ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

про повернення апеляційної скарги

"07" квітня 2026 р. Справа № 902/81/26

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючого судді Василишин А.Р.

судді Мельник О.В.

судді Бучинська Г.Б.

розглянувши апеляційну скаргу за Вх. №1615/26 від 7 квітня 2026 року Акціонерного товариства "Кременчуцький сталеливарний завод" на протокольну ухвалу (в частині поновлення пропущенного процесуального строку) Господарського суду Вінницької області від 30 березня 2026 року по справі №902/81/26

за позовом Акціонерного товариства "Кременчуцький сталеливарний завод"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Профешнл Текноледжіс Груп"

про стягнення 789853 грн 40 коп.

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство "Кременчуцький сталеливарний завод" (надалі - Позивач) звернулося до Господарського суду Вінницької області з позов до Товариства з обмеженою відповідальністю "Профешнл Текноледжіс Груп" (надалі - Відповідач) стягнення 789853 грн 40 коп..

Ухвалою Господарського суду Вінницької області від 2 лютого 2026 року відкрито провадження у справі №902/81/26. Підготовче засідання у справі призначено на 26 лютого 2026 року об 11:30 год..Для подання Відповідачем відзиву на позовну заяву в порядку статті 165 ГПК України встановлено 15-ти денний строк з дня вручення даної ухвали.

Ухвалою суду першої інстанції від 27 лютого 2026 року повідомлено Відповідача про судове засідання для розгляду справи № 902/81/26 по суті, яке призначено на 30 березня 2026 року о 10:00 год..

У судовому засіданні від 30 березня 2026 року Господарським судом Вінницької області винесено протокольні ухвали в справі №902/81/26, якими: задоволено заяву про повернення до стадії підготовчого провадження №27/03 від 27 березня 2026 року; встановлено строк 10 днів на подання відзиву і 5 днів на усі інші заяви по суті (відповідь на відзив, заперечення щодо відповіді на відзив); продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів.

Не погодившись із зазначеною протокольною ухвалою в частині поновлення пропущенного процесуального строку по справі Позивач звернувся із апеляційною скаргою, в якій, з посиланням на порушення господарським судом норм процесуального права, просив скасувати протокольну ухвалу господарського суду, якою поновлено пропущенний процесуальний строк та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції по суті.

Дана апеляційна скарга надійшла на адресу Північно-західного апеляційного господарського суду засобами поштового зв`язку 7 квітня 2026 року, яка зареєстрована відділом документообігу за Вх. 1615/26.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 3 квітня 2026 року для розгляду справи визначена колегія суддів у складі: головуючого судді Василишина А.Р. (доповідач), судді Бучинська Г.Б., Мельник О.В..

Ознайомившись з матеріалами апеляційної скарги, апеляційний господарський суд вважає за необхідне повернути скаржнику апеляційну скаргу з огляду на наступне.

Згідно зі статтею 55 Конституції України кожному гарантується право на судовий захист.

Реалізацією права особи на судовий захист є можливість оскарження судових рішень у судах апеляційної та касаційної інстанцій.

Відповідно до пункту 8 частини першої статті 129 Конституції України основними засадами судочинства є, зокрема, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

За змістом пунктів 8, 9 частини третьої статті 2 Господарського процесуального кодексу України одним із принципів господарського судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та права на касаційне оскарження судового рішення у визначених законом випадках.

Відповідно до частини першої статті 17 Господарського процесуального кодексу України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Реалізація конституційного права, зокрема, на апеляційне та касаційне оскарження судового рішення ставиться в залежність від положень відповідних процесуальних норм.

Частиною 2 статті 254 Господарського процесуального кодексу України визначено, що учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції окремо від рішення суду лише у випадках, передбачених статтею 255 цього Кодексу. Оскарження ухвал суду, які не передбачені статтею 255 цього Кодексу, окремо від рішення суду не допускається.

Згідно із частиною 1 статті 255 Господарського процесуального кодексу України окремо від рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції: 1) про відмову у видачі судового наказу; 2) про забезпечення доказів, відмову в забезпеченні доказів, скасування ухвали про забезпечення доказів; 3) про забезпечення позову, заміну заходу забезпечення позову; 4) про скасування забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову, відмову у скасуванні чи заміні заходів забезпечення позову; 5) про зустрічне забезпечення, зміну чи скасування зустрічного забезпечення; 6) про повернення заяви позивачеві (заявникові); 7) про відмову у відкритті провадження у справі; 8) про передачу справи на розгляд іншого суду; 9) про відмову поновити або продовжити пропущений процесуальний строк; 10) про затвердження мирової угоди; 11) про призначення експертизи; 12) про зупинення провадження у справі; 13) про закриття провадження у справі; 14) про залишення позову (заяви) без розгляду; 15) окрема ухвала; 16) про стягнення штрафу в порядку процесуального примусу; 17) у справах про банкрутство (неплатоспроможність) у випадках, передбачених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом"; 18) про внесення, відмову у внесенні виправлень у рішення; 19) про відмову ухвалити додаткове рішення; 20) про роз`яснення чи відмову у роз`ясненні судового рішення; 21) про відмову у відкритті провадження за нововиявленими або виключними обставинами, відмову в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами; 22) про поновлення, відмову у поновленні пропущеного строку для пред`явлення наказу до виконання; 23) про внесення чи відмову у внесенні виправлень до виконавчого документа, визнання чи відмову у визнанні виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню; 24) щодо відстрочки або розстрочки виконання рішення, ухвали, постанови, зміну способу та порядку їх виконання; 25) про розгляд скарг на рішення, дії (бездіяльність) органів Державної виконавчої служби, державного виконавця, приватного виконавця; 26) про заміну чи відмову у заміні сторони у справі (процесуальне правонаступництво) або сторони виконавчого провадження; 27) про поворот виконання чи відмову у повороті виконання; 28) про звернення стягнення на грошові кошти, що належать іншим особам, чи нерухоме майно, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку; 29) щодо тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України; 30) про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами; 31) про відмову у відкритті провадження у справі про скасування рішення третейського суду; 32) про повернення заяви про скасування рішення третейського суду; 33) про повернення заяви про видачу наказу за рішенням третейського суду без розгляду; 34) про залишення без розгляду заяви про відновлення втраченого судового провадження; 35) про відновлення чи відмову у відновленні повністю або частково втраченого судового провадження; 36) про відмову у задоволенні заяви про зобов`язання боржника подати звіт про виконання судового рішення; 37) про прийняття або відмову у прийнятті звіту боржника про виконання судового рішення.

Вказаний перелік є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.

Таким чином, в апеляційному порядку можливо оскаржити ухвалу саме про відмову поновити або продовжити пропущений процесуальний строк. Ухвали ж про поновлення пропущенного процесуального строку вказаний перелік не містить.

В той же час частина 3 статті 255 Господарського процесуального кодексу України надає процесуальну можливість заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включати до апеляційної скарги на рішення суду.

На підставі вище висвітленого суд апеляційної інстанції звертає увагу Скаржника, що частина 1 статті 255 Господарського процесуального кодексу України містить вичерпний перелік ухвал, що можуть бути оскаржені окремо від рішення суду.

З аналізу даної норми Господарського процесуального кодексу України випливає, що в апеляційному порядку, окремо від рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені тільки ті ухвали, можливість оскарження яких прямо передбачена Кодексом, в той же час як оскаржувана протокольна ухвала не віднесена до цього переліку.

Таким чином, перелік ухвал, які підлягають апеляційному оскарженню окремо від рішення суду, наведений в частині першій статті 255 Господарського процесуального кодексу України. З урахуванням основних засад судочинства та необхідності забезпечення права на апеляційний перегляд справи будь-яка ухвала суду першої інстанції підлягає апеляційному оскарженню або самостійно, або разом із рішенням суду по суті спору. Перелік ухвал, на які апеляційна скарга може бути подана окремо від рішення суду, наведений у частині першій статті 255 Господарського процесуального кодексу України. Цей перелік не є вичерпним: ухвала, зазначена в частині першій статті 255 Господарського процесуального кодексу України, безумовно може бути оскаржена в апеляційному порядку окремо від рішення суду; за відсутності ухвали в цьому переліку встановленню та оцінці судом підлягає те, чи перешкоджає ця ухвала подальшому провадженню в справі та/або чи може вона бути оскаржена разом із рішенням суду (тобто чи є в особи, яка подає апеляційну скаргу, можливість поновити свої процесуальні права в інший спосіб).

Схожий висновок щодо застосування статті 255 Господарського процесуального кодексу України викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 листопада 2024 року в справі №757/47946/19-ц.

У нашому ж випадку, оспорювана протокольна ухвала не перешкоджає подальшому розгляду відповідної судової справи, а отже її законність може бути оцінена при оскаржені кінцевого судового рішення і це не позбавляє сторону (апелянта) доступу до правосуддя.

У постанові від 29 травня 2019 року в справі № 219/10010/17 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що встановлення у процесуальному законі переліку ухвал суду першої інстанції, що можуть бути оскаржені окремо від рішення суду стосовно суті спору, та відтермінування реалізації права на апеляційне оскарження з питань, які не перешкоджають подальшому провадженню у справі, до подання апеляційної скарги на рішення суду щодо суті спору є розумним обмеженням, що має на меті забезпечити розгляд справи впродовж розумного строку та запобігти зловживанням процесуальними правами, які можуть призводити до невиправданих зволікань під час такого розгляду. Тому означена мета є легітимною. Обмеження права на апеляційне оскарження окремо від рішення суду щодо суті спору ухвал, не вказаних у частині першій статті 353 ЦПК України (аналогічно за змістом статті 255 ГПК України), є передбачуваним, оскільки чітко регламентоване процесуальним законом. Звертаючись з апеляційною скаргою на ухвалу суду, що за законом не може бути окремо оскаржена в апеляційному порядку, учасник справи може спрогнозувати юридичні наслідки такого оскарження, визначені у пункті 4 частини п`ятої статті 357 ЦПК України (аналогічно за змістом пункту 4 частини 5 статті 260 ГПК України).

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 12 вересня 2018 року у справі № 752/1016/17 (провадження № 61-19138сво18) зроблено висновок, що право на апеляційне оскарження учасники справи можуть реалізувати у порядку, визначеному процесуальним законом, не зловживаючи їхніми процесуальними правами у спосіб подання апеляційної скарги на ухвалу, що не може бути оскаржена до ухвалення рішення по суті спору й окремо від такого рішення.

Такі правові висновки щодо застосування процесуальних норм враховуються колегією суддів відповідно до частини 6 статті 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», частини 4 статті 236 Господарського процесуального кодексу України.

Аналогічний підхід прослідковується у практиці Європейського суду з прав людини, і відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція), протоколи до неї, а також практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Так, у рішенні Європейського суду з прав людини від 20 травня 2010 року в справі "Пелевін проти України" (заява № 24402/02) зазначено, що право на доступ до суду не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг (пункт 27). Такі обмеження дозволяються опосередковано, оскільки право на доступ до суду "за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання, що може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб і ресурсів суспільства та окремих осіб".

Як слідує з даних комп`ютерної програми «Діловодство спеціалізованого суду» у судовому засіданні від 30 березня 2026 року Господарським судом Вінницької області винесено протокольні ухвали в справі №902/81/26, якими: задоволено заяву про повернення до стадії підготовчого провадження №27/03 від 27 березня 2026 року; встановлено строк 10 днів на подання відзиву і 5 днів на усі інші заяви по суті (відповідь на відзив, заперечення щодо відповіді на відзив); продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів.

Таким чином, оскаржувана протокольна ухвала в частині встановлення 10 денного строку на подання відзиву і 5 днів на усі інші заяви по суті (відповідь на відзив, заперечення щодо відповіді на відзив) від 30 березня 2026 року не підлягає оскарженню окремо від кінцевого судового рішення, відповідно до частини 1 статті 255 Господарського процесуального кодексу України, що є підставою для повернення апеляційної скарги у відповідності до пункту 4 частини 5 статті 260 Господарського процесуального кодексу України.

В силу дії пункту 4 частини 5 статті 260 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом апеляційної інстанції, якщо скаргу подано на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

З огляду на усе викладене вище колегія суддів вважає, що апеляційна скарга Позивача на протокольну ухвалу від 30 березня 2026 року в частині встановлення строку на подання відзиву та інших заяв по суті справи (як вказує Позивач в апеляційній скарзі - ухвала про поновлення процесуального строку) не може бути прийнята, а відтак підлягає поверненню на підставі пункту 4 частини п`ятої статті 260 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись статтями 234, 235, 254, 255, пунктом 4 частини 5 статті 260, статті 281 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Кременчуцький сталеливарний завод" за Вх. 1615/26 від 7 квітня 2026 року на протокольну ухвалу (в частині поновлення пропущенного процесуального строку) Господарського суду Вінницької області від 30 березня 2026 року по справі №902/81/26 - повернути.

2. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та у строк відповідно до статей 287-291 Господарського процесуального кодексу України.

3. Копію ухвали та апеляційну скаргу з додатками на 28 аркушах разом з конвертом (платіжною інструкцією №4205 від 1 квітня 2026 року) надіслати апелянту на його поштову адресу: вул. І. Приходька, 141, Полтавська область, м. Кременчук, 39621.

4. Ухвалу направити Господарському суду Вінницької області для долучення до матеріалів справи.

Головуючий суддя Василишин А.Р.

Суддя Мельник О.В.

Суддя Бучинська Г.Б.