ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

02.04.2026 Справа №905/1301/25

Господарський суд Донецької області у складі судді Кротінової О.В.,

за позовом Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго», м. Київ, ,

до відповідача, Приватного акціонерного товариства «ДТЕК ПЕМ-Енерговугілля», м. Краматорськ Донецької області, ,

про стягнення 8051,21 грн,

без виклику представників, -

І. Короткий зміст позовної заяви, заперечень та інших заяв, клопотань учасників справи:

Приватне акціонерне товариство «Національна енергетична компанія «Укренерго», звернулось до Господарського суду Донецької області з позовною заявою до Приватного акціонерного товариства «ДТЕК ПЕМ-Енерговугілля» про стягнення 8051,21 грн, у тому числі:

- сума 3% річних у розмірі 1762,81грн, нарахованих за порушення умов договору про врегулювання небалансів електричної енергії №0525-01041 від 16.05.2019, на підставі ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України;

- сума інфляційних втрат у розмірі 6288,40грн, нарахованих за порушення умов договору про врегулювання небалансів електричної енергії №0525-01041 від 16.05.2019, на підставі ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що відповідачем не сплачено кошти у розмірі 47167,04 грн на виконання рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 02.12.2024 у справі №904/4254/24, яким встановлено неналежне виконання відповідачем грошових зобов`язань за договором про врегулювання небалансів електричної енергії №0525-01041 від 16.05.2019 щодо сплати коштів за балансуючу електричну енергію поставлену у період з травня 2024 року по липень 2024 року. Таке стало підставою для додаткового нарахування 3% річних та інфляційних витрат на заборгованість за договором про врегулювання небалансів електричної енергії №0525-01041 від 16.05.2019.

На підтвердження викладених обставин позивач надав розрахунок позовних вимог, розрахунок компенсаційних витрат та електронні копії: рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 02.12.2024 у справі №904/4254/24; інформація щодо заборгованості; заява про укладення договору про врегулювання небалансів електричної енергії з додатками; заява від 07.05.2019 про укладення договору про врегулювання небалансів електричної енергії з додатками; повідомлення №01/18086 від 21.05.2019 про укладення договору про врегулювання небалансів електричної енергії; наказ №117 від 01.03.2024 «Про затвердження умов договору про врегулювання небалансів електричної енергії» з договором про врегулювання небалансів електричної енергії та додатками до нього; наказ №393 від 08.07.2024 «Про затвердження умов про врегулювання небалансів електричної енергії» з договором про врегулювання небалансів електричної енергії та додатками до нього; рахунок-фактура №298 від 16.05.2024 з протоколом створення та перевірки кваліфікованого та удосконаленого електронного підпису; рахунок-фактура №304 від 24.05.2024 з протоколом створення та перевірки кваліфікованого та удосконаленого електронного підпису; рахунок-фактура №307 від 06.06.2024 з протоколом створення та перевірки кваліфікованого та удосконаленого електронного підпису; звіт №186 від 12.08.2024 з протоколом створення та перевірки кваліфікованого та удосконаленого електронного підпису; акт №ВН/24/05-0525 від 31.05.2024 купівлі-продажу електричної енергії для врегулювання небалансів та сплати інших платежів згідно з договором від 16.05.2019 №0525-01041 з протоколом створення та перевірки кваліфікованого та удосконаленого електронного підпису; акт № СВБ_02_2024_07_0525 від 31.07.2024 купівлі-продажу електричної енергії для врегулювання небалансів згідно з договором від 16.05.2019 № 0525-01041 з протоколом створення та перевірки кваліфікованого та удосконаленого електронного підпису; скріншоти з системи MMS та АСКОД.

Нормативно свої вимоги позивач обґрунтовує посиланням на ст.ст. 6, 11, 509, 525, 526, 530, 546, 549, 598, 610, 611, 612, 625, 627, 629, 634 Цивільного кодексу України, ст.2 Господарського кодексу України, ст.ст.1, 3, 4, 33, 52, 75 Закону України «Про ринок електричної енергії», Правила ринку, затвердженні постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг.

05.01.2026 від позивача через підсистему «Електронний суд» надійшла заява б/н від 05.01.2026 про усунення недоліків (сформовано в системі 05.01.2026), до якої долучено заяву №01/639 від 05.01.2026 про усунення недоліків та скоригована позовна заява, а також документи, що були відсутні в додатках до позовної заяви.

14.01.2026 від відповідача через підсистему «Електронний суд» отримано відзив б/н від 14.01.2026 на позовну заяву (сформовано в системі 05.01.2026). Просив прийняти відзив на позовну заяву та долучити до матеріалів справи. Просив прийняти відзив на позовну заяву та долучити до матеріалів справи.

Зазначено, що рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 02.12.2024 у справі №904/4254/24 набрало законної сили 24.12.2024, саме з цієї дати воно є обов`язковим до виконання, а сума боргу обов`язковою для погашення. Право нарахування 3% річних та інфляційних втрат виникло у позивача саме з 24.12.2024. Звернуто увагу, що при перевірці заявлених до стягнення сум за період 19.09.2025 - 17.12.2025, розрахунки позивача є завищеними, надано власний розрахунок, відповідно до якого, 3% річних за період 19.09.2025-17.12.2025 становлять 348,91 грн, інфляційних втрат за період 19.09.2025-17.12.2025 - 710,43 грн. Відтак, підсумовує, що позивачем не вірно визначена загальна сума заборгованості, яку він намагається стягнути з відповідача.

20.01.2026 від позивача через підсистему «Електронний суд» надійшли заперечення б/н від 19.01.2026 на відзив на позовну заяву (сформовано в системі 19.01.2026). Просив прийняти заперечення на відзив та задовольнити позовну заяву у повному обсязі.

Вказано, що у справі №904/4254/24 нарахування 3% річних та інфляційних втрат здійснено за період з 22.05.2024 по 18.09.2024. Зазначено, що в межах справи №905/1301/25 донарахування компенсаційних втрат здійснюється з 19.09.2024. Не погоджується з розрахунками 3% річних та інфляційних втрат відповідача, вважає відзив відповідача безпідставним.

ІІ. Процесуальній дії суду:

З дотриманням приписів ст. 32 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до Положення про автоматизовану систему документообігу суду, для розгляду справи №905/1301/25 визначено суддю Левшину Г.В.

Ухвалою суду від 29.12.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №905/1301/25; визначено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без проведення без повідомлення (виклику) учасників справи; зобов`язано позивача в строк до 05.01.2026р. привести прохальну частину позову у відповідність до змісту заявлених позовних вимог; надати суду копії документів, відсутність яких встановлена актом відділу документального контролю та забезпечення (канцелярія) Господарського суду Донецької області; встановлено відповідачу строк на подачу відзиву протягом 15 днів з дня вручення цієї ухвали та для подання заперечень на відповідь на відзив (якщо така буде подана) - протягом 5 днів з дня отримання відповіді на відзив; роз`яснено учасникам справи, що відповідно до ч.7 ст.252 Господарського процесуального кодексу України клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має подати в строк для подання відзиву, а позивач - разом з позовом або не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву; попереджено відповідача, що у разі ненадання відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи (ч.2 ст.178 Господарського процесуального кодексу України); встановлено строк для подання позивачем відповіді на відзив - протягом п`яти днів з дня отримання відзиву на позов; звернуто увагу сторін на приписи ч.5 ст.165, ч.3 ст.166, ч.3 ст.167 Господарського процесуального кодексу України, згідно з якими копія відзиву, відповіді на відзив та заперечень на відповідь на відзив з доданими документами повинні бути надіслані (надані) іншим учасникам одночасно з надісланням (наданням) до суду; повідомлено учасників справи про те, що заяви по суті справи, заяви з процесуальних питань, клопотання та інші документи, що стосуються справи, можуть бути подані учасниками справи шляхом їх надіслання на поштову адресу суду або через систему Електронний суд.

З дотриманням приписів ст. 32 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до Положення про автоматизовану систему документообігу суду (у редакції згідно з рішенням Ради суддів України від 11.11.2024 № 39, зі змінами та доповненнями), а також Засад використання автоматизованої системи документообігу суду в Господарському суді Донецької області, у зв`язку з призначенням судді Левшиної Г.В. на посаду судді Центрального апеляційного господарського суду згідно з Указом Президента України № 170/2026, для розгляду справи № 905/1301/25 визначено суддю Кротінову О.В. (розпорядження керівника апарату Господарського суду Донецької області № 02-01/69 від 03.03.2026, протокол повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.03.2026).

Ухвалою суду від 09.03.2026 прийнято справу №905/1301/25 до свого провадження; визначено датою розгляду справи №905/1301/25 по суті спочатку - 03.03.2026; роз`яснено сторонам, що за клопотанням однієї із сторін розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням сторін.

Ухвалу суду від 09.03.2026 про прийняття справи №905/1301/25 до свого провадження надіслано до Електронного кабінету позивача та відповідача 09.03.2026 та отримано позивачем та відповідачем 09.03.2026, відповідні довідки містяться в матеріалах справи.

Враховуючи положення Господарського процесуального кодексу України, суть спору, беручи до уваги належне забезпечення з боку суду можливості позивача та відповідача для реалізації своїх процесуальних прав, в тому числі шляхом направлення поштою (іншим належним засобом зв`язку) відповідних доказів до суду, суд дійшов висновку про існуючу можливість розглянути спір за наявними у справі матеріалами.

ІІІ. Фактичні обставини справи, встановлені судом:

Як зазначає позивач, у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем умов договору про врегулювання небалансів електричної енергії №0525-01041 від 16.05.2019, Приватне акціонерне товариство «Національна енергетична компанія «Укренерго» звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом, в якому просило стягнути з Приватного акціонерного товариства «ДТЕК ПЕМ-Енерговугілля» заборгованість в сумі 48792,25 грн., з яких: 47167,04 грн. - основний борг, 1239,19 грн. - інфляційні втрати, 386,02 грн. - 3% річних.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 02.12.2024 у справі №904/4254/24 (з урахуванням ухвали суду від 06.12.2024) позов задоволено повністю; стягнуто з Приватного акціонерного товариства «ДТЕК ПЕМ-Енерговугілля» на користь Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» 47167,04 грн. - основний борг, 386,02 грн. - 3% річних, 1239,19 грн. - інфляційні втрати, 2422,40 грн. - витрат зі сплати судового збору.

06.01.2025 на виконання рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 02.12.2024, яке набрало законної сили 24.12.2024, судом видано відповідний наказ.

Під час розгляду справи №904/4254/24 господарським судом встановлено, що 07.05.2019 Приватним акціонерним товариством «ДТЕК ПЕМ-Енерговугілля» надало письмову згоду на приєднання до договору про врегулювання небалансів електричної енергії.

Позивач листом №01/18086 від 21.05.2019 повідомив відповідача про приєднання до договору про врегулювання небалансів електричної енергії та про долучення до реєстру учасників ринку (ідентифікатор договору №0525-01041, дата акцептування 16.05.2019).

Таким чином, між сторонами укладено договір про врегулювання небалансів електричної енергії від 16.05.2019р. №0525-01041.

На виконання умов договору, в редакції затвердженій наказом НЕК «Укренерго» №117 від 01.03.2024р., пунктів 7.3.1, 7.7.3 Правил ринку, позивачем сформовано та виставлено відповідачу наступні рахунки на загальну суму 42746,52 грн., які останній зобов`язаний оплатити протягом двох банківських днів з дня направлення (п. 7.7.3 Правил ринку, в редакції, що діяла на час виникнення у відповідача зобов`язань з їх оплати):

- №98 від 16.05.2024 на суму 4043,92 грн з ПДВ (розрахунковий період перша декада травня 2024 року);

- №304 від 24.05.2024 на суму 12549,37 грн з ПДВ (розрахунковий період друга декада травня 2024 року);

- №307 від 06.06.2024р. на суму 26153, 23 грн з ПДВ (розрахунковий період третя декада травня 2024 року).

Згідно підписаного кваліфікованими електронними підписами сторін акту №ВН/24/05-0525 від 31.05.2024 купівлі-продажу електронної енергії для врегулювання небалансів та інших платежів, відповідач визнав обсяг та вартість електричної енергії, купленої ним у травні 2024 року.

Враховуючи зміни в Правилах ринку, внесені постановою НКРЕКП №1211 від 26.06.2024, позивач 12.08.2024 сформував та виставив через СУР місячний звіт за розрахунковий період 01.07.2024 - 31.07.2024 на суму 4420,52 грн, з значенням дати поповнення рахунку ЕСКРОУ 14.08.2024.

Згідно підписаного кваліфікованими електронними підписами сторін акту №СБВ_02_2024_07_0525 від 31.07.2024 купівлі-продажу електронної енергії для врегулювання небалансів та інших платежів, відповідач визнав обсяг та вартість електричної енергії, купленої ним у липні 2024 року, вказаний акт направлений відповідачу 14.08.2024.

Оскільки відповідач не спростував доводів позивача щодо наявності заборгованості за електричну енергію для врегулювання небалансів у розмірі 47167,04 грн, не надав доказів сплати такої заборгованості, господарський суд дійшов висновку про порушення відповідачем умов договору та положень ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України та Правил ринку.

Відтак, Господарський суд Дніпропетровської області задовольнив позовні вимоги про стягнення основної заборгованості за договором про врегулювання небалансів електричної енергії №0525-01041 від 16.05.2019 у розмірі 47167,04 грн.

Крім того, суд визнав обґрунтованими вимоги позивача про стягнення з відповідача 3% річних за період з 22.05.2024 - 18.09.2024 у сумі 373,34 грн та інфляційні втрати у сумі 1212,67 грн.

Проте, за твердженням позивача, відповідачем й досі не погашено заборгованість у повному обсязі на виконання рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 02.12.2024 у справі №904/4254/24, що стало підставою для звернення до суду з позовними вимогами про додаткове стягнення 3% річних та інфляційних втрат за основним зобов`язанням.

Відповідач вважає, що право щодо нарахування 3% річних та інфляційних втрат у позивача з`явилось лише після набрання рішеннями суду по справі №904/4254/24 законної сили, тобто після 24.12.2024. Поряд з цим, вважає розрахунки позивача є завищеними та надано власний розрахунок, відповідно до якого, 3% річних за період 19.09.2025-17.12.2025 становлять 348,91 грн, інфляційні втрати за період 19.09.2025-17.12.2025 - 710,43 грн.

Позивач вказує, що у справі №904/4254/24 нарахування 3% річних та інфляційних втрат здійснено за період з 22.05.2024 по 18.09.2024, а в межах даної справи з 19.09.2024. Заперечує проти розрахунку відповідача.

IV. Мотиви з яких виходить суд та застосовані ним положення законодавства:

Згідно із ст. 129 Конституції України однією з засад судочинства є змагальність.

За змістом ст. 13 Господарського процесуального кодексу України встановлений такий принцип господарського судочинства як змагальність сторін, згідно з яким судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

За приписом ст. 76 Господарського процесуального кодексу України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Тобто, змагальність полягає в тому, що сторони у процесуальній формі доводять перед судом свою правоту, за допомогою доказів переконують суд у правильності своєї правової позиції.

За змістом ч. 4 ст. 75 Господарського процесуального Кодексу України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

У справі №904/4254/24 Господарським судом Дніпропетровської області встановлена наявність правовідносин між Приватним акціонерним товариством «Національна енергетична компанія «Укренерго» та Приватним акціонерного товариства «ДТЕК ПЕМ-Енерговугілля» на підставі договору про врегулювання небалансів електричної енергії №0525-01041 від 16.05.2019, неналежне виконання відповідачем умов якого зумовило виникнення заборгованості Приватного акціонерного товариства «ДТЕК ПЕМ-Енерговугілля» перед Приватним акціонерним товариством «Національна енергетична компанія «Укренерго» у розмірі 47167,04 грн, а також наявність підстав для стягнення 3% річних та інфляційних втрат.

Нарахування 3% річних та інфляційних втрат у справі №904/4254/24 здійснено за період по 18.09.2024 (включно).

Дані обставини мають преюдиційний характер для цієї справи, з огляду на що не повинні доводитися знову у відповідності зі ст. 75 Господарського процесуального кодексу України.

В межах справи №905/1301/25 позивачем заявлено до стягнення:

- сума 3% річних у розмірі 1762,81 грн, нарахованих за порушення умов договору про врегулювання небалансів електричної енергії №0525-01041 від 16.05.2019, на підставі ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України;

- сума інфляційних втрат у розмірі 6288,40грн, нарахованих за порушення умов договору про врегулювання небалансів електричної енергії №0525-01041 від 16.05.2019, на підставі ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України.

Судом враховано, що позовні вимоги про стягнення 3% річних в сумі 1762,81 грн та інфляційних втрат в сумі 6288,40 грн заявлено у зв`язку із невиконанням зобов`язання згідно рішення суду у справі №904/4254/24 та відповідно до умов договору про врегулювання небалансів електричної енергії №0525-01041 від 16.05.2019.

При цьому, суд акцентує увагу на тому, що у тексті позовної заяви позивач визначив період нарахування з 19.09.2025 по 17.12.2025, посилаючись на те, що предметом розгляду справи №904/4254/24 було нарахування 3% річних та інфляційних втрат включно по 18.09.2025.

Втім, позивачем долучено до матеріалів справи розрахунок де фактично розраховано 3% річних за період з 19.09.2024 по 17.12.2025 та інфляційних втрат за період з жовтня 2024 по листопад 2025.

Крім того, судом встановлено, що періодом стягнення 3% річних та інфляційних втрат у справі №904/4254/24 є перебіг часу з 22.05.2024 по 18.09.2024.

Відтак, суд вважає, що при складанні тексу позовної заяви позивач припустився описки, така описка є очевидною та носить технічний характер. Крім того, за змістом поданої відповіді на відзив позивач наголосив на тому, що донарахування компенсаційних втрат здійснюється саме з 19.09.2024.

Отже, судом встановлено, що позивачем здійснено нарахування 3% річних та інфляційних витрат з 19.09.2024, тобто з наступного дня після періоду, до якого здійснено нарахування 3% річних та інфляційних витрат в межах справи №904/4254/24.

Нарахування 3% річних здійснено з 19.09.2024 по 17.12.2025, інфляційних втрат здійснено з жовтня 2024 року по листопад 2025.

Статтями 525, 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 598 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Зобов`язання припиняється виконанням проведеним належним чином (стаття 599 Цивільного кодексу України).

Пунктом 1 ст. 612 Цивільного кодексу України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. ст. 610, 611 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Частиною 1 ст. 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Згідно зі ч. 2 ст. 625 Цивільного Кодексу України, за прострочення виконання грошового зобов`язання настає відповідальність у вигляді сплати суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також сплати трьох процентів річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже, у разі несвоєчасного виконання боржником грошового зобов`язання у нього в силу закону (ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України) виникає обов`язок сплатити кредитору, поряд із сумою основного боргу, суму інфляційних втрат, як компенсацію знецінення грошових коштів за основним зобов`язанням внаслідок інфляційних процесів у період прострочення їх оплати, та 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Загальною ознакою цивільно-правової відповідальності є її компенсаторний характер. Заходи цивільно-правової відповідальності спрямовані не на покарання боржника, а на відновлення майнової сфери потерпілого від правопорушення. Одним з принципів цивільного права є компенсація майнових втрат особи, що заподіяні правопорушенням, вчиненим іншою особою.

Виходячи із положень зазначеної норми, наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та трьох процентів річних виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

При цьому, зазначена норма не обмежує права кредитора звернутися до суду за захистом свого права, якщо грошове зобов`язання не виконується й після вирішення судом питання про стягнення основного боргу.

Отже, наявність судового рішення про стягнення основної заборгованості не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України, оскільки право кредитора вимагати сплату боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способом захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредитору.

Оскільки чинне законодавство не пов`язує припинення зобов`язання з постановленням судового рішення чи відкриттям виконавчого провадження з його примусового виконання, а наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін вказаного договору то зазначене не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання, а також не позбавляє кредитора права на отримання коштів, передбачених частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України (правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 31.05.2018 у справі №902/330/17).

Отже, наявність судового рішення не свідчить про припинення зобов`язання, а тому наявність судових рішень про стягнення заборгованості не припиняє грошових зобов`язань боржника та не позбавляє кредитора права отримати передбачені частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України суми. Вирішення судом спору про стягнення грошових коштів за договором не змінює природи зобов`язання та підстав виникнення відповідного боргу.

Крім того, у постанові від 24.04.2024 у справі №657/1024/16-ц Велика Палата Верховного Суду виснувала, що оскільки внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, то право на позов про стягнення інфляційних втрат і трьох процентів річних виникає за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення.

Відтак, у розумінні положень ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України позивач як кредитор, вправі вимагати стягнення у судовому порядку сум інфляційних нарахувань та процентів річних до повного виконання грошового зобов`язання.

Відтак, суд дійшов висновку про помилковість доводів відповідача з приводу того, що позивачем неправильно визначено початок періоду нарахування 3% річних та інфляційних втрат.

Судом здійснено перевірку розрахунку 3% річних та інфляційних втрат, наданого позивачем, за допомогою програми «Калькулятор підрахунку заборгованості та штрафних санкцій ЛІГА:ЗАКОН».

Встановлено, що позивачем помилково здійснено нарахування на суму 4420,53 грн, в той час, як сума згідно місячного звіту за розрахунковий період 01.07.2024 - 31.07.2024 становить 4420,52 грн.

Поряд з цим, за здійсненим перерахунком суду 3% річних становлять 1762,82 грн, що є більшим, ніж заявлено позивачем (1762,81 грн).

Інфляційні втрати - 6288,40 грн.

V. Висновки суду:

Беручи до уваги встановлені обставини справи та мотиви, з яких виходить суд та застосовані ним положення законодавства, позовні вимоги про стягнення з відповідача 8051,21 грн не суперечать законодавству, є обґрунтованими та дотримуючи їх меж підлягають задоволенню у заявленому розмірі.

Судові витрати підлягають розподілу з урахуванням норм ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст. ст. 4, 7, абз. 1 ч. 3 ст. 12, ст. ст. 13, 14, 42, 73-80, 86, 129, 233, 236-238, 240-241, 247, 250, 252 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

1.Позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго», м. Київ, до Приватного акціонерного товариства «ДТЕК ПЕМ-Енерговугілля», м. Краматорськ Донецької області, про стягнення 8051,21 грн, у тому числі: сума 3% річних у розмірі 1762,81 грн, інфляційні втрати у розмірі 6288,40 грн, задовольнити.

2.Стягнути з Приватного акціонерного товариства «ДТЕК ПЕМ-Енерговугілля» (84302, Краматорський р-н, Донецька обл., м. Краматорськ, вул. Комерційна, буд. 8, ) на користь Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» (01032, місто Київ, вулиця Симона Петлюри, будинок 25, ) 8051,21 грн, у тому числі: сума 3% річних у розмірі 1762,81 грн, інфляційні втрати у розмірі 6288,40 грн, а також відшкодування сплаченого судового збору в розмірі 2422,40 грн.

3.Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

4.Згідно зі ст.241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга відповідно до ст. 256 Господарського процесуального кодексу України на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного рішення.

5.Повне рішення складено 02.04.2026.

Суддя О.В. Кротінова