ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
26 березня 2026 р. м. Житомир Справа № 906/817/25
Господарський суд Житомирської області у складі:
судді Кравець С.Г.
розглянувши заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю "РП Монтаж
Плюс" від 15.03.2026 (вх.№01-44/1077/26 від 16.03.2026) про стягнення витрат на
професійну правничу допомогу у справі
за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "РП Монтаж Плюс"
до: Товариства з обмеженою відповідальністю "Палет-Проммаш"
про стягнення 1 303 146,06грн.
Товариство з обмеженою відповідальністю "РП Монтаж Плюс" звернулось до Господарського суду Житомирської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Палет-Проммаш" (попередня назва - ТОВ "Жолудськ Агро") про стягнення 1 303 146,06грн, з яких: 636 352,00грн заборгованості зі сплати орендної плати та наданих послуг, 518 525,08грн штрафних санкцій у вигляді подвійної облікової ставки НБУ, 148 268,98грн інфляційних витрат, а також судових витрат.
Рішенням Господарського суду Житомирської області від 11.03.2026 позов задоволено частково. Стягнуто з ТОВ "Палет-Проммаш" на користь ТОВ "РП Монтаж Плюс" 636 352,00грн основного боргу, 148 268,98грн інфляційних витрат, 9 415,45грн витрат по сплаті судового збору. В іншій частині позову відмовлено.

У судовому засіданні 11.03.2026 при розгляді справи по суті представник позивача - адвокат Заруцький О.В. просив суд вирішувати питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу після ухвалення рішення у даній справі.

16.03.2026 через систему "Електронний суд" від представника ТОВ "РП Монтаж Плюс" надійшла заява від 15.03.2026 про стягнення витрат на правничу допомогу, у якій представник позивача просить стягнути з відповідача 150 000,00грн витрат на правничу допомогу.

Ухвалою суду від 16.03.2026 прийнято до розгляду заяву ТОВ "РП Монтаж Плюс" від 15.03.2026 (вх.№01-44/1077/26 від 16.03.2026) про ухвалення додаткового рішення. Розгляд заяви постановлено здійснювати без повідомлення учасників справи. Запропоновано відповідачу подати до суду заперечення (за наявності) щодо заяви позивача про стягнення витрат на професійну на правничу допомогу у строк до 23.03.2026.

Дослідивши заяву позивача від 15.03.2026 про ухвалення додаткового рішення у сукупності з матеріалами справи вцілому, суд враховує наступне.

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини 3 статті 2 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу (стаття 123 ГПК України).

Згідно з частиною 1 статті 124 ГПК України, разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

Частиною 8 статті 129 ГПК України визначено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Так, згідно пункту 4 частини 1 статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Відповідно до статті 19 цього Закону, видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").

Таким чином, визначаючи розмір суми, яка підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, необхідно враховувати, зокрема, встановлений в самому договорі розмір та/або порядок обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність".

Адвокатський гонорар може існувати у двох формах: фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплати гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин, помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката, залежно від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв (аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 07.09.2020 у справі №910/4201/19).

Водночас, загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині 4 статті 129 ГПК України, відповідно до якої інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з частинами 1, 2 статті 126 ГПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина 3 статті 126 ГПК України).

Водночас, чинним процесуальним законодавством визначено критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

Так, відповідно до частини 4 статті 126 ГПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У розумінні положень частини 5 статті 126 ГПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим адвокатом на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина 6 статті 126 ГПК України).

Загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині 4 статті 129 ГПК України, згідно приписів якої розподіл здійснюється таким чином: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Разом з тим, у частині 5 зазначеної статті цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу.

Зокрема, відповідно до частини 5 ст.129 ГПК України, під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

При цьому на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Таким чином, під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на професійну правничу допомогу адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 статті 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

У такому випадку суд, керуючись частинами 5-7, 9 статті 129 зазначеного Кодексу, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково, та, відповідно, не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому у судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Такі правові висновки викладені у постанові Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19, що у подальшому були відображені, зокрема, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі №922/1964/21.

До того ж у постановах Верховного Суду від 07.11.2019 у справі №905/1795/18 та від 08.04.2020 у справі №922/2685/19 висловлено правову позицію, відповідно до якої суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

У постановах від 19.02.2022 у справі №755/9215/15-ц та від 05.07.2023 у справі №911/3312/21 Велика Палата Верховного Суду виснувала, що під час визначення суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін.

Схожих критеріїв дотримується Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так, згідно з усталеною практикою ЄСПЛ суд відшкодовує лише витрати, стосовно яких було встановлено, що вони справді були необхідними і становлять розумну суму (зокрема, рішення ЄСПЛ у справах "Лавентс проти Латвії", "Ніколова проти Болгарії", "Єчюс проти Литви").

Заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення ЄСПЛ у справах "Баришевський проти України", "Двойних проти України", "East/West Alliance Limited" проти України").

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі №922/1964/21 зауважено, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (подібні за змістом висновки наведено у пункті 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі №904/4507/18, у додатковій постанові Верховного Суду від 16.03.2023 у справі № 927/153/22).

У постановах Верховного Суду від 07.11.2019 у справі №905/1795/18 та від 08.04.2020 у справі №922/2685/19 сформовано правовий висновок про те, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, приписами статей 123- 130 Господарського процесуального кодексу України, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Стягнення витрат на професійну правничу допомогу з боржника не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу (така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 24.01.2022 у справі №911/2737/17).

Суд зазначає, що для включення всієї суми гонорару у відшкодування за рахунок іншої сторони має бути встановлено, що за цих обставин справи такі витрати позивача були необхідними, а розмір є розумний та виправданий. Тобто суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

ТОВ "РП Монтаж Плюс" у позовній заяві від 02.07.2025 зазначено, що орієнтовний розмір витрат позивача на правничу допомогу, яку Товариство очікує понести у суді першої інстанції складає 150 000,00грн. Вказано, що докази понесених судових витрат будуть надані протягом 5 днів після ухвалення рішення суду (а.с.46).

16.03.2026 через систему "Електронний суд" від представника ТОВ "РП Монтаж Плюс" надійшла заява від 15.03.2026 про стягнення витрат на правничу допомогу, у якій представник позивача просить стягнути з відповідача 150 000,00грн витрат на правничу допомогу (а.с.179-181).

На підтвердження факту понесення ТОВ "РП Монтаж Плюс" витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 150 000,00грн, заявником подано: договір про надання послуг правової допомоги адвоката №52Г від 12.12.2024; додаткову угоду №1 від 30.06.2025 до договору; акт приймання-передачі грошових коштів від 12.03.2026 до договору; акт приймання-передачі грошових коштів від 13.03.2026 до договору;

Судом встановлено, що правничу допомогу ТОВ "РП Монтаж Плюс" в межах справи №906/817/25 у суді першої інстанції надавав Заруцький Олексій Вячеславович, який має статус адвоката згідно свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю №001119 від 31.10.2019, виданого Радою адвокатів Житомирської області на підставі рішення №28/2 від 25.09.2019.

Повноваження та обсяг прав адвоката Заруцького О.В., як представника ТОВ "РП Монтаж Плюс" на представлення інтересів довірителя у Господарському суді Житомирської області, підтверджується ордером на надання правничої допомоги серії ВХ №1099831 від 24.06.2025 (а.с.94).

Як встановлено судом, між Заруцьким Олексієм Вячеславовичем (виконавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "РП Монтаж Плюс" (замовник) укладено договір №52Г від 12.12.2024 про надання послуг правової допомоги адвоката (а.с.183).

За умовами п.1.1 якого, замовник доручає, а виконавець зобов`язується надати йому, у відповідності до умов даного договору, послугу у представлення інтересів замовника в усіх установах, організаціях в тому числі але не виключно Господарський суд Рівненської області, військові комісаріати по всій території України, військові адміністрації, а замовник зобов`язується прийняти послугу та оплатити її.

Відповідно до п.3.2 договору, з метою виконання покладених на виконавця функцій, виконавцю надаються повноваження представляти його інтереси з усіма необхідними повноваженнями в усіх державних, громадських, господарських та інших органах і організаціях незалежно від підпорядкування, форм власності, галузевої належності, в органах державної та місцевої влади всіх рівнів з усіма необхідними повноваженнями, представляти інтереси в органах внутрішніх справ, судах загальної юрисдикції будь-якої ланки, готувати позовні заяви, апеляційні скарги, касаційні скарги, клопотання, заяви та будь-які інші процесуальні документи брати участь в судових засіданнях від імені замовника, представляти інтереси замовника у військових комісаріатах будь-якої ланки та територіального розміщення по всій території України, МВС, Головному сервісному центрі МВС України та в усіх сервісних центрах України будь-якої територіальної юрисдикції в тому числі, але не виключно у Регіональному сервісному центрі МВС України в Хмельницькій області, представляти інтереси вести переговори із контрагентами, сплачувати судовий збір від імені довірителя, сплачувати та отримувати кошти від імені довірителя, готувати та подавати заяви до будь-яких державних органів, військових комісаріатів, лікарських комісій, тощо виконавцю також надається право сплачувати кошти від імені замовника, подавати інформацію, заяви до банківських установ. Повноваження надаються із правом підпису від імені замовника без права передоручення означених повноважень.

Замовник, у відповідності до п.4.1 договору, виплачує виконавцю винагороду згідно додатку до даного договору.

За умовами п.п.8.1, 8.2 договору, цей договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання сторонами. Якщо інше прямо не передбачено цим договором або чинним в Україні законодавством, зміни у цей договір можуть бути внесені тільки за домовленістю сторін, яка оформлюється додатковою угодою до цього договору.

Додатковою угодою №1 від 30.06.2025 до договору №52Г від 12.12.2024 ТОВ "РП Монтаж Плюс" доручило адвокату Заруцькому О.В. ведення та супровід справи №906/817/25 від свого імені. Сторони погодили, що гонорар виконавця за виконання п.1 даної угоди становить 150 000,00грн. Оплата гонорару здійснюється на підставі акту приймання-передачі виконаних робіт (а.с.184).

Договір та додаткова угода підписані сторонами та скріплені печатками.

Між сторонами підписано акт приймання-передачі від 12.03.2026, відповідно до якого за період з 27.12.2024 по 12.03.2026, на підставі договору про надання правничої допомоги, укладеного між сторонами, у межах супроводу господарської діяльності замовника, адвокатом було надано такі послуги (виконані роботи): зустріч адвоката із замовником та надання замовнику консультації, аналіз наданих замовником документів; аналіз правової позиції замовника у спірних взаємовідносинах із ТОВ "Палет-Проммаш" (ТОВ "Жолудськ-Агро"); підготовка та роз`яснення перед поштовою відправкою, досудової вимоги-претензії від замовника для ТОВ "Палет-Проммаш" щодо сплати заборгованості згідно договору оренди №27/10-2022 від 27.10.2022; підготовка та подання позовної заяви до Господарського суду Житомирської області від ТОВ "РП Монтаж Плюс" до ТОВ "Палет-Проммаш"; участь у судових засіданнях у справі №906/817/25 через відеоконференцію; відрядження до Господарського суду Житомирської області для фізичної участі у розгляді справи №906/817/25. Всього адвокатом витрачено 30 годин, а вартість однієї години роботи складає 5 000,00грн (на звороті а.с.184-185).

У п.2 акту вказано, що загальна вартість виконаних робіт (наданих послуг) адвокатом при обрахунку за погодинною оплатою складає 150 000,00грн.

Гонорар у розмірі, встановленому у п.2 цього акта, в обов`язковому порядку сплачується клієнтом протягом 30-ти банківських днів з моменту підписання сторонами цього акта.

Оцінивши витрати позивача на надання правничої допомоги, з урахуванням всіх аспектів даної справи, дослідивши подані представником документи, якими останній підтверджує факт надання таких послуг, господарський суд прийшов до висновку, що заявлені ТОВ "РП Монтаж Плюс" витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 150 000,00грн є неспівмірними з обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, а також з ціною позову.

Так, у ході розгляду даної справи адвокатом позивача було подано: позовну заяву від 24.06.2025 з додатками (яку ухвалою суду від 30.06.2025 було залишено без руху) (а.с.1-31); заяву від 02.07.2025 про усунення недоліків, до якої додано уточнену позовну заяву від 02.07.2025 (а.с.40-58); заяву про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції (а.с.61); додаткові пояснення від 02.10.2025 (а.с.83-84); клопотання про витребування доказів від 06.10.2025 (а.с.92); клопотання від 03.12.2025 про долучення доказів (а.с.113-129); клопотання від 12.12.2025 про долучення доказів (а.с.136-137); заяву від 15.03.2026 про стягнення витрат на правничу допомогу (а.с.179-185).

На переконання суду, адвокату позивача, з метою захисту інтересів ТОВ "РП Монтаж Плюс" у межах даної справи, не потребувалося тривалого часу для аналізу спірних правовідносин, пошуку судової практики, приписів діючого законодавства України із спірного питання, аналізу великої кількості доказів, значних затрат часу та зусиль. Судова практика у даних спорах є сталою.

Предметом спору у даній справі було стягнення з відповідача заборгованості зі сплати орендної плати та наданих послуг, штрафних санкцій та інфляційних витрат, при цьому, розрахунки інфляційних втрат та штрафних санкцій обраховуються по існуючим формулам за допомогою електронних калькуляторів. Відповідач відзиву на позов не подавав і його представник жодного разу не брав участь в судових засідання, тому у представника позивача не було необхідності готувати відповідь на відзив.

На переконання суду, такі послуги як: зустріч адвоката із замовником та надання консультації, аналіз наданих замовником документів та аналіз правової позиції у спірних взаємовідносинах; роз`яснення перед поштовою відправкою досудової вимоги-претензії від замовника для ТОВ "Палет-Проммаш" щодо сплати заборгованості, не є самі по собі окремими послугами, оскільки кінцевим результатом надання таких послуг, які можуть бути компенсовані за рахунок іншої сторони, є подання позову. Відтак, послуга з консультації клієнта, як сама по собі, не може бути покладена на іншу сторону.

Крім того, клопотання про витребування доказів та клопотання про долучення доказів подавалися саме з ініціативи представника позивача, що не може стверджувати про необхідність таких витрат.

Адвокат позивача приймав участь у 7 (семи) судових засіданнях, які відбулися: 21.08.2025, 08.09.2025, 06.10.2025, 17.11.2025, 04.12.2025, 09.02.2026, 11.03.2026.

За висновком суду, обґрунтованою, співмірною та документально підтвердженою у даній справі, є загальна вартість наданих адвокатом послуг у розмірі 39 000,00грн, яка складається з підготовки і подання позовної заяви (25 000,000грн) та участі представника позивача у 7 (семи) судових засіданнях (всього 14 000,00грн; по 2 000,00грн за 1 судове засідання).

Таким чином, беручи до уваги принципи справедливості й верховенства права, співмірності й розумності судових витрат на професійну правничу допомогу, встановлені обставини щодо часткової неспівмірності заявлених витрат, господарський суд дійшов висновку про те, що обґрунтованою сумою витрат ТОВ "РП Монтаж Плюс" на отримання правничої допомоги у даній справі у суді першої інстанції є 39 000,00грн.

При розподілі судових витрат господарський суд враховує те, що частина позовних вимог у розмірі 518 525,08грн штрафних санкцій, визнана судом безпідставною, тому у відповідності до пункту 3 частини 4 ст.129 ГПК України, витрати на оплату послуг адвоката підлягають задоволенню пропорційно розміру задоволених вимог.

Враховуючи вищенаведене у сукупності, господарський суд дійшов висновку про часткове задоволення заяви ТОВ "РП Монтаж Плюс" від 15.03.2026 та стягнення з відповідача на користь позивача 23 481,80грн витрат на професійну правничу допомогу. Решта витрат на правничу допомогу покладається на позивача.

Керуючись статтями 123, 126, 129, 244 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,

УХВАЛИВ:

1. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "РП Монтаж Плюс" від 15.03.2026 (вх.№01-44/1077/26 від 16.03.2026) про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу - задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Палет-Проммаш" (Україна, 10025, Житомирська область, місто Житомир, вулиця Ціолковського, будинок 12; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "РП Монтаж Плюс" (Україна, 30500, Хмельницька область, Шепетівський район, місто Полонне, вулиця Правохоморна, будинок 55; ): 23 481,80грн витрат на професійну правничу допомогу.

3. У задоволенні решти вимог заяви - відмовити.

Додаткове рішення може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня складення повного додаткового рішення.

Додаткове рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне додаткове рішення складено: 26.03.26

Суддя Кравець С.Г.

Направити:

1 - позивачу та представнику - електронний кабінет,

2 - відповідачу (, 10025, Житомирська область, м. Житомир, вул. Ціолковського, буд. 12) (рек.).