ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
______________________________________________________________________
УХВАЛА

02 квітня 2026 року м. ХарківСправа № 922/3562/21

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Усатої В.В.

без виклику представників сторін

розглянувши заяву Новобаварської окружної прокуратури міста Харкова про забезпечення позову (вх. № 7771 від 01.04.2026) по справі

за позовом Керівника Новобаварської окружної прокуратури м. Харкова Харківської області (61004, м. Харків, бульвар Гончарівський (вул. Маршала Конєва), буд. 20)
до 1.Харківської міської ради (61003, м. Харків, м-н Конституції, 7) , 2.Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради (61003, м. Харків, м-н Конституції, 16) , 3. Товариства з обмеженою відповідальністю "Сутра Харків" (01024, м. Київ, вул. Велика Василівська, 13/1, оф. 51) , 4. ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 )
про визнання незаконним та скасування рішення, визнання недійсним договору та повернення майна,

ВСТАНОВИВ:

Керівник Новобаварської окружної прокуратури м. Харкова Харківської області (далі - Прокурор) звернувся до Господарського суду Харківської області з позовною заявою, в якій просить суд:

- визнати незаконним та скасувати п. 73 додатку до рішення 7 сесії Харківської міської ради 7 скликання "Про відчуження об`єктів комунальної власності територіальної громади м. Харкова" від 06.07.2016 № 283/16;

- визнати недійсним договір купівлі-продажу нежитлових приміщень від 02.09.2016 №5375-В-С, укладений між територіальною громадою м. Харкова, в особі Харківської міської ради, від імені якого діяло Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради, та Товариством з обмеженою відповідальністю "Сутра Харків", посвідчений приватним нотаріусом ХМНО Саутенко Н.В. (реєстровий № 1711);

- скасувати державну реєстрацію права власності ОСОБА_1 на об`єкт нерухомого майна з реєстраційним №01, зареєстрованого на підставі договору купівлі-продажу від 19.09.2016 (номер запису про право власності: 16456902), припинивши вказане право;

- витребувати у ОСОБА_1 на користь Харківської міської об`єднаної територіальної громади в особі Харківської міської ради нежитлові приміщення 1-го поверху № LXXXXIX, ХС площею 14,2 кв м, антресолі № 1-:-6, 2а, 2б, 2в, 8-:-16 площею 170 кв м, загальною площею 184,2 кв м у житловому будинку літ. "А-7" по вул. Євгена Котляра, 4/6 у м. Харкові (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно: 01);

- судові витрати покласти на відповідачів.

Рішенням Господарського суду Харківської області (суддя Жигалкін І.П.) від 16.12.2021 в позові відмовлено частково:

- визнано недійсним договір купівлі-продажу нежитлових приміщень від 02.09.2016 №5375-В-С, укладений між територіальною громадою м. Харкова в особі Харківської міської ради, від імені якої діяло Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради, та товариством з обмеженою відповідальністю СУТРА ХАРКІВ, посвідчений приватним нотаріусом ХМНО Саутенко Н.В. (реєстровий №1711);

- стягнуто солідарно з Харківської міської ради (майдан Конституції, 7 м. Харків, 61003, ), Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради (майдан Конституції, 16, м. Харків, 61003, ) та Товариства з обмеженою відповідальністю СУТРА ХАРКІВ (вул. Велика Васильківська, 13/1 офіс 51, м. Київ,01024, ) на користь прокуратури Харківської області (, вул. Богдана Хмельницького, 4 м. Харків, 61050) суму судового збору у розмірі 2270,00 грн.

Постановою Східного апеляційного господарського суду від 15.10.2024 рішення Господарського суду Харківської області від 16.12.2021 у справі №922/3562/21 скасовано в частині задоволення позовних вимог про визнання недійсним договору купівлі-продажу нежитлових приміщень від 02.09.2016 №5375-В-С, укладеного між територіальною громадою м. Харкова в особі Харківської міської ради, від імені якої діяло Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради, та Товариством з обмеженою відповідальністю "Сутра Харків", посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Саутенко Н.В. (реєстровий №1711). Прийнято в цій частині нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити. В іншій частині рішення Господарського суду Харківської області від 16.12.2021 у справі №922/3562/21 залишено без змін. Судові витрати, пов`язані із поданням позовної заяви та апеляційної скарги, віднесені на рахунок Харківської обласної прокуратури.

Постановою Верховного Суду від 28.01.2025 постанову Східного апеляційного господарського суду від 15.10.2024 та рішення Господарського суду Харківської області від 16.12.2021 у справі №922/3562/21 скасовано в частині відмови у задоволенні позовних вимог керівника Новобаварської окружної прокуратури м. Харкова Харківської області про витребування у ОСОБА_1 на користь Харківської міської об`єднаної територіальної громади в особі Харківської міської ради нежитлових приміщень 1-го поверху № LXXXXIX, ХС площею 14,2 м2, антресолі №1-:-6, 2а, 2б, 2в, 8-:-16 площею 170 м2, загальною площею 184,2 м2 у житловому будинку літ. "А-7" на АДРЕСА_2 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 01). У цій частині справу №922/3562/21 передано на новий розгляд до Господарського суду Харківської області. В іншій частині постанову Східного апеляційного господарського суду від 15.10.2024 у справі №922/3562/21 залишено без змін.

21.02.2025 справа №922/3562/21 надійшла до Господарського суду Харківської області з Верховного Суду.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.02.2025 справу №922/3562/21 призначено головуючому судді (судді-доповідачу) Ольшанченку В.І.

Ухвалою від 25.01.2025 суд прийняв до провадження на новий розгляд справу №922/3562/21 в частині позовних вимог про витребування у ОСОБА_1 на користь Харківської міської об`єднаної територіальної громади, в особі Харківської міської ради, нежитлових приміщень 1-го поверху № LXXXXIX, ХС площею 14,2 м2, антресолі №1-:-6, 2а, 2б, 2в, 8-:-16 площею 170 м2, загальною площею 184,2 м2 у житловому будинку літ. "А-7" по АДРЕСА_2 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 01) за правилами загального позовного провадження зі стадії підготовчого провадження та призначив підготовче засідання на 17.03.2025 о 14:00 год, у яке викликав учасників справи.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 27.02.2023 заявлено та задоволено заяву судді Ольшанченка В.І. про самовідвід у справі №922/3562/21, справу передано для повторного автоматизованого розподілу в установленому законом порядку.

Розпорядженням керівника апарату Господарського суду Харківської області Ю.Федоровича Щодо призначення повторного автоматизованого розподілу справи від 27.02.2025, у зв`язку з самовідводом судді Ольшанченка В.І., був призначений повторний автоматизований розподіл справи № 922/3562/21.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.02.2025 справа № 922/3562/21 передана для розгляду судді Усатій В.В.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 04.03.2025 прийнято справу №922/3562/21 до розгляду. Цією ж ухвалою постановлено справу розглядати за правилами загального позовного провадження з повідомленням сторін, повторно провести підготовче провадження.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 24.03.2025 заяву Новобаварської окружної прокуратури міста Харкова про забезпечення позову (вх. № 7119 від 20.03.2025) задоволено. Вжито заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту (із забороною вчиняти будь-які реєстраційні дії) на об`єкт нерухомого майна, право власності на який на теперішній час зареєстроване за ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) на закінчений будівництвом об`єкт - нежитлові приміщення 1-го поверху №LXXXIX, XC, антресолі між 1 та 2 поверхом №1,2, 2а, 2б, 2в, 2г, 3-:-5, 8-:-12, 14-:-16 в житловому будинку літ.«А-7», загальною площею 183 кв.м., по АДРЕСА_2 , проведену 15.06.2023 державним реєстратором Солоницівської селищної ради Харківського району Харківської області Артюхом Д.Є. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 120, номер відомостей про речове право 50669665).

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 24.03.2025 прийнято заяву Новобаварської окружної прокуратури міста Харкова про зміну предмету позову (вх. № 6673 від 14.03.2025) до провадження та постановлено подальший розгляд справи здійснювати з її урахуванням. Постановлено вважати сформованими позовні вимоги в наступній редакції:

«Витребувати у ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь Харківської міської територіальної громади в особі Харківської міської ради () нежитлові приміщення 1-го поверху №LXXXIX, XC площею 14,2 кв.м., антресолі №1-:-6, 2а, 2б, 2в, 8-:-16 площею 170,0 кв.м., загальною площею 184,2 кв.м. у житловому будинку літ.«А-7» по АДРЕСА_2 , передані останній за договором купівлі-продажу від 19.09.2016, посвідченим приватним нотаріусом ХМНО Кошель Т.В. (реєстровий №4837).

Скасувати державну реєстрацію права власності ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) на закінчений будівництвом об`єкт - нежитлові приміщення 1-го поверху №LXXXIX, XC, антресолі між 1 та 2 поверхом №1,2, 2а, 2б, 2в, 2г, 3-:-5, 8- :-12, 14-:-16 в житловому будинку літ.«А-7», загальною площею 183 кв.м., по АДРЕСА_2 , проведену 15.06.2023 державним реєстратором Солоницівської селищної ради Харківського району Харківської області Артюхом Д.Є. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 120, номер відомостей про речове право 50669665).»

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 09.06.2025 задоволено клопотання Кондратьєвої Лариси Миколаївни (відповідача-4) за вх. № 11050 від 06.05.2025. Позовну заяву Керівника Новобаварської окружної прокуратури м. Харкова Харківської області залишено без руху на підставі частини 11 статті 176 ГПК України. Встановлено прокурору 5-денний строк з дня вручення цієї ухвали для усунення недоліків позовної заяви шляхом подання до суду: експертно-грошової оцінки вартості спірного нерухомого майна, здійсненої в порядку, визначеному законом (з урахуванням заяви про зміну предмету позову від 14.03.2025); документів, що підтверджують внесення на депозитний рахунок суду грошових коштів у розмірі вартості спірного майна; доказів доплати судового збору, з урахуванням наданої оцінки (експертно-грошової оцінки спірного майна), здійсненої в порядку, визначеному законом, з урахуванням заяви про зміну предмету позову від 14.03.2025.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 23.06.2025 залишено позов без розгляду. Скасовано заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Господарського суду Харківської області від 24.03.2025 у справі №922/3562/21.

Постановою Східного апеляційного господарського суду від 29.07.2025 апеляційну скаргу Новобаварської окружної прокуратури міста Харкова на ухвалу Господарського суду Харківської області від 23.06.2025 у справі №922/3562/21 залишено без задоволення. Ухвалу Господарського суду Харківської області від 23.06.2025 у справі №922/3562/21 залишено без змін.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 04.03.2026 касаційну скаргу заступника керівника Харківської обласної прокуратури задоволено. Постанову Східного апеляційного господарського суду від 29.07.2025 та ухвалу Господарського суду Харківської області від 23.06.2025 скасовано, справу № 922/3562/21 направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.

13.03.2026 до Господарського суду Харківської області надійшли матеріали справи.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 17.03.2026 постановлено продовжити розгляд справи № 922/3562/21 зі стадії підготовчого провадження. Призначено підготовче засідання на "23" березня 2026 р. о 16:20 год.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 23.03.2026 знято з розгляду справу № 922/3562/21, призначену до розгляду у судовому засіданні на "23" березня 2026 року об 16:20 год. Призначено розгляд справи № 922/3562/21 у судовому засіданні на "08" квітня 2026 р. о 14:20 год. Попереджено, що дату та час проведення судового засідання може бути змінено, з урахуванням поточної обстановки у місті Харкові, про що учасників справи буде повідомлено додатково ухвалою суду.

01.04.2025 через систему Електронний суд» Новобаварською окружною прокуратурою міста Харкова подано заяву про забезпечення позову за вх. № 7771, в якій прокуратура просить: задовольнити заяву про забезпечення позову; вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони Міністерству юстиції України, усім його структурним підрозділам та відділам, а також будь-яким суб`єктам державної реєстрації прав, а саме: виконавчим органам сільських, селищних та міських рад, Київській та Севастопольській міським, районним, районним у містах Києві та Севастополі державним адміністраціям, державним реєстраторам, нотаріусам тощо, вчиняти будь-які реєстраційні дії в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна відносно об`єкту нерухомого майна з реєстраційним номером 120 - нежитлові приміщення 1-го поверху № LXXXIX, XC, антресолі між 1 та 2 поверхом №1,2, 2а, 2б, 2в, 2г, 3-:-5, 8-:-12, 14-:-16 в житловому будинку літ.«А-7», загальною площею 183 кв.м, по вул. Котляра Євгена, 4/6 у м. Харкові; судові витрати покласти на відповідачів та стягнути за такими реквізитами: Харківська обласна прокуратура, код 02910108, банк отримувач: Державна казначейська служба України м. Київ, рахунок UA0007171, код класифікації видатків бюджету - 2800.

В обґрунтування заяви про забезпечення позову прокурора вказує, що предметом позову, зокрема з урахуванням постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 04.03.2026 є витребування у ОСОБА_1 нежитлових приміщень 1-го поверху № LXXXIX, XC площею 14,2 кв.м, антресолі № 1-:-6, 2а, 2б, 2в, 8-:-16 загальною площею 183 кв.м у житловому будинку літ. «А-7» по АДРЕСА_2 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 120).

Підставою для звернення прокурора з позовною заявою стали матеріали кримінального провадження, якими підтверджено порушення процедури приватизації комунального майна шляхом його викупу орендарем без проведення поліпшень, без проведення аукціону чи конкурсу.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 23.06.2025 у справі № 922/3562/21 залишено позов Новобаварської окружної прокуратури міста Харкова без розгляду, скасовано заходи забезпечення позову, які накладенні ухвалою Господарського суду Харківської області від 24.03.2025. Вказана ухвала суду набрало законної сили. На даний час, згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, заходи забезпечення фактично не скасовані. У зв`язку з чим, виникла необхідність у повторному зверненні до суду з заявою про забезпечення позову.

Також прокуратурою зазначено, що у разі задоволення позовних вимог відповідач у справі фізична особа ОСОБА_1 втрачає право власності на спірне майно та повинна буде повернути це майно. Водночас, без встановлення обмежень на час розгляду справи фактичний власник спірного нерухомого майна ОСОБА_1 може розпорядитися своєю власністю на власний розсуд в будь-який час.

Подальше ймовірне відчуження майна на користь інших осіб, передача нерухомого майна в оренду, зміна його призначення (з нежитлового на житлове тощо), поділ, виділ чи об`єднання ускладнить виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Вчинення будь-яких дій з нерухомим майном до закінчення судового розгляду, у разі задоволення позову, призведе до необхідності зміни позовних вимог або вирішення спорів з іншими позовними вимогами та з іншими особами, яким це майно може бути передане в оренду або іншим чином відчужено.

Таким чином, наявність у фізичної особи ОСОБА_1 правомочностей власника майна вказує на можливість у будь-який момент, в тому числі під час розгляду справи судом, але до прийняття ним остаточного рішення у справі, розпорядитись спірним майном на користь третіх осіб.

До того ж, фізична особа ОСОБА_1 знаючи про наявність судового спору, з метою утруднення у майбутньому виконання судового рішення, свідомо може здійснювати дії щодо розпорядження спірним майном та як власник може ініціювати питання щодо зміни призначення та виду його функціонального використання, що у подальшому призведе до необхідності скасування відповідних рішень, шляхом звернення до суду з іншими позовними заявами.

Проаналізувавши предмет та підстави позову у даній справі, прокуратура має обґрунтоване припущення про існування реальної загрози того, що відповідач, виступаючи зареєстрованим власником спірної майна, може розпорядитись останнім шляхом вчинення дій (правочинів) щодо нього на користь будь-яких третіх осіб та/або вчинити дії щодо зміни об`єкта нерухомого майна (зміна цільового призначення та/ або поділ/об`єднання тощо), що, в свою чергу, призведе до неможливості реального поновлення інтересів власника відповідного нерухомого майна (держави в особі відповідного органу) в межах даної справи, без нових звернень до суду. Відтак, вказане фактично знівелює мету судового захисту та матиме наслідком не поновлення прав та інтересів держави.

Враховуючи викладене, метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Вказані способи забезпечення позову є співмірними із заявленими позовними вимогами, оскільки спір є реальним, носить матеріальний характер, власником спірної майна є фізична особа ОСОБА_1 , а відсутність обтяжень не перешкоджатиме подальшій зміні речових прав на нерухоме майно, що може стати дійсною перешкодою в ефективному захисті та поновленні прав, якщо факт їх порушення буде встановлений судом при вирішенні спору.

При цьому прокуратура звертає увагу, що заборона вчиняти буд-які реєстраційні дії щодо об`єктів нерухомого майна є тимчасовою та не має наслідком будь-якого перешкоджання господарській діяльності товариства та/або її блокування, не порушує права інших осіб, в тому числі тих, які не є учасниками судового процесу тощо. Заборона вчинення реєстраційних дій є одним із визначених законом способів забезпечення позову, який передбачений, зокрема Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», а отже є належним та передбаченим законом.

Розглянувши заяву Новобаварської окружної прокуратури міста Харкова про забезпечення позову (вх. № 7771 від 01.04.2026), суд зазначає наступне.

Інститут вжиття заходів забезпечення позову є одним із механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту.

Забезпечення позову за правовою природою є засобом запобігання можливим порушенням прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, метою якого є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову. Близькі за змістом висновки щодо застосування статей 136, 137 ГПК України викладені у постановах Верховного Суду від 21.01.2019 у справі № 916/1278/18, від 25.01.2019 у справі №925/288/17, від 26.09.2019 у справі № 904/1417/19 та інших.

Процесуальні підстави для застосування заходів забезпечення позову визначає стаття 136 ГПК України, згідно з приписами якої господарський суд за заявою учасника справи має право вжити, передбачених статтею 137 цього Кодексу, заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до частини першої статті 137 ГПК України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб (пункт 1), забороною відповідачу вчиняти певні дії (пункт 2), забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання (пункт 4).

При вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Таким чином, необхідною умовою вжиття заходів для забезпечення позову є наявність достатньо обґрунтованого припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також можуть виникнути перешкоди для виконання рішення суду. Безпосередньою метою вжиття заходів є саме забезпечення ефективного судового захисту порушених чи оспорюваних прав позивача та у подальшому виконання рішення суду. Інститут забезпечення позову в господарському процесі існує виключно з метою забезпечення ефективного судового захисту та гарантії виконання майбутнього судового рішення.

Питання задоволення заяви про застосування заходів забезпечення позову вирішується судом в кожному конкретному випадку окремо, виходячи з характеру обставин справи, що дозволяють зробити висновок про те, що невжиття таких заходів матиме наслідки, визначені у частині другій статті 136 ГПК України.

Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (частина четверта статті 137 ГПК України).

Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу (постанова Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 у справі № 381/4019/18).

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову, заявник повинен обґрунтувати причини звернення з такою заявою та надати суду докази про наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову.

Отже, у кожному конкретному випадку, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суду належить встановити наявність реальної загрози ефективному захисту порушених чи оспорюваних прав та інтересів позивача, за захистом яких він звернувся/має намір звернутися до суду, а також наявність обставин, які свідчать про те, що в разі невжиття таких заходів можуть виникнути перешкоди для виконання рішення суду у разі задоволення позову.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачеві ефективний захист його порушених чи оспорюваних прав та інтересів, за захистом яких він звернувся/має намір звернутися до суду, а також реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Заходи забезпечення позову повинні узгоджуватись з предметом та підставами позову, можуть бути вжиті судом лише в межах предмета позову та не повинні порушувати права інших осіб.

Обрання належного, відповідно до предмета спору, заходу до забезпечення позову гарантує дотримання принципу співвіднесення виду заходу забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами, що зрештою дає змогу досягти балансу інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, сприяє фактичному виконанню судового рішення в разі задоволення позову та, як наслідок, забезпечує ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників провадження у справі або осіб, які не є учасниками цього судового процесу.

Вирішуючи питання про забезпечення позову господарський суд зобов`язаний здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів і дослідити подані в обґрунтування заяви докази та встановити наявність зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги. Подібна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 28.07.2021 у справі №914/2072/20.

Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі від 16.08.2018 у справі №910/1040/18, а також у постанові Верховного Суду від 22.07.2021 у справі №916/585/18(916/1051/20), умовою застосування заходів забезпечення позову за вимогами майнового характеру є припущення, що майно (у тому числі грошові суми), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

У випадку подання позову про стягнення грошових коштів можливість відповідача в будь-який момент як розпорядитися коштами, які знаходяться на його рахунках, так і відчужити майно, яке знаходиться у його власності, є беззаперечною, що в майбутньому утруднить виконання судового рішення, якщо таке буде ухвалене на користь позивача. За таких умов вимога надання доказів щодо очевидних речей (доведення нічим не обмеженого права відповідача в будь-який момент розпорядитися своїм майном) свідчить про застосування судом завищеного або навіть заздалегідь недосяжного стандарту доказування, що порушує баланс інтересів сторін (пункт 23 постанови об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.03.2023 у справі № 905/448/22).

У разі звернення особи до суду з позовними вимогами немайнового характеру, судове рішення у разі задоволення яких не вимагатиме примусового виконання, то в такому випадку має застосовуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до висновків, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду у постанові від 24.04.2024 у справі № 754/5683/22 при застосуванні заходів забезпечення позову ключовим є встановлення судом: 1) наявності спору між сторонами; 2) ризику незабезпечення ефективного захисту порушених прав позивача, який може проявлятися як через вплив на виконуваність рішення суду у конкретній справі, так і шляхом перешкоджання поновленню порушених чи оспорюваних прав позивача, за захистом яких він звернувся до суду; 3) співмірності обраного позивачем виду забезпечення позову з пред`явленими позовними вимогами та 4) дійсної мети звернення особи до суду з заявою про забезпечення позову, зокрема, чи не є таке звернення спрямованим на зловживання учасником справи своїми правами.

Наявність або відсутність підстав для забезпечення позову суд вирішує в кожній конкретній справі з урахуванням установлених фактичних обставин такої справи та загальних передумов для вчинення відповідної процесуальної дії.

Необхідність забезпечення позову шляхом заборони вчинення дій прокурор обґрунтовує тим, що у разі задоволення позовних вимог ОСОБА_1 втрачає право власності на спірне майно та повинна буде його повернути. На думку прокурора, без встановлення обмежень на час розгляду справи фактичний власник спірного нерухомого майна може розпорядитися своєю власністю на власний розсуд в будь-який час. Подальше ймовірне відчуження майна на користь інших осіб, передача нерухомого майна в оренду, зміна його призначення, поділ, виділ чи об`єднання ускладнить виконання можливого рішення суду про задоволення позову. Прокурор стверджує, що має припущення про існування реальної загрози того, що відповідач, виступаючи зареєстрованим власником спірного майна, може розпорядитись останнім шляхом вчинення дій (правочинів) щодо нього на користь будь-яких третіх осіб та/або вчинити дії щодо зміни об`єкта нерухомого майна (зміна цільового призначення та/або поділ/об`єднання тощо), що, в свою чергу, призведе до неможливості реального поновлення інтересів держави в межах даної справи, без нових звернень до суду.

Аналізуючи доводи прокурора щодо підстав для вжиття заходів до забезпечення позову, суд враховує наступне:

- метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі, задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення;

- такий спосіб забезпечення позову як заборона вчинення дій є співмірними із заявленими позовними вимогами, оскільки спір є реальним, власником спірного майна є ОСОБА_1 , а відсутність обтяжень не перешкоджатиме зміні речових прав на нерухоме майно, що може стати дійсною перешкодою в ефективному захисті та поновленні прав, якщо факт їх порушення буде встановлений судом при вирішенні спору;

- сам факт наявності зареєстрованого права власності на нерухоме майно вже свідчить про реальну можливість власника ( ОСОБА_1 ) вільно розпоряджатися майном;

- існує прямий зв`язок між обраними прокурором заходами забезпечення позову і предметом позовних вимог.

Суд також зазначає, що вказаний захід забезпечення позову не завдає шкоди ОСОБА_1 адже не позбавляє її права, зокрема, на володіння та користування майном, а лише тимчасово обмежить право розпорядитися спірним майном, відчужити його третім особам, змінити його призначення (з нежитлового на житлове тощо), поділити, виділити чи об`єднати.

Заходи забезпечення позову є тимчасовими, які застосовуються на період вирішення спору та спрямовані на збереження існуючого становища до розгляду спору по суті (збереження спірного об`єкта) з метою обмеження вчинення під час розгляду справи дій, які матимуть відповідні юридичні наслідки, що можуть призвести до ускладнення чи унеможливлення виконання судового рішення в разі задоволення позову.

З огляду на викладене, суд вважає, що заявлені прокурором заходи забезпечення позову є пов`язаними із наявністю реальних ризиків щодо утруднення чи неможливості виконання рішення суду, а також направлені на забезпечення ефективного захисту порушених прав позивача у випадку задоволення позовних вимог, пов`язані із предметом розгляду цього спору, є співмірними та адекватними по відношенню до заявлених позовних вимог, такими, що не порушують рівності та збалансованості інтересів сторін оскільки мають тимчасовий характер, та, навпаки, спрямовані на збереження існуючого наразі стану речей, що може слугувати додатковою гарантією того, що рішення суду у разі задоволення позовних вимог буде реально виконане.

При цьому суд звертає увагу на те, що виконання будь-якого судового рішення є невід`ємною стадією процесу правосуддя, а отже, має відповідати вимогам статті 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод (далі Конвенція).

Європейським судом з прав людини (далі ЄСПЛ) у справі Горнсбі проти Греції (рішення від 19.03.1997) зазначено, що виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду. Водночас судовий захист, як і діяльність суду, не можуть вважатися дієвими, якщо судові рішення не виконуються або виконуються неналежним чином і без контролю суду за їх виконанням.

Також у рішенні ЄСПЛ від 18.05.2004 у справі Продан проти Молдови Суд наголосив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантований Конвенцією, буде ілюзією, якщо правова система держав, які ратифікували Конвенцію, дозволятиме остаточному, обов`язковому судовому рішенню залишатися невиконаним, завдаючи шкоди одній із сторін.

Таким чином, саме вжиття судом заходів забезпечення позову сприяє гарантуванню відновлення порушених прав позивача в разі задоволення позову та виконання ухваленого судового рішення, що повністю відповідає вимогам ЄСПЛ.

Підсумовуючи наведене, суд дійшов висновку, що заявлені прокурором заходи забезпечення позову відповідають вимогам процесуального законодавства, зокрема, вимогам розумності, обґрунтованості, адекватності, збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу, та наявний зв`язок між конкретними заходами забезпечення позову і предметом спору, а тому заява Новобаварської окружної прокуратури міста Харкова про забезпечення позову (вх. № 7771 від 01.04.2026) підлягає задоволенню.

При цьому, суд звертає увагу, що під час вирішення питання щодо забезпечення позову, обґрунтованість позову не досліджувалась, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті.

Згідно із ч. 6 ст. 140 ГПК України про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову.

Частинами 1 та 4 ст. 141 ГПК України встановлено, що суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення). Питання застосування зустрічного забезпечення вирішується судом в ухвалі про забезпечення позову або в ухвалі про зустрічне забезпечення позову. Якщо клопотання про зустрічне забезпечення подане після застосування судом заходів забезпечення позову, питання зустрічного забезпечення вирішується судом протягом десяти днів після подання такого клопотання.

З урахуванням відсутності у суду інформації з приводу можливих збитків відповідача у зв`язку із вжиттям заходів забезпечення позову, правові підстави для зустрічного забезпечення наразі не вбачаються.

Суд доводить до відома сторін, що відповідно до ч. 8 ст. 140 ГПК України ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи. Крім того, відповідно до ч. 7 ст. 145 ГПК України у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Відповідно до ч. 4 ст. 144 ГПК України особи, винні в невиконанні ухвали про забезпечення позову, несуть відповідальність, встановлену законом.

Керуючись статтями 136, 137, 138, 140, 145, 232-235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1.Заяву Новобаварської окружної прокуратури міста Харкова про забезпечення позову (вх. № 7771 від 01.04.2026) задовольнити.

2. Вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони Міністерству юстиції України, усім його структурним підрозділам та відділам, а також будь-яким суб`єктам державної реєстрації прав, а саме: виконавчим органам сільських, селищних та міських рад, Київській та Севастопольській міським, районним, районним у містах Києві та Севастополі державним адміністраціям, державним реєстраторам, нотаріусам тощо, вчиняти будь-які реєстраційні дії в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна відносно об`єкту нерухомого майна з реєстраційним номером 120 - нежитлові приміщення 1-го поверху № LXXXIX, XC, антресолі між 1 та 2 поверхом №1,2, 2а, 2б, 2в, 2г, 3-:-5, 8-:-12, 14-:-16 в житловому будинку літ.«А-7», загальною площею 183 кв.м, по вул. Котляра Євгена, 4/6 у м. Харкові.

Стягувачем за цією ухвалою є: Новобаварська окружна прокуратура міста Харкова (61004, м. Харків, бульв. Гончарівський, 20, код ЄДРПОУ ).

Боржником за цією ухвалою є: Кондратьєва Лариса Миколаївна ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ).

Ухвала набирає законної сили 02.04.2026 та підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути пред`явлена до виконання протягом трьох місяців до 03.07.2026.

Ухвала може бути оскаржена до Східного апеляційного господарського суду в порядку ст. 256-257 ГПК України протягом десяти днів з дня складення повного тексту ухвали.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

Ухвалу складено та підписано 02.04.2026.

СуддяВ.В. Усата

Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі - http://reyestr.court.gov.ua.