ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

п р о в і д к л а д е н н я р о з г л я д у с п р а в и

02 квітня 2026 року м. ЧернівціСправа № 926/861/26

Суддя Господарського суду Чернівецької області Миронюк Сергій Олександрович, розглянувши матеріали справи

за позовом Чернівецької міської ради, м. Чернівці

до Житлово-будівельного кооперативу Рейк`явік, м. Чернівці

про стягнення заборгованості в сумі 356478,43 грн.

представники сторін:

від позивача Гулевич М.М., довіреність від 26.08.2025

від відповідача не з`явився

ВСТАНОВИВ:

Чернівецька міська рада звернулася до Господарського суду Чернівецької області з позовом до Житлово-будівельного кооперативу Рейк`явік про стягнення заборгованості в сумі 356478,43 грн., з яких: 247258,00 грн кошти пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту, 84772,37 грн інфляційні втрати, 24448,06 грн 3% річних.

В обгрунтування позовних вимог зазначено, що в порушення вимог чинного законодавства відповідач, як замовник будівництва на об`єкті Будівництво багатоквартирного житлового будинку з паркінгом на проспекті Незалежності, 121-Б в м. Чернівці не сплатив до місцевого бюджету кошти пайової участі у розвитку інфраструктури м. Чернівці.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.03.2026 справу №926/861/26 передано на розгляд судді Миронюку С.О.

Ухвалою від 05.03.2026 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 02.04.2026.

02.04.2026 до суду від відповідача надійшло клопотання про зупинення провадження у справі.

У судове засідання 02.04.2026 представник відповідача не з`явився.

Розглянувши в судовому засіданні 02.04.2026 за участю представника позивача клопотання відповідача про зупинення провадження у справі від 01.04.2026, суд зазначає наступне.

В обгрунтування стверджується, що ОСОБА_1 є представником відповідача у справі №926/861/26 та не може взяти участь у судовому засіданні, оскільки на даний час проходить військову службу у Збройних Силах України у складі військової частини та виконує бойові завдання, що унеможливлює явку до суду.

Як наслідок, просить зупинити провадження у справі №926/861/26 до припинення перебування ОСОБА_1 у складі Збройних Сил України.

Як вбачається з матеріалів справи, Чернівецька міська рада звернулася до Господарського суду Чернівецької області з позовом до Житлово-будівельного кооперативу Рейк`явік про стягнення заборгованості в сумі 356478,43 грн., з яких: 247258,00 грн кошти пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту, 84772,37 грн інфляційні втрати, 24448,06 грн 3% річних.

Згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, керівником Житлово-будівельного кооперативу Рейк`явік(відповідач) є ОСОБА_1 .

Судом встановлено, що відповідно до виданої військовою частиною довідки від 29.03.2026 №1643/2/6/1/3/1460 старший лейтенант ОСОБА_1 перебуває на військовій службі за мобілізацією у військовій частині.

Згідно пункту 3 частини 1 статті 227 ГПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у випадку перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Наведена норма імперативна та покладає на суд саме обов`язок, а не право зупиняти провадження, якщо сторона перебуває у складі ЗСУ або інших, утворених відповідно до закону, військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення АТО. Водночас вказана підстава зупинення провадження пов`язана саме із фактом перебування учасника процесу у складі Збройних Сил України, або інших, утворених відповідно до закону, військових формувань, що переведені на воєнний стан, а не просто із введенням воєнного стану.

При цьому, норма має тимчасовий характер, тобто обмежується строком перебування сторони у складі Збройних Сил України або в інших військових формуваннях і відповідно підстава для зупинення провадження у справі вичерпується тоді, коли участь сторони у складі ЗСУ або в інших військових формуваннях припиняється.

Таким чином, самого факту введення воєнного стану і формального перебування сторони на військовій службі для зупинення провадження у справі недостатньо. Сторони мають надати докази залучення особи до бойових дій, здійснення заходів з національної безпеки та оборони, переведення конкретної військової частини на військовий стан тощо, оскільки безпідставна перерва в судовому розгляді буде порушувати право на справедливий суд.

Відповідно до ч. 1 ст. 12-1 Закону України "Про правовий режим воєнного стану", в умовах правового режиму воєнного стану суди, органи та установи системи правосуддя діють виключно на підставі, в межах повноважень та в спосіб, визначені Конституцією України та законами України.

Згідно ч. 2 ст. 12-1 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" повноваження судів, органів та установ системи правосуддя, передбачені Конституцією України, в умовах правового режиму воєнного стану не можуть бути обмежені.

У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" Указом Президента України введено воєнний стан в Україні.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про правовий режим воєнного стану", воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Згідно п. 2 Указу Президента України від 24.02.2022 №64/2022, військовому командуванню (Генеральному штабу Збройних Сил України, Командуванню об`єднаних сил Збройних Сил України, командуванням видів, окремих родів військ (сил) Збройних Сил України, управлінням оперативних командувань, командирам військових з`єднань, частин Збройних Сил України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України) разом із Міністерством внутрішніх справ України, іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування наказано запроваджувати та здійснювати передбачені Законом України "Про правовий режим воєнного стану" заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави.

У відповідності до ст. 16 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" за рішенням Ради національної безпеки і оборони України, введеним у дію в установленому порядку Указом Президента України, утворені відповідно до законів України військові формування залучаються разом із правоохоронними органами до вирішення завдань, пов`язаних із запровадженням і здійсненням заходів правового режиму воєнного стану, згідно з їх призначенням та специфікою діяльності.

З моменту введення в Україні воєнного стану і до моменту його скасування чи припинення ЗСУ та інші утворені відповідно до закону військові формування потрібно вважати такими, що переведені на воєнний стан. Належними доказами для зупинення провадження у справі є документи, що підтверджують перебування особи на військовій службі (військовий квиток, наказ командира тощо). Такі висновки зробила Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12 листопада 2025 року у справі №754/947/22.

Верховний Суд акцентує, що зупинення провадження у справі має бути доцільним і мотивованим. Суд аналізує ймовірні наслідки зупинення з урахуванням суті спірних правовідносин, щоб це не призвело до безпідставного затягування строків розгляду справи. (постанова Верховного Суду від 1 лютого 2022 року у справі №160/12705/19).

Суд звертає увагу на те, що зупинення провадження у справі - це тимчасове або повне припинення всіх процесуальних дій у справі, що викликане настанням зазначених у законі причин, що перешкоджають подальшому руху процесу, і щодо яких невідомо, коли вони можуть бути усунені.

Крім того, слід зауважити, що зупинення провадження у справі, на відміну від відкладення розгляду справи, здійснюється без зазначення строку, до усунення обставин, які зумовили зупинення провадження, тому провадження у справі слід зупиняти лише за наявності беззаперечних підстав для цього. Подібні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 15.05.2019 у справі № 904/3935/18, від 10.06.2019 у справі № 914/1983/17, від 16.01.2020 у справі № 908/1188/19.

Оскільки у даному випадку, ОСОБА_1 , який подав вказану вище заяву, є керівником Відповідача-2, але не є стороною у цій справі №926/1794/21, а стороною у справі є саме Відповідач-2, який є юридичною особою, тому, зважаючи на наведені норми права, вказане виключає застосування пункту 3 частини першої статті 227 ГПК України, яким чітко та безумовно визначено, що суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у випадку перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 1 листопада 2022 року у справі №926/1794/21).

Пунктом 1 статті 6 Конвенції гарантовано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Порушення права на розгляд справи упродовж розумного строку було неодноразово предметом розгляду Європейським судом з прав людини у справах проти України.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінку сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини першої статті 6 Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України", рішення Європейського суду з прав людини від 27.04.2000 у справі "Фрідлендер проти Франції"). Роль національних судів полягає у швидкому та ефективному розгляді справ (рішення Європейського суду з прав людини від 30.11.2006 у справі "Красношапка проти України").

Виходячи з аналізу положень статті 2 ГПК України, на господарське судочинство покладено обов`язок забезпечення розумності строків розгляду справ, а на сторони - неприпустимість зловживання процесуальними правами.

Учасниками справи у справах позовного провадження є сторони та треті особи (частина перша статті 41 ГПК України). Сторонами в судовому процесі позивачами і відповідачами - можуть бути особи, зазначені у статті 4 ГПК України (частина перша статті 45 ГПК України).

Згідно з частинною другою статті 4 ГПК України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 56 Господарського процесуального кодексу України сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь в судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника. Юридична особа незалежно від порядку її створення бере участь у справі через свого керівника, члена виконавчого органу, іншу особу, уповноважену діяти від її імені відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво юридичної особи), або через представника.

Як вбачається з матеріалів справи, Чернівецька міська рада звернулася до Господарського суду Чернівецької області з позовом до Житлово-будівельного кооперативу Рейк`явік про стягнення заборгованості в сумі 356478,43 грн., з яких: 247258,00 грн кошти пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту, 84772,37 грн інфляційні втрати, 24448,06 грн 3% річних.

Таким чином, Чернівецькою міською радою не заявлялись позовні вимоги до керівника відповідача ОСОБА_1 , а тому він не є стороною у справі.

Окрім того, згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, керівником Житлово-будівельного кооперативу Рейк`явік (відповідач) є ОСОБА_1 , а засновниками є ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 .

Відтак, враховуючи наявність інших засновників Житлово-будівельного кооперативу Рейк`явік, відповідач не позбавлений можливості брати участь у справі через особу, уповноважену діяти від її імені відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво юридичної особи), або через іншого представника.

Підсумовуючи викладене, враховуючи, що ОСОБА_1 є керівником відповідача, але не є стороною у справі, а стороною у справі є саме Житлово-будівельний кооператив Рейк`явік, який є юридичною особою, тому, зважаючи на наведені норми права, вказане виключає застосування пункту 3 частини 1 статті 227 ГПК України, яким чітко та безумовно визначено, що суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у випадку перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції, як наслідок, суд відмовляє у задоволенні клопотання відповідача про зупинення провадження у справі від 01.04.2026.

Згідно п. 3 ч. 2 ст. 183 Господарського процесуального кодексу України, суд відкладає підготовче засідання в межах визначеного цим Кодексом строку підготовчого провадження у випадках, коли питання, визначені частиною другою статті 182 цього Кодексу, не можуть бути розглянуті у даному підготовчому засіданні.

На підставі викладеного, враховуючи першу неявку відповідача у судове засідання, з метою належної реалізації сторонами своїх прав та виконання обов`язків, передбачених процесуальним законодавством, дотримання принципів верховенства права, рівності усіх учасників судового процесу перед законом та судом та принципу змагальності сторін, суд вважає за необхідне відкласти підготовче судове засідання на іншу дату.

Керуючись ст. 2, 41, 45, 56, 182-183, 227, 234-235 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Відмовити у задоволенні клопотання відповідача про зупинення провадження у справі від 01.04.2026

2. Відкласти підготовче засідання на 23 квітня 2026 року о 10:30 год. Засідання відбудеться у приміщенні Господарського суду Чернівецької області, м. Чернівці, вул. О.Кобилянської, 14, зал засідань №2.

Ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення та не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

Суддя С.О.Миронюк