ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2026 року Справа № 924/925/25

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Павлюк І.Ю., суддя Крейбух О.Г. , суддя Розізнана І.В.

секретар судового засідання Соколовська О.В.

за участю представників:

позивача за первісним позовом (скаржника) Марковська В.В.

відповідача за первісним позовом Кучер О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Ясно+" на рішення Господарського суду Хмельницької області від 28.01.2026 у справі №924/925/25 (повний текст складено 30.01.2026)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Ясно+"

до Красилівського підприємства водопровідно-каналізаційного господарства

про стягнення 569 020,53 грн.

та за зустрічним позовом Красилівського підприємства водопровідно-каналізаційного господарства

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Ясно+"

про визнання недійсними додаткових угод до договору № 4П-Т125 від 13.12.2024 та стягнення 299 143,94 грн надмірно сплачених коштів

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Хмельницької області від 28.01.2026 у справі №924/925/25 первісний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Ясно+" до Красилівського підприємства водопровідно-каналізаційного господарства про стягнення 569 020,53 грн задоволено частково.

Стягнуто з Красилівського підприємства водопровідно-каналізаційного господарства на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Ясно+" 274 602,00 грн боргу, 930,3 грн 3% річних, 3306,39 грн витрат зі сплати судового збору.

В задоволенні решти вимог первісного позову відмовлено.

Зустрічний позов Красилівського підприємства водопровідно-каналізаційного господарства до Товариства з обмеженою відповідальністю "Ясно+" про визнання недійсними додаткових угод до договору № 4П-Т125 від 13.12.2024 та стягнення 299 143,94 грн надмірно сплачених коштів задовольнити частково.

Визнано недійсними п. 3 та п. 5 додаткової угоди №2 від 17.02.2025 до договору №4П-Т125 від 13.12.2024.

В задоволенні решти вимог зустрічного позову відмовлено.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Ясно+" на користь Красилівського підприємства водопровідно-каналізаційного господарства 2 422,4 грн витрат зі сплати судового збору.

Вказане рішення мотивоване тим, що вносячи зміни в середньозважену ціну на електроенергію на ринку "на добу наперед" додатковою угодою №2, сторонами не враховано, що вартість електроенергії перевищує встановлену в договорі ціну 1 кВт електроенергії більше, ніж на 10% (в тому числі, з урахуванням збільшених тарифів), що суперечить положенням п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону України "Про публічні закупівлі", а тому пункти 3 та 5 додаткової угоди №2 від 17.02.2025 до договору №4П-Т125 від 13.12.2024 підлягають визнанню недійсними. Також місцевий господарський суд висував, що сторони мали керуватися обмеженнями, встановленими, зокрема, саме у п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону "Про публічні закупівлі". Крім того, суд першої інстанції взяв до уваги, що за період січня 2025 між сторонами не вносились жодні зміни в договір, натомість електрична енергія була спожита, то таке споживання повинно було здійснюватись за цінами, визначеними в договорі, а саме 8,712 грн за 1кВт з ПДВ. Доказів сплати відповідачем за первісним позовом 274602,00 грн за отриману від ТОВ "Ясно+" електроенергію матеріали справи не містять та учасниками не надано, а тому відповідна сума підлягає стягненню з відповідача за первісним позовом, в іншій частині у задоволенні первісного позову суд першої інстанції відмовив.

Не погоджуючись із ухваленим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "Ясно+" звернулося до суду із апеляційною скаргою через систему Електронний суд, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Хмельницької області від 28.01.2026 у справі № 924/925/25 та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги за первісним позовом у повному обсязі, а в задоволені зустрічного позову відмовити у повному обсязі. Витрати зі сплати судового збору за розгляд апеляційної скарги покласти на Красилівське підприємство водопровідно-каналізаційного господарства.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, скаржник зазначає наступне:

- оскільки Договір про постачання електричної енергії № 4П-Т125 від 13.12.2024 та Додаткову угоду № 2 укладено після набрання чинності постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.2022 №1178, то у відповідності до пункту 37 розділу X Прикінцевих та перехідних положення Закону України "Про публічні закупівлі", сторони під час виконання умов Договору керувались положеннями Закону України "Про публічні закупівлі" з урахуванням Особливостей здійснення публічних закупівель товарів, робіт і послуг для замовників, передбачених Законом України Про публічні закупівлі, на період дії правового режиму воєнного стану в Україні та протягом 90 днів з дня його припинення або скасування;

- ухвалюючи рішення про часткове задоволення зустрічного позову, в частині визнання недійсними п. 3, та як наслідок, п. 5 Додаткової угоди № 2 суд першої інстанції допустив неправильне застосування норм матеріального права, та не здійснив належного встановлення обставин, що мають значення для справи, оскільки, з урахуванням вищенаведеного, зміни внесені п. 3 та п. 5 Додаткової угоди № 2, здійснено на підставі пп. 7 п. 19 Особливостей (який має окрему підставу для зміни ціни та не містить 10% відсоткового чи будь-якого іншого відсоткового обмеження) та відповідно до погодженого сторонами договірного порядку (формульного механізму із застосуванням середньозваженої ціни РДН). Натомість суд безпідставно поширив регулювання пп. 2 п. 19 Особливостей та п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону України "Про публічні закупівлі" на правовідносини, що виникли з іншої, самостійної підстави для зміни ціни, чим помилково визнав недійсними п. 3 та, як наслідок, п. 5 Додаткової угоди № 2. Таким чином, суд безпідставно застосував обмеження, притаманні пп. 2 п. 19 Особливостей або п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону України "Про публічні закупівлі", до правовідносин, що виникли з підстав, передбачених пп. 7 п. 19 Особливостей;

- для належного встановлення наявності чи відсутності заборгованості суд першої інстанції мав досліджувати кожен розрахунковий період окремо. Тобто, встановлені судом обставини щодо розміру заборгованості за розрахунковий період "січень 2025 року" жодним чином не можуть впливати на встановлення розміру заборгованості за розрахунковий період "червень 2025 року", оскільки для належного встановлення розміру заборгованості за розрахунковий період "червень 2025 року" суд мав досліджувати й робити висновки на підставі доказів, які обґрунтовують саме цей період. З урахуванням наведеного, здійснений судом перерахунок заборгованості та 3 % річних не може вважатись належним, оскільки здійснений не по конкретному розрахунковому періоду, а в загальному на сальдо за Договором. Судом першої інстанції залишено поза увагою те, що предметом первісного позову є стягнення заборгованості за розрахунковий період "червень 2025 року" у розмірі 567 176,43 грн основного боргу та 1 844,10 грн 3% річних.

27.02.2026 матеріали справи №924/925/25 надійшли до суду.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 03.03.2026 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Ясно+" на рішення Господарського суду Хмельницької області від 28.01.2026 у справі №924/925/25. Розгляд апеляційної скарги призначено на 31.03.2026 об 10:30год. у приміщенні Північно-західного апеляційного господарського суду за адресою: 33601, м. Рівне, вул. Яворницького, 59, у залі судових засідань №3. Запропоновано учасникам справи у строк до надіслати до 25.03.2026 Північно-західного апеляційного господарського суду письмові відзиви на апеляційну скаргу, в порядку передбаченому ст. 263 ГПК України, та докази надсилання копії відзивів та доданих до них документів іншим учасникам справи.

Крім того, не погоджуючись із ухваленим рішенням, Красилівське підприємство водопровідно-каналізаційного господарства звернулося до суду із апеляційною скаргою. Водночас, ухвалою суду від 23.03.2026 у задоволенні клопотання Красилівського підприємства водопровідно-каналізаційного господарства про поновлення строку на апеляційне оскарження Господарського суду Хмельницької області від 28.01.2026 у справі №924/925/25 - відмовлено. Відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Красилівського підприємства водопровідно-каналізаційного господарства на рішення Господарського суду Хмельницької області від 28.01.2026 у справі №924/925/25.

25.03.2026 на адресу суду від Красилівського підприємства водопровідно-каналізаційного господарства надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому заявник просить залишити рішення Господарського суду Хмельницької області від 28.01.2026 справі №924/925/25 без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення. Витрати зі сплати судового збору за розгляд апеляційної скарги покласти на ТОВ "Ясно+".

В судовому засіданні у режимі відеоконференції представник скаржника підтримала доводи апеляційної скарги.

В судовому засіданні представник відповідача за первісним позовом заперечив доводи апеляційної скарги.

Судова колегія, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при винесенні оскаржуваного рішення суду, зазначає наступне.

Як вбачається із матеріалів справи, 13.12.2024 між Красилівським підприємством водопровідно-каналізаційного господарства (споживач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Ясно+" (постачальник) укладено договір №4П-Т125 про постачання електричної енергії (далі договір), за умовами якого постачальник продає електричну енергію , код за ДК 021:20-5 - Електрична енергія, Споживачу для забезпечення потреб Споживача, а Споживач оплачує Постачальнику вартість використаної (купованої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього Договору.

Постачання електричної енергії Споживачу розпочинається з 01.01.2025 року (п. 2.1. договору).

Згідно п. 2.4. договору обсяг закупівлі електричної енергії (Товару) складає 760 000 кВт/год.

Обсяги закупівлі електричної може коригуватися в бік зменшення залежно від реального фінансування видатків. Споживач може коригувати щомісячні обсяги споживання шляхом направлення повідомлення про коригування обсягів споживання та/або розміщення в особистому кабінеті споживача інформації щодо зміни щомісячних обсягів закупівлі або в інший спосіб визначений сторонами умовами даного Договору. Обсяг проданої споживачу електроенергії визначається ОСР та підтверджується шляхом підписання Сторонами до 10 числа місяця наступного за розрахунковим відповідного акта купівлі-продажу електричної енергії/акта приймання-передачі електричної енергії (п.п. 2.5., 2.6 договору).

Відповідно до п. 4.1. договору Споживач розраховується з Постачальником за електричну енергію за цінами, що визначаються відповідно до механізму визначення ціни електричної енергії, згідно з умовами пункту 4.2 цього Договору.

До ціни 1 кіловат години електричної енергії має включатися: ціна ринку добу на перед; ціна (тариф) на передачу електричної енергії в гривнях за 1 кВт/годину електричної енергії, встановлений Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг; ціна (тариф) на розподіл електричної енергії в гривнях за 1 кВт/годину електричної енергії, встановлений Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг; прибуток постачальника; податки та збори. Ціна електричної енергії, в тому числі за одиницю кіловат години може змінюватися у випадках та в порядку визначеному п.12.12. даного Договору (п. 4.2. договору).

У пунктах п.4.3.-4.5 договору передбачено, що загальна вартість даного договору становить 6621120 грн (1103520 грн) в т.ч. ПДВ. Ціна електричної енергії має зазначатися Постачальником у рахунках про оплату електричної енергії за цим Договором, у тому числі у разі її зміни. Розрахунковим періодом за цим Договором є календарний місяць.

У п. 4. 7. Договору погоджено, що оплата здійснюється Споживачем за фактично спожиту електричну енергію на підставі Акту приймання-передачі електричної енергії протягом 10 (десяти) робочих днів з моменту отримання його Споживачем та на умовах Комерційної пропозиції. Оплата електричної енергії здійснюється споживачем поетапно, згідно наступного графіка: - до 20 числа розрахункового місяця на суму 20 % від вартості замовленого обсягу електричної енергії; - до 30 числа розрахункового місяця на суму 30 % від вартості замовленого обсягу електричної енергії. Повна оплата вартості обсягу спожитої електричної енергії здійснюється за фактичними показами обліку електричної енергії, на початку періоду, наступного за розрахунковим до 15 числа. Постачальник самостійно здійснює плату за послуги з передачі та розподілу електричної енергії безпосередньо оператору системи.

Договір, згідно п. 12.1., набирає чинності дня укладання договору про закупівлю та діє до 30.06.2025.

У п. 12.12. договору врегульовано, що Істотні умови даного Договору, в тому числі ціна за одиницю Товару, можуть змінюватися, шляхом укладення відповідної додаткової угоди до даного Договору у наступних випадках:

1) зменшення обсягів закупівлі, зокрема з урахуванням фактичного обсягу видатків замовника;

2) покращення якості предмета закупівлі за умови, що таке покращення не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю;

3) продовження строку дії договору про закупівлю та/або строку виконання зобов`язань щодо передачі товару, виконання робіт, надання послуг у разі виникнення документально підтверджених об`єктивних обставин, що спричинили таке продовження, у тому числі обставин непереборної сили, затримки фінансування витрат замовника, за умови, що такі зміни не призведуть до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю.

4) погодження зміни ціни в договорі про закупівлю в бік зменшення (без зміни кількості (обсягу) та якості товарів, робіт і послуг).

5) зміни ціни в договорі про закупівлю у зв`язку з зміною ставок податків і зборів та/або зміною умов щодо надання пільг з оподаткування пропорційно до зміни таких ставок та/або пільг з оподаткування, а також у зв`язку із зміною системи оподаткування пропорційно до зміни податкового навантаження внаслідок зміни системи оподаткування;

6) зміни встановленого згідно із законодавством органами державної статистики індексу споживчих цін, зміни курсу іноземної валюти, зміни біржових котирувань або показників Platts, ARGUS, регульованих цін (тарифів), нормативів, середньозважених цін на електроенергію на ринку «на добу наперед», що застосовуються в договорі про закупівлю, у разі встановлення в договорі про закупівлю порядку зміни ціни.

Сторони погоджуються, що зміна ціни за 1 кВт/год. у зв`язку із зміною регульованих цін (тарифів) здійснюють у такому порядку: підставою для зміни ціни є письмове звернення Сторони Договору, у разі зміни тарифу на послугу з передачі та/або розподілу електричної енергії, який змінений на підставі рішення регулятора - постанови НКРЕКП, оприлюдненої на офіційному вебсайті НКРЕКП та на власному вебсайті Оператора системи передачі; письмове звернення про зміну тарифу на послугу з передачі та/або розподілу електричної енергії обов`язково має містити номер та дату прийняття рішення регулятором постанови НКРЕКП, якою затверджено нові тарифи на послугу з передачі електричної енергії та дату введення в дію нового тарифу; нову (змінену) ціну за одиницю послуги з передачі та/або розподілу електричної енергії (1 кВт/год.) у разі затвердження нового тарифу Сторони застосовують з дня введення в дію постанови НКРЕКП або нового тарифу на послугу з передачі та/або розподілу електричної енергії; сторони погоджуються про можливість застосування частини 3 статті 631 Цивільного кодексу України при внесенні змін до даного договору у частині зміни регульованих цін (тарифів).

Сторони погоджуються, що зміну ціни за 1 кВт/год. у зв`язку із зміною середньозваженої ціни на ринку "на добу на перед" здійснюють у такому порядку: підставою для зміни ціни є письмове звернення Сторони Договору, у разі зміни середньозваженої ціни на електричну енергію на ринку "на добу на перед"; сторони погоджуються, що Сторона, яка звертається з пропозицією про внесення змін з підстав визначених даним пунктом обов`язково до письмового звернення надає документ, який підтверджує зміни середньозважених цін на електроенергію на ринку "на добу наперед"; сторони домовилися, що документ, який підтверджує зміни середньозваженої ціни на електроенергію на ринку «на добу наперед» є роздруківки з офіційного вебсайту Оператора ринку (https://www.oree.com.ua) з інформацією щодо середньозваженої ціни електричної енергії на РДН ОЕС України або інший документ, який виданий уповноваженим на це органами (ДП "Зовнішінформ", Торгово-промисловою палатою тощо), який засвідчує зміну середньозваженої ціни на електроенергію на ринку "на добу наперед". У будь якому випадку роздруківка або інший документ має містити інформацію про середньозважену ціну на електроенергію на ринку "на добу наперед" за розрахунковий місяць; у разі зміни середньозваженої ціни на електроенергію на ринку "на добу наперед" така ціна застосовується із дати зазначеної Сторонами у додатковій угоді до даного договору;

7) зміни умов у зв`язку із застосуванням положень частини шостої статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі", а саме: дія договору про закупівлю може бути продовжена на строк, достатній для проведення процедури закупівлі/спрощеної закупівлі на початку наступного року в обсязі, що не перевищує 20 відсотків суми, визначеної в початковому договорі про закупівлю, укладеному в попередньому році, якщо видатки на досягнення цієї цілі затверджено в установленому порядку.

Договір підписано сторонами та скріплено їхніми печатками.

У комерційній пропозиції, яка є додатком №2 до договору, передбачено, що ціна за 1кВт/год становить 8,71200 грн (з ПДВ).

Між сторонами підписано акти прийняття-передавання товарної продукції за травень 2025 на суму 908891,82 грн (спожито 99483 кВт); за січень 2025 на суму 1542929,38 грн (спожито 143521 кВт); за лютий 2025 на суму 1398658,91 грн (спожито 129258 кВт); за квітень 2025 на суму 1115041,64 грн (спожито 122483 кВт); за березень 2025 на суму 1242304,24 грн (спожито 122530 кВт).

У додатковій угоді №2 до договору від 17.02.2025 сторонами погоджено вартість 1кВт електроенергії в сумі 8,79271 грн без ПДВ (10,551252 грн. з ПДВ). За положеннями додаткової угоди №3 від 04.03.2025, ціна за 1кВт визначена в розмірі 10,820676 грн з ПДВ. 01.04.2025 укладено додаткову угоду №4, згідно якої ціна за 1 кВт скала 10,138776 грн з ПДВ. Додатковою угодою №5 від 01.06.2025 передбачено ціну за 1 кВт в розмірі 9,103644 грн. з ПДВ. 02.06.2025 укладено додаткову угоду №6, якою змінено ціну за 1кВт до 9,136152 грн з ПДВ. 30.06.2025 між сторонами укладено додаткову угоду №7, у якій погоджено ціну за 1 кВт/год. в розмірі 9,309828 грн з ПДВ.

Із наявних в матеріалах справи платіжних доручень вбачається, що відповідачем за первісним позовом сплачено ТОВ "Ясно+" за спожиту електроенергію 6621120,00 грн.

Позивач за первісним позовом повідомив відповідача листом від 05.06.2025 про припинення дії договірних відносин з 01.07.2025.

ТОВ "Ясно+" на виконання умов договору виставлено відповідачу рахунок від 09.07.2025 та акт прийняття-передавання товарної продукції за червень 2025 року на суму 1009073,6 грн.

У листі від 25.07.2025 позивач за первісним позовом звернувся до відповідача за первісним позовом з проханням сплатити заборгованість за договором за червень 2025 року в розмірі 441879,17 грн.

Проте, у зв`язку з невиконанням відповідачем за первісним позовом вимог позивача за первісним позовом, останній звернувся з даним позовом до суду. В свою чергу, відповідач за первісним позовом подав зустрічний позов з мотивів, викладених у ньому.

Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам, колегія суддів зазначає наступне.

Правові та економічні засади здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для забезпечення потреб держави, територіальних громад та об`єднаних територіальних громад визначено Законом України "Про публічні закупівлі" (тут і надалі - у редакції, чинній станом на час укладення Договору про закупівлю та оспорюваних Додаткових угод до нього).

З аналізу положень Закону України "Про публічні закупівлі" вбачається те, що вони є спеціальними нормами, які визначають правові підстави внесення змін та доповнень до договорів, укладених за наслідком публічних закупівель і повинні застосовуватися переважно щодо норм Цивільного та Господарського кодексів України, які визначають загальну процедуру внесення змін до договору (постанова Верховного Суду від 08.11.2023 у справі № 926/3421/22).

Відповідно до частиною четвертою статті 3 Закону України "Про публічні закупівлі" відносини, пов`язані із сферою публічних закупівель, регулюється виключно цим Законом і не можуть регулюватися іншими законами, крім випадків, встановлених цим Законом.

Згідно з пунктом 6 частини першої статті 1 цього Закону договір про закупівлю визначається як господарський договір, що укладається між замовником і учасником за результатами проведення процедури закупівлі/спрощеної закупівлі та передбачає платне надання послуг, виконання робіт або придбання товару.

У частині першій статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі" визначено, що договір про закупівлю укладається відповідно до норм Цивільного та Господарського кодексів України з урахуванням особливостей, визначених цим Законом.

Як установлено судом, сторони, уклавши за результатом проведеної процедури закупівлі Договір постачання про постачання електричної енергії, погодили всі його істотні умови, у тому числі предмет, ціну та строк виконання зобов`язань, що узгоджується з приписами Закону України "Про публічні закупівлі".

Предметом розгляду у цій справі є, зокрема вимога про визнання недійсними п. 3 та п. 5 додаткової угоди №2, в межах доводів апеляційної скарги, як такої, що суперечать положенням Закону України "Про публічні закупівлі" та стягнення надмірно сплачених за ними коштів у зв`язку підвищенням ціни на товар, з огляду на що колегія суддів відзначає таке.

Згідно із частиною першою статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 632 ЦК України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. Зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом. Зміна ціни в договорі після його виконання не допускається.

Згідно з частиною першою статті 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до частини першої статті 652 ЦК України у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов`язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.

Згідно із частинами третьою, четвертою статті 653 ЦК України у разі зміни договору зобов`язання змінюється з моменту досягнення домовленості про зміну договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни. Сторони не мають права вимагати повернення того, що було виконане ними за зобов`язанням до моменту зміни договору, якщо інше не встановлено договором або законом.

Із системного аналізу наведених норм ЦК України та Закону України "Про публічні закупівлі" вбачається, що ціна товару є істотною умовою договору про закупівлю.

Судом встановлено, що у комерційній пропозиції, яка є додатком №2 до договору №4П-Т125 про постачання електричної енергії від 13.12.2024, передбачено, що ціна за 1кВт/год становить 8,71200 грн (з ПДВ).

У додатковій угоді №2 до договору від 17.02.2025 сторонами погоджено вартість 1кВт електроенергії в сумі 8,79271 грн без ПДВ (10,551252 грн з ПДВ).

За загальним правилом істотні умови договору про закупівлю, однією з яких є ціна товару, не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі (частина п`ята статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі"). Однак зазначена норма передбачає випадки, коли допустима зміна істотних умов договору про закупівлю.

Так, згідно з пунктом 2 частини п`ятої статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі" істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадку збільшення ціни за одиницю товару до 10 % пропорційно збільшенню ціни такого товару на ринку у разі коливання ціни такого товару на ринку за умови, що така зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю, - не частіше ніж один раз на 90 днів з моменту підписання договору про закупівлю. Обмеження щодо строків зміни ціни за одиницю товару не застосовується у випадках зміни умов договору про закупівлю бензину та дизельного пального, газу та електричної енергії.

Філологічне тлумачення пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі" свідчить, що зміна істотних умов договору про закупівлю після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі допускається лише у випадках, прямо передбачених цією нормою. Одним із цих випадків є збільшення ціни товару, але за умови, що таке збільшення не може перевищувати нормативно визначеного відсоткового значення суми, встановленої в договорі про закупівлю, яке у пункті 2 частини п`ятої статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі" унормовано на рівні не більше 10 %.

До того ж визначене законодавцем відсоткове значення обмеження суми є граничним (пороговим) і відповідний ліміт зміни ціни слід враховувати при кожному внесенні змін до договору про закупівлю, а не застосовувати щоразу до кожного окремого випадку внесення змін. Іншими словами, це означає, що сукупне значення збільшення ціни при послідовних змінах до договору (у разі коливання ціни товару на ринку) не може перевищувати нормативно закріпленого 10 % значення для зміни ціни, визначеної в договорі про закупівлю (див. пункти 139, 140 постанови Великої Палати Верховного Суду від 21.11.2025 у справі №920/19/24).

У постановах від 21.11.2025 у справі №920/19/24, від 24.01.2024 у справі №922/2321/22 Велика Палата Верховного Суду виснувала, що у будь-якому разі ціна за одиницю товару не може бути збільшена більше ніж на 10 % від тієї ціни товару, яка була визначена сторонами у договорі за результатами процедури закупівлі, незалежно від кількості та строків зміни ціни протягом дії договору. Тобто під час дії договору про закупівлю сторони можуть неодноразово змінювати ціну товару у бік збільшення за наявності умов, встановлених у статті 652 ЦК України та пункті 2 частини п`ятої статті 41 Закону України «Про публічні закупівлі», проте загальне збільшення такої ціни не повинно перевищувати 10 % від тієї ціни товару, яка була визначена сторонами при укладенні договору за результатами процедури закупівлі.

Верховний Суд неодноразово зауважував, що передбачена законодавством про публічні закупівлі норма застосовується, якщо відбувається значне коливання (зростання) ціни на ринку, яке робить для однієї сторони договору його виконання вочевидь невигідним, збитковим. Для того, щоб за таких обставин не був розірваний уже укладений договір і щоб не проводити новий тендер закон дає можливість збільшити ціну, але не більше як на 10 %. Інше тлумачення відповідної норми Закону "Про державні закупівлі" нівелює, знецінює, робить непрозорою процедуру відкритих торгів. Верховний Суд вважає, що обмеження 10 % застосовується як максимальний ліміт щодо зміни ціни, визначеної у договорі, незалежно від того, як часто відбуваються такі зміни (кількість підписаних додаткових угод) (постанови Верховного Суду від 12.11.2024 у справі №910/19784/23, від 10.09.2024 у справі № 918/703/23, від 02.07.2024 у справі №910/13579/23, від 14.05.2024 у справі № 917/1010/22).

Отже, зміна істотних умов договору про закупівлю (збільшення ціни за одиницю товару) є правомірною виключно за таких умов:

(1) відбувається за згодою сторін, зокрема шляхом підписання додаткових угод до основного договору про закупівлю;

(2) збільшення ціни має бути пропорційне збільшенню ціни цього товару на ринку в разі коливання його ціни на ринку;

(3) коливання ціни такого товару на ринку має бути обґрунтоване і документально підтверджене постачальником;

(4) ціна за одиницю товару може збільшуватися не більше ніж на 10 %;

(5) така зміна може відбуватися не частіше ніж один раз на 90 днів з моменту підписання договору про закупівлю;

(6) загальна сума (ціна) договору не повинна збільшуватися.

У розрізі наведеного колегія суддів відзначає, що метою Закону України "Про публічні закупівлі" є забезпечення ефективного та прозорого здійснення закупівель, створення конкурентного середовища у сфері публічних закупівель, запобіганні проявам корупції в цій сфері та розвитку добросовісної конкуренції, оскільки продавці з метою перемоги можуть під час проведення процедури закупівлі пропонувати ціну товару, яка нижча за ринкову, а в подальшому, після укладення договору про закупівлю, вимагати збільшити цю ціну, мотивуючи коливаннями ціни такого товару на ринку (постанови Верховного Суду: від 10.12.2024 у справі № 924/413/24, від 15.10.2024 у справі № 918/18/24, від 08.10.2024 у справі № 918/728/23).

Тендер проводиться не лише для того, щоб закупівля була проведена на максимально вигідних для держави умовах, але й для того, щоб забезпечити однакову можливість усім суб`єктам господарювання продавати свої товари, роботи чи послуги державі.

Колегія суддів ураховує, що застосування підходу, який передбачає можливість збільшувати ціну за одиницю товару більше ніж на 10 % пропорційно збільшенню ціни товару на ринку, у разі коливання ціни цього товару, спотворюватиме принцип добросовісної конкуренції серед учасників.

Укладення додаткових угод до договору про закупівлю щодо зміни ціни на товар із урахуванням подібного підходу спотворюватиме результати торгів та зводитиме нанівець економію, яку було отримано під час підписання договору, та, як наслідок, робитиме результат закупівлі невизначеним й зумовлюватиме неефективне використання бюджетних коштів, що є прямим порушенням принципів процедури закупівлі, визначених преамбулою та статтею 5 Закону України "Про публічні закупівлі".

Окрім того, збільшення ціни може призвести до того, що кількість товарів настільки зменшиться, що виконання договору закупівлі в такому обсязі не відповідатиме господарській меті укладення замовником договору закупівлі.

Отже, дотримання сторонами договору про закупівлю імперативних вимог пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі", що передбачає спосіб та порядок зміни ціни за одиницю товару, є обов`язковим. Відповідно, у разі порушення таких вимог можуть наставити правові наслідки, передбачені статтями 215, 216 ЦК України.

Так, згідно із частиною першою статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Частиною третьою статті 215 ЦК України визначено, що якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

За частиною першою статті 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Вирішуючи спори про визнання правочинів недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання таких правочинів недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин. Тобто, для того щоб визнати той чи інший правочин недійсним, позивач по справі має довести, що такий правочин, саме в момент його укладання, зокрема, суперечив ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Отже, з системного аналізу вищевказаних положень законодавства та умов договору слідує, що внесення змін до договору на підставі пункту 7 частини 5 статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі" є правомірним у разі зміни тарифів на передачу та/або розподіл електричної енергії, яка мала місце у період з моменту укладення основного договору до моменту укладення додаткової угоди.

Із відзиву на зустрічну позовну заяву вбачається, що договір укладено за результатами проведення публічної закупівлі UA-2024-11-19-009718-а, яка була оголошена 19.12.2024. Судом встановлено, що кінцевим строком подання тендерних пропозицій на вказану закупівлю є 27.11.2024.

Тобто, на момент подання тендерних пропозицій та укладення договору (13.12.2024) не було прийнято та оприлюднено постанов НКРЕКП, якими встановлювались тарифи на розподіл та передачу електроенергії на 2025 рік.

Відтак 13.12.2024 при укладенні договору сторони не могли врахувати зміни тарифів, встановленими вказаними постановами НКРЕКП від 19.12.2024.

Отже, відсутнє порушення принципів добросовісності, відкритості та прозорості публічних закупівель шляхом внесення змін у договір в частині збільшення тарифів на розподіл та передачу електроенергії, позаяк зміна тарифів відбулась після укладення договору та не могла бути відома учасникам закупівлі на момент подання тендерних пропозицій.

Проте, вносячи зміни в середньозважену ціну на електроенергію на ринку "на добу наперед" додатковою угодою №2, сторонами не враховано, що вартість електроенергії перевищує встановлену в договорі ціну 1 кВт електроенергії більше, ніж на 10% (в тому числі, з урахуванням збільшених тарифів), а саме на 21%, що суперечить положенням п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону України "Про публічні закупівлі".

З приводу посилань відповідача за зустрічним позовом на постанову № 1178, якою, за твердженням ТОВ "Ясно+", не передбачалось обмежень на підняття ціни, суд зазначає таке.

Відповідно до пункту 3-7 розд. Х "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про публічні закупівлі" на період дії правового режиму воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022 № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022 № 2102-IX, та протягом 90 днів з дня його припинення або скасування особливості здійснення закупівель товарів, робіт та послуг для замовників, передбачених цим Законом (далі - Особливості), визначаються Кабінетом Міністрів України із забезпеченням захищеності таких замовників від воєнних загроз та з дотриманням вимог, встановлених пунктом 3-8 цього розділу.

Так, Постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.2022 № 1178 затверджено Особливості здійснення публічних закупівель товарів, робіт і послуг для замовників, передбачених Законом України "Про публічні закупівлі", на період дії правового режиму воєнного стану в Україні та протягом 90 днів з дня його припинення або скасування, які встановлюють порядок та умови здійснення публічних закупівель товарів, робіт і послуг для замовників, передбачених Законом України "Про публічні закупівлі", із забезпеченням захищеності таких замовників від воєнних загроз на період дії правового режиму воєнного стану в Україні та протягом 90 днів з дня його припинення або скасування.

Згідно з пп. 7 п. 19 Особливостей (в редакції на час укладення додаткової угоди №2) істотні умови договору про закупівлю, укладеного відповідно до пунктів 10 і 13 (крім підпункту 13 пункту 13) цих особливостей, не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадків, зокрема, зміни встановленого згідно із законодавством органами державної статистики індексу споживчих цін, зміни курсу іноземної валюти, зміни біржових котирувань або показників Platts, ARGUS, регульованих цін (тарифів), нормативів, середньозважених цін на електроенергію на ринку "на добу наперед", що застосовуються в договорі про закупівлю, у разі встановлення в договорі про закупівлю порядку зміни ціни.

Підпунктом 2 пункту 19 Особливостей передбачено внесення змін у разі погодження зміни ціни за одиницю товару в договорі про закупівлю у разі коливання ціни такого товару на ринку, що відбулося з моменту укладення договору про закупівлю або останнього внесення змін до договору про закупівлю в частині зміни ціни за одиницю товару. Зміна ціни за одиницю товару здійснюється пропорційно коливанню ціни такого товару на ринку (відсоток збільшення ціни за одиницю товару не може перевищувати відсоток коливання (збільшення) ціни такого товару на ринку) за умови документального підтвердження такого коливання та не повинна призвести до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю на момент його укладення.

Отже, вказаною Постановою №1178 Кабінет Міністрів України встановив певні особливості здійснення закупівель товарів замовниками, передбачених Законом України "Про публічні закупівлі", під час дії воєнного стану, основна мета яких є вжиття заходів щодо забезпечення захищеності саме замовників від воєнних загроз.

Разом з тим така Постанова Кабінету Міністрів України від 12.10.2022 № 1178 не скасовує та не передбачає внесення будь-яких змін до Закону України "Про публічні закупівлі", зокрема до норми пункту 2 частини п`ятої статті 41 вказаного Закону (схожих висновків дійшов Верховний Суд у постановах 06.02.2025 у справі №916/747/24, від 18.06.2024 у справі №922/2595/23, від 01.10.2024 у справі №918/779/23 тощо).

Відповідно, як на момент виникнення спірних правовідносин (укладення основного Договору та Додаткових угод до нього), так і на момент розгляду справи в суді норма пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі" була чинною та незмінною за своїм буквальним змістом. Дія такої норми на час дії воєнного стану не скасовувалась та не призупинялась.

Ураховуючи вищенаведене у своїй сукупності, колегія суддів відзначає, що затвердження Кабінетом Міністрів України, у межах визначених законом повноваженнях, Особливостей здійснення публічних закупівель (Постанови №1178), не свідчить про зміну законодавства у відповідній категорії спірних правовідносин, які унормовані Законом України "Про публічні закупівлі", зокрема пунктом 2 п`ятої статті 41, оскільки:

1) постанова Кабінету Міністрів України є підзаконним нормативно-правовим актом;

2) їх зміст лише деталізує випадки для можливості зміни сторонами правочину ціни договору в порядку пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі", та не встановлює іншого алгоритму розрахунку процентного співвідношення ціноутворення передбаченого даною нормою.

Схожих висновків щодо правозастосування Постанови №11778 дійшов Верховний Суд також у постанові від 28.08.2024 у справі № 918/694/23.

Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 21 листопада 2025 року у справі №920/19/24 наголошено на тому, що, з`ясовуючи законодавчу еволюцію пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону №922-VIII, суд звертає увагу на нормативне закріплення подібної можливості у постанові КМУ №1178, у підпункті 2 пункту 19 (в редакції постанови КМУ №1067) якої, з-поміж іншого, визначено, що обмеження щодо збільшення ціни за одиницю товару не більше ніж на 10% застосовується щодо кожного окремого випадку збільшення ціни за одиницю товару (без обмеження кількості змін), а змінена ціна за одиницю товару не повинна перевищувати 50% ціни за одиницю товару, що передбачена в початковому договорі про закупівлю.

Тобто положеннями постанови КМУ №1178 (в редакції постанови КМУ від 01 вересня 2025 року № 1067), на відміну від норм пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону №922-VIII, чітко визначені як можливість застосування 10-відсоткового обмеження щодо збільшення ціни щодо кожного окремого випадку збільшення (без обмеження кількості змін), а не в цілому до усіх внесених змін, так і граничне значення на рівні 50%, на яке може бути змінена передбачена в початковому договорі про закупівлю ціна за одиницю товару, що вкотре додатково підтверджує, що приписи частини п`ятої статті 41 Закону №922-VIII не передбачають можливість збільшення ціни за одиницю товару на 10% під час кожного внесення змін до договору про закупівлю.

Ураховуючи наведене, Велика Палата Верховного Суду виснувала, що зміна умов договору про закупівлю щодо збільшення ціни за одиницю товару більше ніж на 10% не допускається, зокрема, у випадку закупівлі бензину та дизельного пального, природного газу та електричної енергії. Внесені зміни Законом №1530-ІХ до пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону №922-VIII не стосуються встановленої первісною редакцією цього Закону заборони збільшення ціни за одиницю товару більше ніж на 10%, в тому числі і при здійсненні закупівлі бензину та дизельного пального, природного газу та електричної енергії.

Виняток з обмежень, викладений в останньому реченні пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону № 922-VIII, повинен тлумачитися суто буквально, а тому він стосується лише строків зміни ціни за одиницю товару у випадках зміни умов договору про закупівлю бензину та дизельного пального, природного газу та електричної енергії (дотримання умови про зміну лише раз на 90 днів в цьому випадку не діє) і не визначає верхньої межі збільшення (зміни) ціни за одиницю товару.

Відтак, укладаючи спірну Додаткову угоду № 2, та змінюючи ціну на одиницю спірного товару, сторони Договору мали керуватись імперативними приписами положень пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі", з урахуванням Особливостей здійснення публічних закупівель товарів, робіт і послуг для замовників, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.2022 № 1178.

Як установлено судом, сторони спірного Договору про закупівлю, укладаючи Додаткову угоду № 2, яка передбачала збільшення ціни більше, ніж на 10% від ціни, визначеної у Договорі, не дотримались приписів пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі".

Доводи відповідача щодо пріоритетності застосування до спірних правовідносин лише положень Постанови №11078 фактично зводяться до власного суб`єктивного тлумачення таких норм права.

З викладеного, пункти 3 та 5 додаткової угоди №2 від 17.02.2025 до договору №4П-Т125 від 13.12.2024 підлягають визнанню недійсними у зв`язку з їх невідповідністю пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону № 922-VIII.

Згідно зі ст. 714 ЦК України за договором постачання електричними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

Споживачі електричної енергії зобов`язані користуватися електричною енергією виключно на підставі договору та сплачувати обсяги електроенергії, а також здійснювати інші платежі відповідно до умов договору.

Згідно з ч. 1 ст. 56 Закону України "Про ринок електричної енергії", п.3.1.1 р. III ПРРЕЕ постачання електричної енергії споживачам здійснюється обраним споживачем електропостачальником, який отримав відповідну ліцензію, за договором постачання електричної енергії споживачу.

Частиною 3 ст. 58 Закону України "Про ринок електричної енергії" передбачено, що Споживач зобов`язаний сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів.

Як встановлено судом, позивачем за первісним позовом поставлено, а відповідачем за первісним позовом спожито 725663 кВт електроенергії, за яку Красилівським підприємством водопровідно-каналізаційного господарства сплачено 6621120,00 грн.

Частиною 1 статті 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов`язання встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Глава 50 ЦК України передбачає підстави та умови припинення зобов`язання, зокрема, статтею 599 ЦК України встановлено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

В даному випадку судом враховується визнання недійсними п.п. 3 та 5 додаткової угоди №2 до договору. Окрім того, розглядаючи питання можливості підвищення ціни електроенергії, що вже була спожита, ВП ВС у Постанові від 24.01.2024 у справі №922/2321/22 досліджував обставини, за яких Постачальник щоденно протягом певного періоду постачав, а Споживач приймав та споживав електричну енергію. В подальшому, сторони підписали додаткову угоду, якою змінили ціну електричної енергії, яка вже була продана Споживачу та спожита ним. Отже, товар, поставлений відповідачем до моменту укладення додаткової угоди, був не тільки прийнятий Споживачем у власність, а й спожитий. ВС виснував, що ціна товару є істотною умовою договору про закупівлю. Зміна ціни товару в договорі про закупівлю після виконання продавцем зобов`язання з передачі такого товару у власність покупця не допускається, отже, підвищення ціни на електроенергію, що щоденно споживалася до укладення додаткової угоди, є неправомірним.

З огляду на те, що за період січня 2025 між сторонами не вносились жодні зміни в договір, натомість електрична енергія була спожита, то таке споживання повинно було здійснюватись за цінами, визначеними в договорі, а саме 8,712 грн за 1кВт з ПДВ. З викладеного вартість спожитої за січень 2025 року електроенергії становить 1250354,95 грн.

Враховуючи, що доказів сплати відповідачем за первісним позовом 274602,00 грн за отриману від ТОВ "Ясно+" електроенергію матеріали справи не містять та учасниками не надано, відповідна сума підлягає стягненню з відповідача за первісним позовом. Натомість в стягненні 292574,43 грн боргу суд відмовляє.

Заперечення відповідача за первісним позовом, що встановлені судом обставини щодо розміру заборгованості за розрахунковий період "січень 2025 року" жодним чином не можуть впливати на встановлення розміру заборгованості за розрахунковий період "червень 2025 року", спростовуються актом прийняття-передавання товарної продукції за січень №4/1/1, який підтверджує обсяг фактично поставленої електричної енергії та здійснення її оплати на загальну суму 1 542 929,38 грн.

Позивач за первісним позовом також просить стягнути з відповідача за первісним позовом 1844,10 грн 3% річних згідно вміщених в позовній заяві розрахунків.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши розрахунок, судом встановлено, що 3% річних, нарахованих на суму боргу в розмірі 716499,17 грн, за період з 28.07.2025 по 29.07.2025 становлять 117,78 грн, та за період з 30.07.2025 по 03.09.2025, нарахованих на суму боргу в розмірі 274602,00 грн, складають 812,52 грн. На загальну суму 903,3 грн. Відтак в стягненні 913,8 грн 3% річних суд відмовляє.

Отже, первісний позов у справі №924/925/25 суд задовольняє частково та з Красилівського підприємства водопровідно-каналізаційного господарства на користь ТОВ "Ясно+" слід стягнути 274 602,00 грн боргу, 930,3 грн 3% річних. В стягненні 292574,43 грн боргу та 913,8 грн 3% річних суд відмовляє.

Інші доводи, наведені скаржником в апеляційній скарзі, не спростовують висновків суду.

Відповідно до ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказі.

В силу приписів ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Натомість, скаржником не надано достатніх належних та допустимих доказів у розумінні ст.ст. 75, 76 ГПК України на підтвердження своєї правової позиції, викладеної в апеляційній скарзі.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" (заява №4909/04) зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Зважаючи на вказане, судова колегія зазначає, що доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують встановлених обставин справи, не підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами, а тому не приймаються судом апеляційної інстанції до уваги.

Відповідно до ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За наведених обставин, рішення Господарського суду Хмельницької області від 28.01.2026 у справі №924/925/25 необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Ясно+" - без задоволення.

Судові витрати апеляційний суд розподіляє з урахуванням положень ст.ст. 123, 129 ГПК України та покладає на скаржника.

Керуючись ст.ст. 269, 270, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північно-західний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Ясно+" на рішення Господарського суду Хмельницької області від 28.01.2026 у справі №924/925/25 залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Хмельницької області від 28.01.2026 у справі №924/925/25 - без змін.

2. Справу №924/925/25 повернути до Господарського суду Хмельницької області.

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в строк та в порядку встановленому ст.ст. 287-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складений "06" квітня 2026 р.

Головуючий суддя Павлюк І.Ю.

Суддя Крейбух О.Г.

Суддя Розізнана І.В.