ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" березня 2026 р. м. Київ Справа № 911/101/26

Господарський суд Київської області у складі судді Смірнова О.Г., розглянувши в письмовому позовному провадженні без виклику представників сторін справу

за позовом Приватного акціонерного товариства «Броварський меблевий комбінат» (07400, Київська обл., м. Бровари, вул. Олега Онікієнка, буд. 61)

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Кам-трейд» (02100, м. Київ, вул. Будівельників, буд. 30)

про стягнення 29 463,99 грн.

СУТЬ СПОРУ

Приватне акціонерне товариство «Броварський меблевий комбінат» (далі - позивач) звернулось до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кам-трейд» (далі - відповідач) про стягнення 29 463,99 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач в порушення норм чинного законодавства України та укладеного сторонами договору оренди нежитлового приміщення від 24.05.2021 № БМК0210012 належним чином не виконав взяті на себе зобов`язання за договором, у зв`язку з чим позивач звернувся до відповідача з позовом у якому просить суд у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем зобов`язань зі сплати компенсації витрат на комунальні послуги сплатити нараховані 18 360 грн. заборгованості по сплаті, 3 % річних 2 062,86 грн., інфляційні втрати 9 041,13 грн.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.01.2026 наведену вище позовну заяву передано для розгляду судді Смірнову О.Г.

14.01.2026 через систему Електронний суд від позивача надійшла заява про усунення недоліків, в якій останній просить долучити до матеріалів справи платіжну інструкцію №5219 від 14.01.2026 про сплату судового збору в розмірі 2662,40 грн.

Ухвалою суду від 22.01.2026 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання. Запропоновано відповідачу не пізніше п`яти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати заяву із запереченнями щодо розгляду в порядку спрощеного позовного провадження; проте не пізніше п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати відзив на позов із урахуванням вимог ст. 165 ГПК України, надати листування з позивачем по суті спору (з доказами направлення або вручення кореспонденції).

Відповідно до ч. ч. 5, 7 ст. 252 ГПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має подати в строк для подання відзиву, а позивач - разом з позовом або не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву.

Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін та заперечення щодо її розгляду в порядку спрощеного позовного провадження до суду не надходили.

Згідно із ч. 2, 3 ст. 252 ГПК України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі. Підготовче засідання при розгляді справи у порядку спрощеного провадження не проводиться.

Ухвала суду від 22.01.2026 була доставлена до електронного кабінету відповідача 22.01.2026 о 19:34, що підтверджується наявною в матеріалах справи довідкою про доставку електронного листа.

Відповідно до ч. 5 ст. 176 ГПК України ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої статті 120 цього Кодексу.

Таким чином, відповідача було належним чином повідомлено про розгляд справи №911/101/26, а судом створені всі необхідні умови для вирішення спору на принципах змагальності, рівності учасників процесу перед законом відповідно до ст. ст. 7, 8, 13 ГПК України.

Враховуючи приписи ч. 4 ст. 240 ГПК України, у зв`язку з розглядом справи без повідомлення (виклику) учасників справи, рішення прийнято без його проголошення - 30.03.2026.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Реалізація норми ст. 81 Господарського процесуального кодексу України щодо витребування господарським судом документів і матеріалів, необхідних для вирішення спору, безпосередньо залежить від суб`єктивної реалізації сторонами їх диспозитивного права витребовувати через суд докази.

Загальними вимогами процесуального права визначено обов`язковість встановлення судом під час вирішення спору обставин, що мають значення для справи, надання їм юридичної оцінки, а також оцінки всіх доказів, з яких суд виходив при вирішенні позову. Без виконання цих процесуальних дій ухвалити законне та обґрунтоване рішення у справі неможливо.

Згідно з положеннями ст. 236 ГПК України законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права; обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Від повноти встановлення відповідних обставин справи та правильної оцінки доказів залежить обґрунтованість висновків суду при ухваленні судом рішення по суті спору. При цьому, суд в кожному випадку повинен навести мотиви через які він приймає одні докази та відхиляє інші.

Враховуючи вищенаведене, а також те, що положеннями п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України однією з засад судочинства визначено змагальність сторін та свободу в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, господарський суд вважає, що судом, в межах наданих повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів та вважає за можливе розглядати справу за наявними у справі документами.

Розглянувши та дослідивши матеріали справи, суд встановив.

Як вбачається з матеріалів справи, між Приватним акціонерним товариством «Броварський меблевий комбінат» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Кам-трейд» укладено договір оренди нежитлового приміщення від 24.05.2021 № БМК0210012.

Відповідно до умов Договору Позивач 01 червня 2021 року передав відповідачу у тимчасове оплачуване користування (оренду) нежитлове приміщення загальною площею 408,00 (чотириста вісім цілих) квадратних метрів на 1 (першому) поверсі в Цеху кухонних меблів № 2 (надалі - Будівля) та нежитлове приміщення загальною площею 670,7 (шістсот сімдесят цілих сім десятих) квадратних метрів на 1 (першому) поверсі «Склад техматеріалів з прибудовою № 29» Будівлі, що іменоване далі за текстом "Об?єкт оренди", який знаходиться за адресою: Бровари, вул. Онікієнка Олега, буд. 61 (попередня назва Київська обл., м. Бровари, вул. Кутузова, буд. 61).

Відповідно до п. 3.2. Договору Плата за оренду нараховується Орендареві з дати підписання сторонами акта № 1.

Згідно п. 3.3. Договору якщо інше не передбачено цим Договором, Плата за оренду сплачується Орендарем щомісяця, не пізніше 10 числа поточного (оплачуваного) місяця.

Пунктом 3.4. Договору встановлено, що Орендар зобов`язаний сплачувати Плату за оренду не пізніше строку, зазначеного в цьому Договорі, незалежно від факту одержання їм зазначених рахунків. При неотриманні Орендарем зазначених рахунків, Плата за оренду розраховується Орендарем самостійно відповідно до Додатка № 2 до цього Договору.

Пунктом 3.6. Договору встановлено, що крім Плати за оренду. Орендар повинен компенсувати/сплачувати витрати на комунальні послуги, якими він користується (електроенергія, водопостачання, опалення й т.д.), та витрати на комунальні послуги в місцях загального користування, які розподіляються між всіма Орендарями Будівлі пропорційно площі Об`єкта оренди до загальної площі Будівлі.

Відповідно до 3.6.3. Договору, перерахування компенсації витрат на комунальні послуги здійснюється Орендарем на підставі виставлених Орендодавцем рахунків або Актів наданих послуг (щодо компенсації комунальних послуг), не пізніше 10 числа місяця, наступного за оплачуваним місяцем. Орендодавець до 5 числа місяця, що слідує за оплачуваним місяцем, виставляє Орендареві рахунки на компенсацію витрат на комунальні послуги та Акт наданих послуг (щодо компенсації комунальних послуг). Обов`язок по отриманню вищевказаного рахунка та Акта покладається на Орендаря. У разі неотримання рахунка на компенсацію витрат на комунальні послуги за оплачуваний місяць або відповідного Акта Орендарем, останній зобов?язаний сплатити таку компенсацію Орендодавцю у розмірі витрат на комунальні послуги за місяць, попередній оплачуваному. Після отримання Орендарем рахунка або відповідного Акта за такий оплачуваний місяць Сторони проводять перерахунок. У разі якщо сплачена Орендарем сума витрат перевищує суму, що мала бути сплачена, переплата зараховується в рахунок оплати витрат на комунальні послуги за наступний місяць. Якщо сплачена Орендарем сума витрат менша, ніж сума, що мала бути сплачена - Орендар здійснює доплату протягом трьох банківських днів з дати одержання рахунка або підписання Акта.

31 березня 2022 року Орендодавцем було виставлено Орендарю рахунок-фактура № 22/3200 від 31.03.2022 (Компенсація комунальних послуг за березень 2022 року) на суму 18 360,00 грн. (вісімнадцять тисяч триста шістдесят гривень 00 копійок), в т. ч. ПДВ 20%.

З огляду на те, що відповідач не виконав свої грошові зобов`язання за Договором, позивач звернувся до суду з цим позовом та просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість по сплаті компенсації витрат на комунальні послуги в розмірі 18 360 грн., інфляційні втрати в розмірі 9 041,13 грн. та 3% річних у розмірі 2 062,86 грн.

Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов до наступного висновку.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частина перша статті 626 Цивільного кодексу України визначає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

У відповідності до положень статей 6, 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з ч. 1 ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Укладений сторонами Договір, з огляду на встановлений статтею 204 Цивільного кодексу України принцип правомірності правочину, є належною підставою, у розумінні статті 11 Цивільного кодексу України, для виникнення у позивача та відповідача взаємних цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до статті 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору найму (оренди).

Суд встановив факт користування відповідачем орендованим майном - нежитловим приміщенням загальною площею 480,00 кв.м. та 670,7 кв.м., за адресою: Бровари, вул. Онікієнка Олега, буд. 61 (попередня назва Київська обл., м. Бровари, вул. Кутузова, буд. 61), про що свідчить наявний в матеріалах справи підписаний сторонами Акт приймання-передачі №1 від 01.04.2024.

Актом № 2 приймання-передачі від 30.04.2024 Орендар повернув Об`єкт оренди Орендодавця.

Згідно з частинами 1, 2, 5 статті 762 Цивільного кодексу України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за найм (оренду) майна може вноситися за вибором сторін у грошовій або натуральній формі. Форма плати за найм (оренду) майна встановлюється договором найму. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

В свою чергу згідно матеріалів справи судом встановлено, що після відкриття провадження у справі ухвалою Господарського суду Київської області відповідачем в рахунок сплати нарахованих позивачем заборгованості по сплаті компенсаційних витрат на комунальні послуги відповідно до платіжної інструкції від 15.01.2026 № 703 сплачено 18 360 грн.

У відповідності до статті 599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно пункту 2 частини 1 статті 231 Господарського процесуального кодексу України господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Отже, господарський суд закриває провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, зокрема, у випадку припинення існування предмета спору (наприклад, сплата суми боргу, знищення спірного майна, скасування оспорюваного акта державного чи іншого органу тощо), якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань.

Закриття провадження у справі на підставі зазначеної вище норми Господарського процесуального кодексу України можливе в разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи. Якщо ж він був відсутній і до відкриття провадження у справі, то зазначена обставина тягне за собою відмову в позові, а не закриття провадження у справі.

При цьому суд звертає увагу, що закриття провадження у справі - це форма закінчення розгляду господарської справи без прийняття судового рішення, у зв`язку з виявленням після відкриття провадження у справі обставин, з якими закон пов`язує неможливість судового розгляду справи.

Таким чином, оскільки в процесі розгляду справи судом встановлено, що відповідачем після відкриття провадження у справі було сплачено на рахунок позивача заборгованість по сплаті компенсаційних витрат на комунальні послуги у розмірі 18 360 грн., то провадження в цій частині підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю предмету спору.

З підстав порушення строків виконання грошового зобов`язання позивач також заявив вимоги про стягнення з відповідача 2 062,86 грн. трьох процентів річних та 9 041,13 грн. інфляційних витрат за період з 11.04.2022 по 07.01.2026.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплату боргу з урахуванням процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Велика Палата Верховного Суду вже звертала увагу на те, що нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних відповідно до ст. 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника, зупинення виконавчого провадження чи виконання рішення суду про стягнення грошової суми. Подібні правові висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 13.11.2019 у справі №922/3095/18 (провадження № 12-105гс19), від 18.03.2020 у справі №902/417/18 (провадження № 12-79гс19).

Також Велика Палата Верховного Суду в постанові від 07.04.2020 у справі №910/4590/19 (провадження № 12-189гс19), аналізуючи правову природу правовідносин, які виникають на підставі положень ст. 625 ЦК України, зробила висновок про те, що зобов`язання зі сплати інфляційних втрат та трьох процентів річних є акцесорним, додатковим до основного, залежить від основного зобов`язання і поділяє його долю. Відповідно й вимога про їх сплату є додатковою до основної вимоги (пункт 43 постанови), а поєднання цих вимог в одній справі не є обов`язковим.

Отже, якщо боржником оплату послуг фактично не виконано або виконано з простроченням, кредитор вправі вимагати стягнення з нього в судовому порядку сум відсотків річних, аж до повного виконання боржником грошового зобов`язання.

Суд, перевіривши надані позивачем розрахунки 3% річних та інфляційних витрат, встановив, що такі нарахування відповідають вимогам чинного законодавства, умовам договору та фактичним відносинам, що склались між сторонами, арифметично обчислення здійснені вірно, а тому позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Як визначено ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Проаналізувавши вищезазначені норми чинного законодавства України, повно та всебічно розглянувши матеріали справи господарський суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Згідно з частиною 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається: у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 79, 129, 233, 236-241, Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

В И Р І Ш И В :

1.Закрити провадження у справі № 911/101/26 в частині позовних вимог про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Кам-трейд» заборгованості по сплаті компенсації витрат на комунальні послуги в розмірі 18 360 грн.

2.Позов Приватного акціонерного товариства «Броварський меблевий комбінат» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кам-трейд» задовольнити частково.

3.Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Кам-трейд» (02100, м. Київ, вул. Будівельників, буд. 30, ) на користь Приватного акціонерного товариства «Броварський меблевий комбінат» (07400, Київська обл., м. Бровари, вул. Олега Онікієнка, буд. 61, ) 2 062 (дві тисячі шістдесят дві) грн. 86 коп. 3 % річних, 9 041 (дев`ять тисяч сорок одна) грн. 13 коп. інфляційних втрат та 1 003 (одна тисяча три) грн. 37 коп. витрат зі сплати судового збору.

4. Судовий збір в сумі 1659 (одна тисяча шістсот п`ятдесят дев`ять) грн. 03 коп., у зв`язку із закриттям провадження у справі №911/101/26 в частині вимог про стягнення з відповідача основного боргу в сумі 18360 (вісімнадцять тисяч триста шістдесят) грн. 00 коп. може бути повернутий позивачу за його клопотанням згідно із п. 5 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір".

Повний текст рішення складено 30.03.2026.

Суддя О.Г. Смірнов

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.