УХВАЛА

02 квітня 2026 року

м. Київ

cправа № 902/917/25

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду: Баранець О. М. - головуючий, Кролевець О. А., Мамалуй О. О.,

за участю секретаря судового засідання Сініцина В. А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Акціонерного товариства "Вінницяобленерго"

на рішення Господарського суду Вінницької області

у складі судді Маслія І.В.

від 01.12.2025

та на постанову Північно-західного апеляційного господарського суду

у складі колегії суддів: Петухова М.Г., Гудак А.В. , Олексюк Г.Є.

від 03.02.2026

у справі за позовом Приватного підприємства "Укрпалетсистем"

до Акціонерного товариства "Вінницяобленерго"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Товариство з обмеженою відповідальністю "Немирів-Ойл"

про визнання незаконним та скасування Протоколу з розгляду Акту про порушення ПРРЕЕ,

за участю представників:

від позивача: Бунечко В.І.,

від відповідача: Перебийніс І.О.,

третя особа: не з`явилися.

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У липні 2025 року Приватне підприємство "Укрпалетсистем" звернулося до Господарського суду Вінницької області із позовом до Акціонерного товариства "Вінницяобленерго" про визнання незаконним та скасування Протоколу з розгляду акту про порушення Правил роздрібного ринку електричної енергії (далі - ПРРЕЕ).

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відсутні підстави для донарахування вартості необлікованої електричної енергії на підставі акту про порушення, оскільки позивачу не передавалися на зберігання пломби та індикатори, розташовані на лічильнику електричної енергії.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та постанови суду апеляційної інстанції

Господарський суд Вінницької області рішенням від 01.12.2025 у справі № 902/917/25, залишеним без змін постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 03.02.2026, позов задовольнив. Визнав незаконним та скасував рішення оформлене протоколом №90 засідання комісії Структурної одиниці "Жмеринські електричні мережі" Акціонерного товариства "Вінницяобленерго" від 01.05.2025. Стягнув з Акціонерного товариства "Вінницяобленерго" на користь Приватного підприємства "Укрпалетсистем" 2 422 грн 40 коп. витрат зі сплати судового збору.

Судові рішення мотивовані тим, що відповідальність за збереження і цілісність комерційного обліку покладено на Товариство з обмеженою відповідальністю "Немирів-Ойл" як власника майна, на території якого встановлено електроустановки. Нарахування відповідачем вартості необлікованої електричної енергії за відсутності факту порушення позивачем правил ПРРЕЕ є неправомірним.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та аргументи учасників справи

Акціонерне товариство «Вінницяобленерго» звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Господарського суду Вінницької області від 01.12.2025 та постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 03.02.2026 у справі № 902/917/25, у якій просило їх скасувати. Ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ПП «Укрпалетсистем» відмовити повністю.

Касаційна скарга подана на підставі пункту 1 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України.

Наявність підстав для касаційного оскарження обґрунтована неправильним застосуванням судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, без врахування висновків щодо їх застосування, викладених у постановах Верховного Суду. Зазначив, що при застосуванні п. 2.3.4, п. 5.5.5 Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - НКРЕКП) від 14.03.2018 № 312, та п. 5.2.28 Кодексу комерційного обліку електричної енергії, затвердженого постановою НКРЕКП від 14.03.2018 № 311, судами попередніх інстанцій не враховано висновки Верховного Суду, які викладені у постановах від 28.12.2021 у справі № 906/151/21, від 11.05.2021 у справі № 910/11833/19, від 03.11.2023 у справі № 910/18526/21, від 10.03.2020 у справі № 911/825/18.

Позивач у відзиві на касаційну скаргу просив касаційне провадження у справі закрити на підставі пункту 5 частини 1 статті 296 ГПК України. Зазначив, що скаржник в касаційній скарзі використовує ряд посилань на неіснуючі постанови, та надумані висновки щодо застосування норм права, що позбавляє позивача можливості обрати відповідні способи захисту своїх прав. Наведені скаржником справи № 906/151/21, № 910/11833/19, № 910/18526/21 стосуються спорів у неподібних правовідносинах, не мають жодного відношення ні до Правил роздрібного ринку електроенергії, ні до Кодексу комерційного обліку електричної енергії.

Відповідачем 27.03.2026 через систему «Електронний суд» подані додаткові пояснення у справі, у яких скаржник просив відхилити відзив позивача на касаційну скаргу та здійснити касаційний перегляд справи. У цих поясненнях відповідачем наведено додаткові обґрунтування підстав касаційного оскарження, передбачених пунктом 1 частини 2 статті 287 ГПК України. Тобто фактично подані відповідачем додаткові пояснення є доповненнями до касаційної скарги.

Відповідно до частини першої статті 298 ГПК України особа, яка подала касаційну скаргу, має право доповнити чи змінити її протягом строку на касаційне оскарження.

Згідно з частиною четвертою статті 13 ГПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до положень статті 118 ГПК України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Отже скористатися правом на подачу доповнень до касаційної скарги особа може лише протягом вказаного строку, а суд касаційної інстанції не уповноважений під час розгляду касаційної скарги змінювати такий строк.

Водночас доповнення до касаційної скарги, викладені у додаткових поясненнях, подані скаржником з пропуском передбаченого законом строку на касаційне оскарження, тому залишаються судом без розгляду.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Щодо меж розгляду справи судом касаційної інстанції

Відповідно до частини першої статті 300 Господарського процесуального кодексу України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Оцінка аргументів учасників справи і висновків суду апеляційної інстанції

Верховний Суд неодноразово зазначав про те, що касаційне провадження у справах залежить виключно від доводів та вимог касаційної скарги, наведених скаржником і які стали підставою для відкриття касаційного провадження.

При цьому самим скаржником у касаційній скарзі з огляду на принцип диспозитивності визначається підстава, вимоги та межі касаційного оскарження, а тому тягар доказування наявності підстав для касаційного оскарження, передбачених, частиною другою статті 287 ГПК України, покладається на скаржника.

Суд, забезпечуючи реалізацію основних засад господарського судочинства, закріплених у частині третій статті 2 ГПК України, зокрема, ураховуючи принцип рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальності сторін, та дотримуючись принципу верховенства права, на підставі встановлених фактичних обставин здійснює перевірку застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження.

Відповідач у касаційній скарзі підставою касаційного оскарження рішення місцевого господарського суду та постанови суду апеляційної інстанції визначив пункт 1 частини 2 статті 287 ГПК України.

Надаючи оцінку доводам касаційної скарги щодо наявності випадку, передбаченого пунктом 1 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України, для касаційного оскарження судових рішень, необхідно зазначити, що обов`язковою умовою у цьому разі є неврахування висновку Верховного Суду щодо застосування норми права у подібних правовідносинах.

Отже, відповідно до положень цих норм касаційний перегляд з указаних мотивів може відбутися за наявності таких складових: (1) суд апеляційної інстанції застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права, викладеного у постанові Верховного Суду; (2) спірні питання виникли у подібних правовідносинах.

Вирішуючи питання визначення подібності правовідносин, Верховний Суд звертається до правових висновків, викладених у судовому рішенні Великої Палати Верховного Суду.

Колегія суддів враховує позицію, викладену у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.10.2021 у справі № 233/2021/19 (провадження №14-16цс20), відповідно до якої у кожному випадку порівняння правовідносин і їхнього оцінювання на предмет подібності слід насамперед визначити, які правовідносини є спірними. А тоді порівнювати права й обов`язки сторін саме цих відносин згідно з відповідним правовим регулюванням (змістовий критерій) і у разі необхідності, зумовленої цим регулюванням, - суб`єктний склад спірних правовідносин (види суб`єктів, які є сторонами спору) й об`єкти спорів. Тому з метою застосування відповідних приписів процесуального закону не будь-які обставини справ є важливими для визначення подібності правовідносин.

На предмет подібності слід оцінювати саме ті правовідносини, які є спірними у порівнюваних ситуаціях. Встановивши учасників спірних правовідносин, об`єкт спору (які можуть не відповідати складу сторін справи та предмету позову) і зміст цих відносин (права й обов`язки сторін спору), суд має визначити, чи є певні спільні риси між спірними правовідносинами насамперед за їхнім змістом. А якщо правове регулювання цих відносин залежить від складу їх учасників або об`єкта, з приводу якого вони вступають у правовідносини, то у такому разі подібність слід також визначати за суб`єктним і об`єктним критеріями відповідно. Для встановлення подібності спірних правовідносин у порівнюваних ситуаціях суб`єктний склад цих відносин, предмети, підстави позовів і відповідне правове регулювання не обов`язково мають бути тотожними, тобто однаковими.

Отже, для касаційного перегляду з підстави, передбаченої пунктом 1 частини другої статті 287 ГПК України, наявності самих лише висновків Верховного Суду щодо застосування норми права у певній справі не достатньо, обов`язковою умовою для касаційного перегляду судового рішення є подібність правовідносин у справі, в якій Верховний Суд зробив висновки щодо застосування норми права, з правовідносинами у справі, яка переглядається.

Водночас колегія суддів зазначає, що підставою для касаційного оскарження є неврахування висновку Верховного Суду саме щодо застосування норми права, а не будь-якого висновку, зробленого судом касаційної інстанції в обґрунтування мотивувальної частини постанови. Саме лише зазначення у постанові Верховного Суду норми права також не є його правовим висновком про те, як саме повинна застосовуватися норма права у подібних правовідносинах.

Також Велика Палата Верховного Суду у постанові від 22.03.2023 у справі № 154/3029/14-ц зазначила, що правові висновки Верховного Суду не мають універсального характеру для всіх без винятку справ.

З огляду на різноманітність суспільних правовідносин та обставин, які стають підставою для виникнення спорів у судах, з урахуванням фактичних обставин, які встановлюються судами на підставі наданих сторонами доказів у кожній конкретній справі, суди повинні самостійно здійснювати аналіз правовідносин та оцінку релевантності та необхідності застосування правових висновків суду касаційної інстанції в кожній конкретній справі.

На предмет подібності слід оцінювати саме ті правовідносини, які є спірними у порівнюваних ситуаціях.

Предметом спору у справі № 902/917/25 є рішення засідання комісії Структурної одиниці "Жмеринські Електричні мережі" Акціонерного товариства "Вінницяобленерго", оформлене протоколом №90 від 01.05.2025. Цим рішенням, за результатами розгляду Акту про порушення № 06474 від 08.01.2025, визнано таким що підтверджено порушення позивачем пп. 6 п. 5.5.5., пп. 4 п. 8.4.2. ПРРЕЕ, а саме: спрацювання вбудованого індикатора радіомагнітного поля лічильника електроенергії, на екрані лічильника висвітився напис «radio», що стало підставою для проведення розрахунку обсягу та вартості не облікованої електричної енергії, яка склала 48586 кВт*год на суму 539 226,65 грн.

Суди попередніх інстанцій, задовольняючи позов, виснували про відсутність підстав для нарахування вартості необлікованої електричної енергії згідно з актом про порушення № 06474 від 08.01.2025 за відсутності факту порушення позивачем правил ПРРЕЕ.

Рішення судів обґрунтовані тим, що:

- матеріалами справи не підтверджено укладання/оформлення між сторонами відповідного акту про збереження пломб та/або акту пломбування, в котрому споживачем було б вказано позивача;

- в матеріалах справи відсутні докази покладення на позивача відповідальності за збереження і цілісність засобу комерційного обліку, а також пломб, індикаторів, тощо.

Відповідач у касаційній скарзі зазначає, що такі висновки судів попередніх інстанцій є помилковими, оскільки на його думку суди неправильно застосували положення п. 2.3.4, п. 5.5.5 Правил роздрібного ринку електричної енергії та п. 5.2.28 Кодексу комерційного обліку електричної енергії. Не врахували висновки Верховного Суду щодо застосування цих норм права у подібних правовідносинах, які викладені у наведених ним постановах від 28.12.2021 у справі № 906/151/21, від 11.05.2021 у справі № 910/11833/19, від 03.11.2023 у справі № 910/18526/21, від 10.03.2020 у справі № 911/825/18.

Наведені відповідачем у касаційній скарзі підстави для касаційного оскарження судових рішень у цій справі свого підтвердження не знайшли.

За інформацією з Єдиного державного реєстру судових рішень постанов Верховного Суду від 28.12.2021 у справі № 906/151/21 та від 11.05.2021 у справі № 910/11833/19, на які посилається відповідач у касаційній скарзі, не існує.

За наявною у Єдиному державному реєстрі судових рішень інформацією останнім за часом судовим рішенням у справі № 906/151/21 за позовом фізичної особи до Сільськогосподарського виробничого кооператива "Недашківський", Коростенської районної державної адміністрації про визнання недійсними рішень загальних зборів та скасування державної реєстрації є ухвала Господарського суду Житомирської області від 08.06.2021 про залишення позову без розгляду.

У справі № 910/11833/19 за позовом Приватного акціонерного товариства "Акціонерна компанія "Київводоканал" до Житлово-будівельного кооперативу "Будівельник-2" про стягнення грошових коштів останнім за часом прийняття судовим рішенням є постанова Північного апеляційного господарського суду від 15.01.2020.

Отже, наведені відповідачем у касаційній скарзі справи № 906/151/21 та № 910/11833/19 у касаційному порядку не переглядалися, постанови Верховного Суду у цих справах не ухвалювалися, крім того, правовідносини у наведених справах та у справі № 902/917/25 є не подібні.

Щодо наведеної скаржником у касаційній скарзі постанови Верховного Суду від 03.11.2023 у справі № 910/18526/21, то за результатами дослідження інформації наявної у Єдиному державному реєстрі судових рішень ухвалення Верховним Судом у справі № 910/18526/21 постанови від 03.11.2023 не встановлено.

У цій справі № 910/18526/21 Фонд гарантування вкладів фізичних осіб звернувся з позовом до відповідачів (власників істотної участі та керівників банку) про солідарне стягнення шкоди (збитків) у розмірі 2 679 888 731,86 грн у порядку ч.5 ст.52 Закону "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" та ч.5 ст.58 Закону "Про банки і банківську діяльність".

За результатами розгляду справи № 910/18526/21 протягом усього часу Верховним Судом було ухвалено дві постанови: від 12.07.2022, якою ухвалу Господарського суду міста Києва від 22.11.2021 та Північного апеляційного господарського суду від 17.01.2022 у справі №910/18526/21 скасовано, справу №910/18526/21 передано до Господарського суду міста Києва для вирішення питання щодо відкриття провадження; від 25.06.2025, якою касаційні скарги залишено без задоволення, рішення Господарського суду міста Києва від 18.05.2023, постанову Північного апеляційного господарського суду від 09.11.2023 та ухвалу від 09.11.2023 у справі №910/18526/21 залишено без змін.

Проблематика застосування положень п. 2.3.4, п. 5.5.5 Правил роздрібного ринку електричної енергії та п. 5.2.28 Кодексу комерційного обліку електричної енергії у цій справі № 910/18526/21 не порушувалася, отже постанови Верховного Суду у цій справі ухвалені у неподібних до справи № 902/917/25 правовідносинах, а тому доводи касаційної скарги відповідача про наявність підстав для касаційного перегляду судових рішень за пунктом 1 частини 2 статті 287 ГПК України не підтвердилися.

Щодо наведеної скаржником постанови Верховного Суду від 10.03.2020 у справі № 911/825/18, то судом апеляційної інстанції при мотивуванні оскаржуваної постанови була врахована викладена в ній правова позиція.

Касаційна скарга відповідача не містить доводів про те, що висновки цієї постанови неправильно враховані судом апеляційної інстанції чи що такі висновки не підлягали врахуванню при вирішенні справи № 902/917/25.

Натомість наведена відповідачем цитата з постанови від 10.03.2020 у справі № 911/825/18 не є висновком Верховного Суду про застосування норми права, який є обов`язковим для врахування судами під час розгляду справ у подібних правовідносинах.

Підставою касаційного оскарження є неврахування висновку Верховного Суду саме щодо застосування норми права, а не будь-якого висновку, зробленого судом касаційної інстанції в обґрунтування мотивувальної частини постанови.

Отже, ураховуючи викладене, у цьому випадку заявник касаційної скарги не навів належних правових обґрунтувань підстави касаційного оскарження судових рішень, передбаченої пунктом 1 частини другої статті 287 ГПК України.

Верховний Суд вважає, що доводи відповідача про неврахування судами попередніх інстанцій висновків, викладених у постановах Верховного Суду, посилання на які містяться у касаційній скарзі, свого підтвердження не знайшли. Більше того, наявність наведених скаржником висновків Верховного Суду про застосування норм права, які на думку відповідача судами попередніх інстанцій застосовані неправильно, як і власне існування самих постанов Верховного Суду, які наведені відповідачем, у яких такі висновки були викладені, не підтвердилося.

Щодо посилань скаржника на те, що суд апеляційної інстанції порушив принцип змагальності (ст. 13 ГПК України) та принцип вірогідності доказів (ст. 79 ГПК України), так як не надав оцінки акту обстеження лічильника ТОВ "Нік-Електроніка", то наведені скаржником доводи відповідають підставі касаційного оскарження, визначеній пунктом 4 частини 2 статті 287 ГПК України. Однак відповідачем касаційна скарга подана та касаційне провадження у справі № 902/917/25 відкрито виключно з підстав, передбачених пунктом 1 частини 2 статті 287 ГПК України, пункт 4 частини 2 цієї статті підставою касаційного оскарження відповідачем не був визначений.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 296 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції закриває касаційне провадження, якщо після відкриття касаційного провадження на підставі пункту 1 частини другої статті 287 цього Кодексу судом встановлено, що висновок щодо застосування норми права, який викладений у постанові Верховного Суду та на який посилався скаржник у касаційній скарзі, стосується правовідносин, які не є подібними.

З огляду на викладене касаційне провадження за касаційною скаргою Акціонерного товариства «Вінницяобленерго» на рішення Господарського суду Вінницької області від 01.12.2025 та постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 03.02.2026 у справі № 902/917/25, підлягає закриттю на підставі пункту 5 частини 1 статті 296 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до частин другої та третьої статті 314 Господарського процесуального кодексу України процедурні питання, пов`язані з рухом справи, клопотання та заяви учасників справи, питання про відкладення розгляду справи, оголошення перерви, зупинення провадження у справі, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом, вирішуються судом касаційної інстанції шляхом постановлення ухвал в порядку, визначеному цим Кодексом для постановлення ухвал суду першої інстанції.

Постанова або ухвала суду касаційної інстанції оформлюється суддею- доповідачем (іншим суддею, якщо суддя-доповідач не згодний з постановою/ухвалою) і підписується всім складом суду, який розглядав справу, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Право на касаційне оскарження не є безумовним, а тому встановлення законодавцем процесуальних фільтрів доступу до касаційного суду не є обмеженням в отриманні судового захисту, оскільки це викликано виключно особливим статусом Верховного Суду, розгляд скарг яким покликаний забезпечувати сталість та єдність судової практики, а не можливість проведення «розгляду заради розгляду». При цьому процесуальні обмеження зазвичай вводяться для забезпечення ефективності судочинства, а право на доступ до правосуддя, як відомо, не є абсолютним правом, і певні обмеження встановлюються законом з урахуванням потреб держави, суспільства чи окремих осіб (наведену правову позицію викладено в ухвалі об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2018 року у справі № 910/4647/18).

Керуючись статтями 234, 235, пунктом 5 частини 1 статті 296, статтею 314 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Касаційне провадження, відкрите за касаційною скаргою Акціонерного товариства «Вінницяобленерго» на рішення Господарського суду Вінницької області від 01.12.2025 та постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 03.02.2026 у справі № 902/917/25, закрити.

2. Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий О. Баранець

Судді О. Кролевець

О. Мамалуй