору, кредитного договору-2, перерахування позивачем грошових коштів по оскаржуваному договору відповідачу зобов`язання третьої особи перед відповідачем - не існувало, адже відповідач не видав кредит третій особі. При цьому строк повернення кредиту за кредитним договором-1 - 24.10.2025, але на момент закінчення строку повернення кредиту - кредит не було видано відповідачем. Тому не існувало порушеного зобов`язання основного боржника - третьої особи, а відтак і підстав для виконання оскаржуваного договору - не було. За викладеного позивач зауважує на тому, що позивач здійснив безпідставне відчуження власних, коштів, на користь відповідача: за відсутності порушеного зобов`язання за кредитним договором-1; за відсутності взагалі зобов`язання за кредитним договором-1 (грошові кошти третій особі не були видані); за відсутності обов`язкової, передбаченої пунктом 5-6 оскаржуваного договору - письмової вимоги відповідача. Також, позивач зазначає, що відповідач замовчує, що: основного зобов`язання третьої особи не існувало на момент виконання оскаржуваного правочину; обов`язок по виконанню оскаржуваного правочину на момент перерахування грошових коштів позивачем відповідачу - не наступив (наступає виключно з моменту отримання письмової вимоги і підтвердженого факту порушення основного зобов`язання); третя особа вже мала ознаки неплатоспроможності, а відтак не могла виконати як основне зобов`язання так і регресне зобов`язання по відношенню до позивача (тобто позивач не зміг би отримати від третьої особи дебіторську заборгованість по факту виконання оскаржуваного договору); третя особа у липні 2017 року увійшла у процедуру банкрутства відповідно до ст. 95 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (постанова від 17.07.2017 № 922/1786/17 Господарський суд Харківської області). Таким чином, позивач стверджує, що позивач приймає на себе зобов`язання за оскаржуваним договором, усвідомлюючи факт неможливості повернення вказаних грошових коштів. І ці обставини вказують не про "підприємницький ризик", а про недобросовісність та умисний характер відповідних дій. Крім того, відповідного рішення загальних зборів учасників позивача не було отримано керівником при укладанні оскаржуваного договору. Тобто оскаржуваний правочин укладено з порушенням ст. 241 ЦК України, і відповідачу про це було відомо. За вказаного, позивач виснує, що укладання оскаржуваного договору та кредитного договору-2 (що укладений з метою виконання в тому числі оскаржуваного договору) призвело до неплатоспроможності боржника, оскільки використання кредитних грошових коштів не пов`язано із власною господарською діяльністю позивача, а направлено на виведення власних активів, що мало результатом виникнення ознак неплатоспроможності (неможливість виконання зобов`язань перед кредиторами) та банкрутства позивача. Наведені дії позивач називає недобросовісними, які наділяють оскаржуваний правочин ознаками фраудаторності.

Щодо доводів відповідача про наявність у позивача оборотів грошових коштів, розміщення їх на депозитному рахунку та неналежність фінансової звітності позивач зазначає, що відповідач, маючи доступ до банківської інформації не надає жодних розрахунків та обґрунтувань, які б підтверджували достатність активів позивача для виконання його зобов`язань та наявності надміру вільних коштів для оплати за оскаржуваним правочином.

Стосовно строку позовної давності позивач зазначає, що оскаржуваним договором відповідач та позивач встановили п`ятирічний строк позовної давності (пункт 12 оскаржуваного договору). Відповідний строк мав би закінчитися у жовтні 2021 року (2016 рік + 5 років-2021 рік). У той же час, позивачем було подано у грудні 2018 року позовну заяву до відповідача про розірвання оскаржуваного договору (рішення господарського суду від 24.04.2018 у справі № 910/2138117). Також, позивачем було подано у грудні 2019 року позовну заяву до відповідача про визнання недійсним оскаржуваного договору (рішення господарського суду від 25.06.2020 у справі № 910/18518/19). Відтак строк позовної давності перервався двічі. У грудні 2019 року строк позовної давності почався заново і повинен був закінчитися у грудні 2024. Разом з тим, позивач вважає за необхідне заявити про поважність пропуску строку позовної давності, посилаючись на те, що неподання раніше позову про визнання оскаржуваного правочину недійсним з підстав фраудаторсності, пов`язано з противоправними діями колишнього керівництва позивача, приховуванням документів, виведенням активів і доведення позивача до банкрутства. Вказане, на думку позивача, зумовлює поважність причин пропуску строку позовної давності та необхідність їх поновлення.

Щодо питань у порядку статті 90 ГПК України, які були поставлені відповідачем, позивач зазначає, що в ліквідатора боржника відсутня інформація про стан кредиторської заборгованості боржника на конкретну дату. Однак подана фінансова звітність та розшифровка переліку кредиторів, надана колишнім керівництвом позивача визначає конкретний перелік кредиторів із сумами боргу і датою виникнення зобов`язань.

03.03.2026 до суду від відповідача надійшло клопотання про повернення відповіді на відзив на позовну заяву та доданих до неї документів, в якому відповідач просить суд повернути без розгляду відповідь на відзив, яка була подана засобами поштового зв`язку 18.02.2026 в паперовому вигляді, разом з долученими до неї документами, посилаючись на те, що вказаний документ направлений до суду засобами поштового зв`язку, тобто надісланий до суду не у спосіб, передбачений ГПК України, тому такий документ підлягає поверненню разом з долученими до нього доказами.

03.03.2026 до суду від відповідача надійшли заперечення на клопотання (заяву), в яких він просить суд відмовити у задоволенні клопотання позивача про поновлення строку на подання доказів та приєднання доказів, викладених на сторінці 18 відповіді на відзив, вказуючи на те, що позивач не навів жодних поважних причин, які перешкоджали поданню документів, долучених до відповіді на відзив, разом із позовною заявою, а відтак підстави для їх прийняття відсутні.

03.03.2026 до суду від відповідача надійшло клопотання про зобов`язання позивача надати відповіді на питання в порядку ст. 90 ГПК України, в якому він просить суд зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю "Пром Гарант Плюс" надати вичерпну відповідь у формі заяви свідка, підпис на якій посвідчено нотаріусом, окремо на кожне запитання по суті, які поставлені АТ КБ "ПриватБанк" у відзиві на позовну заяву, у порядку, передбаченому ст. 90 ГПК України, а саме:

1) Чи обліковувалась станом на 25.10.2016 у ТОВ "Пром Гарант Плюс" заборгованість перед АТ "Укрнафта" за договором №07.2/755-Р від 19.09.2016?

2) Якщо у ТОВ "Пром Гарант Плюс" існувала заборгованість перед АТ "Укрнафта" за договором №07.2/755-Р від 19.09.2016 станом на 25.10.2016 то в якому розмірі?

3) Чим підтверджується розмір заборгованості ТОВ "Пром Гарант Плюс" перед АТ "Укрнафта" за договором №07.2/755-Р від 19.09.2016 станом на 25.10.2016?

4) Чи була погашена заборгованість, яка обліковувалась станом на 25.10.2016 у ТОВ "Пром Гарант Плюс" перед АТ "Укрнафта" за договором №07.2/755-Р від 19.09.2016, якщо так, то коли?

В обґрунтування поданого клопотання відповідач зазначає, що посилання ліквідатора на те, що в нього відсутні певні відомості, або вони йому не відомі, не є належним виконанням обов`язків покладених на нього процесуальним законом, адже питання ставились не ліквідатору, а іншому учаснику справи. При цьому ліквідатор виконуючи функції керівника боржника, для надання відповіді на поставлені питання, не позбавлений був права з`ясувати відповідні відомості, в тому числі, шляхом перевірки відомостей за рахунками позивача, звірки взаєморозрахунків з контрагентом позивача - ПАТ "Укрнафта", перевіркою виставлених та отриманих податкових накладних, тощо. Водночас, відповідач стверджує, що надана ліквідатором відповідь по суті свідчить про необґрунтовану відмову у наданні відповідей.

03.03.2026 до суду від відповідача надійшло клопотання про витребування доказів, в якому він просить суд поновити строк на подання клопотання про витребування доказів та витребувати у Товариства з обмеженою відповідальністю "Пром Гарант Плюс" та Акціонерного товариства "Укрнафта" такі докази:

- копію договору № 07.2/755-Р, укладеного 19.09.2016 між АТ "Укрнафта" та ТОВ "Пром Гарант Плюс", з усіма додатками та додатковими угодами до нього;

- копії всіх документів, складених на виконання договору № 07.2/755-Р, укладеного 19.09.2016, в тому числі, копії Актів приймання-передачі пального на зберігання, Актів приймання-передачі товару та надання послуг до договору №07.2/755-Р, укладеного 19.09.2016 між АТ "Укрнафта" та ТОВ "Пром Гарант Плюс";

- відомості про те, чи надавались АТ "Укрнафта" послуги за договором №07.2/755-Р від 19.09.2016 у вересні та жовтні 2016 року;

- інформацію про наявність та суму заборгованості ТОВ "Пром Гарант Плюс" перед АТ "Укрнафта" за договором № 07.2/755-Р від 19.09.2016 станом на 25.10.2016;

- відомості про те, чи була погашена така заборгованість ТОВ "Пром Гарант Плюс" перед АТ "Укрнафта" за договором №07.2/755-Р від 19.09.2016, що існувала станом на 25.10.2016.

Подане клопотання відповідач мотивує тим, що жодних доказів того, що на момент укладення оспорюваного в даній справі договору поруки у банкрута існувала будь-яка заборгованість або невиконані зобов`язання перед ПАТ "Укрнафта" матеріали справи не містять.

У підготовче засідання 03.03.2026 з`явилися представники позивача та відповідача, представник третьої особи у вказане засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив.

У вказаному засіданні судом було враховано, що відповідь на відзив подана позивачем до суду у паперовому вигляді 18.02.2026, яка отримана відповідачем 20.02.2026. Крім того, судом відзначено, що клопотання та заперечення відповідача подані до суду лише 03.03.2026.

З огляду на викладене, з метою надання часу сторонам для ознайомлення з поданими до суду документами та висловлення власної правової позиції, а також забезпечення права відповідача на подання заперечень на відповідь на відзив на позовну заяву, суд вбачав підстави для відкладення підготовчого засідання.

03.03.2026 Господарським судом Дніпропетровської області постановлено ухвалу, якою підготовче засідання було відкладено на 10.03.2026; запропоновано позивачу подати до суду заперечення на відповідь на відзив на позовну заяву і всі письмові докази, що підтверджують заперечення проти позову; одночасно надіслати позивачу та третій особі, докази такого направлення надати суду.

05.03.2026 до суду від відповідача надійшло клопотання про застосування заходів процесуального примусу, в якому він просить суд застосувати до ліквідатора ТОВ "Пром Гарант Плюс", арбітражного керуючого Сокола Олексія Юрійовича заходи процесуального примусу у вигляді штрафу, посилаючись на те, що ліквідатор в силу положень ч. 1 ст. 61 КУзПБ з дня свого призначення виконує повноваження керівника (органів управління) банкрута, проте позивач станом на 03.03.2026 не мав зареєстрованого електронного кабінету. З урахуванням вказаного відповідач вказує на те, що такі дії позивача свідчать про те, що ліквідатор або ввів суд в оману щодо факту відсутності у ТОВ "Пром Гарант Плюс" електронного кабінету, або про неналежне виконання ліквідатором своїх обов`язків (ліквідатор не перевірив наявність електронного кабінету у банкрута, та не забезпечив виконання обов`язку з реєстрації електронного кабінету). На переконання відповідача, такі дії, незалежно від того, чи було це свідомим намаганням ввести суд в оману або нехтуванням власних обов`язків (в тому числі через недбале до них ставлення) свідчить про наявність підстав для вжиття заходів процесуального примусу.

06.03.2026 від відповідача надійшло клопотання про повернення відповіді на відзив на позовну заяву, в якому він просить суд повернути без розгляду відповідь ТОВ "Пром Гарант Плюс" на відзив АТ КБ "ПриватБанк", подану ліквідатором товариства 16.02.2026 в електронному та паперовому вигляді, посилаючись на те, що позивач у справі, як юридична особа, зареєстрована за законодавством України, мав зареєструвати електронний кабінет в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в обов`язковому порядку. Проте, станом на момент подання відповіді на відзив на позовну заяву ТОВ "Пром Гарант Плюс" не мало зареєстрованого електронного кабінету.

10.03.2026 до суду від позивача надійшли заперечення на клопотання відповідача про повернення відповіді на відзив на позовну заяву та доданих до неї документів, а яких він просить суд:

- поновити ТОВ "Пром Гарант Плюс" процесуальний строк на подання відповіді на відзив на позовну заяву;

- відмовити АТ КБ "ПриватБанк" у задоволенні клопотання про повернення відповіді на відзив на позовну заяву та доданих до неї документів від 03.03.2026;

- відмовити АТ КБ "ПриватБанк" у задоволенні клопотання про повернення відповіді на відзив на позовну заяву та доданих до неї документів від 05.03.2026.

Аргументуючи власну позицію, позивач зазначає, що позивач, як і його законний представник мають Електронний кабінет в Електронному суді, що підтверджується відповіддю № 31852196 з підсистеми ЄСІТС "Електронний суд". Щодо подачі відповіді на відзив у паперовій формі як підстава для залишення без розгляду відповідної відповіді, позивач зауважує, що 16.02.2026 відповідь на відзив позивачем була подана через Електронний суд, що підтверджується карткою руху заяви. Однак, зважаючи на те, що відповідь на відзив містить таблиці та графічні зображення, які неможливо було вставити до Електронного суду (обмеження функціоналу ЕС), які підтверджують та підкреслюють правову позицію позивача, останнім додатково направлено відповідь на відзив у паперовому вигляді суду та учасникам справи. Позивач стверджує, що фактично ним не порушені положення ст.42 ГПК України, та подано процесуальний документ своєчасно через Електронний суд та додатково повідомлено суд про відправку в паперовому вигляді (5) Разом з цим, позивач, з метою забезпечення реалізації свої прав, вважає за необхідне просити суд визнати причини пропуску строку на подання відповіді на відзив поважними та вважає за необхідно повторно подати відповідну відповідь. За вказаного, з метою повного, всебічного та об`єктивного розгляду справи, для надання можливості скористатися процесуальними правами, визначеними статтями 42 та 166 Господарського процесуального кодексу України, та з метою дотримання принципів господарського судочинства, а саме: рівності усіх учасників перед законом і судом та змагальності, диспозитивності та пропорційності, керуючись приписами частини 2 статті 119 Господарського процесуального кодексу України, позивач просить суд відновити строки подачі відповіді на відзив на позовну заяву. Щодо доданих до відповіді на відзив доказів, позивач зазначає, що позивачем було подано докази з відповіддю на відзив з посиланням на ст.ст.80, 165-166 ГПК України з проханням визнати поважними причини не подання їх разом з позовом, тобто позивач не тільки наводить процесуальні норми, які це дозволяють це зробити, але й просить вважати поважними причини їх не подання разом з позовом. Відповідний процесуальний порядок передбачений ГПК України.

10.03.2026 до суду від позивача за допомогою системи "Електронний суд" надійшла відповідь на відзив на позовну заяву, яка аналогічна тій, що вже надходила до суду у паперовому вигляді.

10.03.2026 до суду від позивача надійшли заперечення на клопотання про витребування доказів та на клопотання про зобов`язання надати відповіді на питання в порядку статті 90 ГПК України, в яких позивач просить суд в задоволенні вказаних клопотань відповідача відмовити, вказуючи на те, що у ліквідатора боржника відсутня об`єктивна можливість подання витребовуваних документів у зв`язку з їх відсутністю, зокрема, і тих, що стосуються АТ "Укрнафта". Таким чином, позивач повідомляє про неможливість надати запитувані документи, зважаючи на їх відсутність у ліквідатора боржника, про що на думку позивача відомо відповідачу, як кредитору у справі № 904/4771/23.

У підготовче засідання 10.03.2026 з`явилися представники позивача та відповідача, представник третьої особи у вказане засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив.

У вказаному засіданні розглянуто клопотання відповідача про повернення без розгляду відповіді на відзив на позовну заяву та доданих до неї доказів з посиланням на те, що вказаний документ подано до суду в паперовому вигляді, разом з долученими до неї документами, тобто надісланий до суду не у спосіб, передбачений ГПК України.

Так, судом було враховано, що позивачем через систему "Електронний суд" 09.03.2026 подано відповідь на відзив на позовну заяву з додатками.

Відповідно до частини 2 статті 119 ГПК України встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

З урахуванням вищезазначеного, дослідивши матеріали справи, господарський суд прийшов до висновку про доцільність продовження процесуального строку, встановленого судом для позивача, прийнявши відповідь на відзив на позовну заяву, яка надійшла до суду через систему "Електронний суд" 09.03.2026.

При цьому господарським судом були відхилені доводи відповідача про те, що позивач не мав права разом з відповіддю на відзив на позовну заяву подавати докази, оскільки такі дії позивача не суперечать частині 4 статті 166 ГПК України.

Що стосується надання позивачем відповіді на питання, поставлені відповідачем у відзиві на позовну заяву, представник позивача повідомив, що не має можливості надати відповіді на поставлені відповідачем питання зважаючи на відсутність будь-яких документів, що стосуються господарської діяльності боржника, зокрема, і правовідносин з АТ "Укрнафта".

Враховуючи, що матеріалами даної справи та матеріалами справи про банкрутство не підтверджується факт передання ліквідатору будь-якої документації банкрута, господарський суд зазначив, що вважає правомірною відмову позивача надати відповіді на питання в порядку статті 90 ГПК України.

Щодо клопотання про витребування доказів, з урахуванням того, що витребовувані відповідачем докази у позивача відсутні, та враховуючи зазначення їх витребування також у Акціонерного товариства "Укрнафта", суд вважав можливим задовольнити клопотання про витребування доказів частково та витребувати зазначені в ньому докази в Акціонерного товариства "Укрнафта".

При цьому судом було відзначено, що відповідно до положень частин 7-10 статті 80 ГПК України будь-яка особа, в якої знаходиться доказ, повинна видати його на вимогу суду. Особи, які не мають можливості подати доказ, який витребовує суд, або не мають можливості подати такий доказ у встановлені строки, зобов`язані повідомити про це суд із зазначенням причин протягом п`яти днів з дня вручення ухвали. У разі неповідомлення суду про неможливість подати докази, витребувані судом, або неподання таких доказів без поважних причин, суд застосовує до відповідної особи заходи процесуального примусу, передбачені цим Кодексом. У разі неподання учасником справи витребуваних судом доказів без поважних причин або без повідомлення причин суд, залежно від того, яка особа ухиляється від їх подання та яке ці докази мають значення, може визнати обставину, для з`ясування якої витребовувався доказ, або відмовити у її визнанні, або розглянути справу за наявними в ній доказами, а у разі неподання таких доказів позивачем - також залишити позовну заяву без розгляду.

Також, щодо клопотання відповідача про застосування заходів процесуального примусу у вигляді штрафу, судом було відзначено, що відповідно до положень статті 135 ГПК України вжиття зазначеного заходу процесуального примусу є правом, а не обов`язком суду, тому, з урахуванням обставин даної справи, в задоволенні вказаного клопотання судом відмовлено.

Крім того, у підготовчому засіданні 10.03.2026 позивач просив суд встановити строк для подачі заперечень на відповідь на відзив на позовну заяву, на підставі чого суд вважає за доцільне встановити такий строк до 20.03.2026, відклавши підготовче засідання на 06.04.2026.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 10.03.2026 постановлено наступне:

- продовжений процесуальний строк, встановлений господарським судом для позивача, прийнявши відповідь на відзив на позовну заяву, яка надійшла до суду 09.03.2026 через систему "Електронний суд" 09.03.2026;

- встановлено Акціонерному товариству комерційний банк "ПриватБанк" строк для подачі до суду заперечень на відповідь на відзив на позовну заяву - до 20.03.2026; зазначено про одночасне надіслання заперечень позивачу та третій особі, докази такого направлення надати суду;

- клопотання Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" про витребування доказів задоволено частково, а саме: витребувано в Акціонерного товариства "Укрнафта" наступні докази:

- копію договору № 07.2/755-Р, укладеного 19.09.2016 між АТ "Укрнафта" та ТОВ "Пром Гарант Плюс", з усіма додатками та додатковими угодами до нього;

- копії всіх документів, складених на виконання договору № 07.2/755-Р, укладеного 19.09.2016, в тому числі, копії Актів приймання-передачі пального на зберігання, Актів приймання-передачі товару та надання послуг до договору №07.2/755-Р, укладеного 19.09.2016 між АТ "Укрнафта" та ТОВ "Пром Гарант Плюс";

- відомості про те, чи надавались АТ "Укрнафта" послуги за договором №07.2/755-Р від 19.09.2016 у вересні та жовтні 2016 року;

- інформацію про наявність та суму заборгованості ТОВ "Пром Гарант Плюс" перед АТ "Укрнафта" за договором № 07.2/755-Р від 19.09.2016 станом на 25.10.2016;

- відомості про те, чи була погашена така заборгованість ТОВ "Пром Гарант Плюс" перед АТ "Укрнафта" за договором №07.2/755-Р від 19.09.2016, що існувала станом на 25.10.2016;

- підготовче засідання відкладено на 06.04.2026 о 10:00 год. та повідомлено про можливість участі представників учасників судового процесу в судовому засіданні, призначеному на 06.04.2026 о 10:00 год. в режимі відеоконференції з використанням підсистеми відеоконференцзв`язку ЄСІТС.

18.03.2026 до суду від АТ "Укрнафта" надійшов лист, в якому товариство, на виконання вимог ухвали суду від 10.03.2026, повідомляє, що правовідносини між АТ "Укрнафта" та ТОВ "Пром Гарант Плюс" по договору № 07.2/755-Р від 19.09.2016, у тому числі сам договір та первинні документи, що складалися на його виконання, досліджувались в межах судового провадження у справі № 904/6008/17. При цьому АТ "Укрнафта" зазначає, що договір №07.2/755-Р від 19.09.2016 з додатками та додатковими угодами до нього не зберігся. У період з 19.09.2016 по 31.10.2016 послуги по договору не надавались, тому заборгованість станом на 25.10.2016 відсутня. Однак, АТ "Укрнафта" стверджує, що наявність чи відсутність заборгованості по договору № 07.2/755-Р від 19.09.2016 не впливає на право ТОВ "Пром Гарант Плюс" реалізувати у законний спосіб відновлення матеріального стану, який забезпечує нормальне функціонування товариства та який зазнав шкоди у зв`язку з діями фізичних осіб, у тому числі і минулого керівництва ТОВ "Пром Гарант Плюс".

Також, АТ "Укрнафта" зазначає, що до даного листа додає копії Актів приймання-передачі пального на зберігання за листопад 2016 року, грудень 2016 року та частково за січень 2017 року, а також копії Актів приймання-передачі товару та надання послуг до договору за листопад 2016 року, грудень 2016 року та частково січень 2017 року, та крім того, повідомляє, що надання частково відсутніх документів за січень 2017 року неможливе у зв`язку з відчутністю доступу до архівів у зв`язку з військовими діями.

23.03.2026 до суду від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив на позовну заяву, в яких він просить суд у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі, обґрунтовуючи власну правову позицію тим, що: позивач не довів, що договір поруки укладений на шкоду будь-якому кредитору; керуючись висновками Верховного Суду України відповідач вказує на те, що позивач як сторона договору поруки не наділений правом оспорювати його як фраудаторний; причинно-наслідковий зв`язок між укладеним договором поруки та неплатоспроможністю позивача не є доведеним, оскільки, зокрема, після укладення та виконання договору поруки на депозитному рахунку позивача була наявна сума більша, ніж затверджено вимог всіх конкурсних кредиторів у справі про банкрутство, що свідчить про безпідставність тверджень позивача в частині направленості оспорюваного договору на шкоду таким кредиторам; посилання ліквідатора на статтю 241 Цивільного кодексу України є намаганням ввести суд в оману та приховати дійсні обставини справи, про які ліквідатору не могло не бути відомо, адже у 2017 році позивач звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом у справі № 910/16277/17 про зобов`язання банку вручити оригінали кредитного договору № 4С1214ЗИ від 15.05.2012, а у подальшому позивачем було ініційовано судовий спір у справі № 910/21381/17 про розірвання договору поруки внаслідок істотного порушення умов договору з боку банку; щодо посилань позивача на те, що третя особа отримала кредитні кошти за кредитним договором від 15.05.2012 з грошових коштів отриманих відповідачем від позивача за оспорюваним договором поруки лише 25.10.2016, відповідач зазначає, що видача кредиту в даному випадку відбувається внаслідок ініціювання позивальником операції зі списання коштів з позичкового рахунку, а не внаслідок перерахування банком коштів на рахунок позичальника, адже позивальник за договором може використовувати кредитні кошти в межах кредитного ліміту нас власний розсуд до дати завершення дії кредитного ліміту; щодо позовної давності відповідач стверджує, що посилання позивача на пункт 12 та 19 Цивільного кодексу України є безпідставними, наголошує на тому, що ні розпорядник майна, ні ліквідатор не позбавлені були права ознайомитись з матеріалами судових справ, про розірвання договору поруки (справа № 910/21381/17) та визнання договору поруки недійсним внаслідок введення позивача в оману (справа № 910/18518/19), отримавши доступ як до відповідного договору поруки, так і до інших документів, які подавалися боржником у таких справах, не очікуючи при цьому, розгляду клопотання про витребування таких доказів судом. Відповідач зазначає, що ліквідатором жодним чином не обґрунтовано, чому, отримавши договір поруки та "встановивши" його фраудаторність, останній ще п`ять місяці не вчиняв жодних дій спрямованих на його оскарження, тому, на думку відповідача, вказане спростовує посилання позивача на поважність причин пропуску позовної давності, тим більше з урахуванням того, що, за висновками Верховного Суду висловлених у постановах від 11.02.2020 у справі №10/5026/995/2012, від 30.06.2022 у справі № 922/2960/17 "у спорі за вимогами боржника/арбітражного керуючого про визнання недійсними правочинів, укладених боржником днем початку перебігу позовної давності є день вчинення таких правочинів".

03.04.2026 до суду від відповідача надійшло клопотання про витребування доказів, в якому він просить суд:

- поновити строк на подання клопотання про витребування доказів;

- витребувати з Господарського суду Дніпропетровської області матеріали справи № 904/6008/17 за позовом АТ "Укрнафта" до ТОВ "Пром Гарант Плюс" про стягнення заборгованості за договором № 07.2/755-Р від 19.09.2016.

В обґрунтування поданого клопотання відповідач посилається на те, що витребувані судом у АТ "Укрнафта" докази подані останнім лише частково, тому з метою отримання доказів, які були витребувані ухвалою суду від 10.03.2026, відповідач просить суд витребувати відповідні докази шляхом витребування матеріалів справи № 904/6008/17 за позовом АТ "Укрнафта" до ТОВ "Пром Гарант Плюс" про стягнення заборгованості за договором №07.2/755-Р від 19.09.2016, що розглядалася Господарським судом Дніпропетровської області.

У підготовче засідання 06.04.2026 з`явилися представники позивача та відповідача, представник третьої особи у вказане засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив.

У вказаному засіданні було розглянуто клопотання відповідача про витребування доказів, яке було задоволено судом шляхом направлення запиту до архіву Господарського суду Дніпропетровської області про отримання матеріалів справи № 904/6008/17.

Враховуючи викладені обставини, з метою отримання вказаних матеріалів справи та ознайомлення з ними всіх учасників судового процесу, суд вбачає підстави для відкладення підготовчого засідання.

З огляду на наявність у суду технічної можливості, суд прийшов до висновку про необхідність призначення наступного судового засідання в режимі відеоконференції.

Керуючись ст. ст. 119, 177, 182, 183, 197, 216, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, ст. 7 Кодексу України з процедур банкрутства, господарський суд, -

УХВАЛИВ:

1. Клопотання Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" про витребування доказів - задовольнити. Направити запит до архіву Господарського суду Дніпропетровської області про отримання матеріалів справи № 904/6008/17.

2. Відкласти підготовче засідання на 27.04.2026 о 15:00 год., яке відбудеться у приміщенні Господарського суду Дніпропетровської області в залі судових засідань № 3-201 за адресою: 49027, м. Дніпро, вул. Володимира Винниченка, 1, в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням підсистеми відеоконференцзв`язку ЄСІТС.

3. Забезпечити участь представників позивача та відповідача в судовому засіданні у справі № 904/4771/23 (904/6748/25), призначеному на 27.04.2026 о 15:00 год. в режимі відеоконференції з використанням підсистеми відеоконференцзв`язку ЄСІТС.

Участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції можлива за умови використання комп`ютерної техніки або смартфону, які дозволяють передавати аудіосигнал та відеозображення (з доступом в мережу Інтернет).

4. Роз`яснити учасникам відеоконференції, що для участі в судовому засіданні йому необхідно:

- зайти та авторизуватись в системі відеоконференцзв`язку за 10 хвилин до початку судового засідання;

- активувати технічні засоби (мікрофон, навушники та камеру) та перевірити їх працездатність шляхом тестування за допомогою системи відеоконференцзв`язку;

- очікувати запрошення секретаря до участі у судовому засіданні.

На початку судового засідання учасник, що бере участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції, за потреби, на вимогу судді повинен показати оригінал паспорту або іншого документу, що посвідчує його особу, на сторінці з фотографією в камеру та оригінали документів, які підтверджують його повноваження на представництво.

Попередити учасників судового процесу, що відповідно до частини 5 статті 197 ГПК України ризики технічної неможливості участі у відеоконференції поза межами приміщення суду, переривання зв`язку тощо несе учасник справи, його представник, який подав відповідну заяву, крім випадку коли суд після призначення судового засідання чи під час такого засідання втратив технічну можливість забезпечити проведення відеоконференції.

5. Явку представників позивача, відповідача та третьої особи у судове засідання визнати обов`язковою.

Ухвала набирає законної сили з 06.04.2026 та не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

Суддя Н.М. Камша