РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

30.03.2026Справа № 910/1106/26

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Автодистриб`юшн Карго Партс»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Лоджиквей 28»

про стягнення 119846,57 грн.

Суддя: Людмила ШКУРДОВА.

Представники сторін: без виклику представників сторін.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Автодистриб`юшн Карго Партс» звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Лоджиквей 28» про стягнення 119846,57 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань за договором № 21 902-22/2023 від 21.07.2023 р. в частині оплати отриманого товару, у зв`язку з чим позивач просить суд стягнути з відповідача 92292,74 грн. основного боргу, 18187,65 грн. пені, 7034,23 грн. 12% річних та 2331,95 грн. інфляційних втрат.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.02.2026 р. відкрито провадження у справі № 910/1106/26 за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами.

Про стан розгляду справи № 910/1106/26 сторони були повідомлені в порядку, встановленому Господарським процесуальним кодексом України.

Відповідач у строк, встановлений ч. 1 ст. 251 Господарського процесуального кодексу України, не подав до суду відзив на позов, а тому суд вважає, що справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва,

ВСТАНОВИВ:

21.07.2023 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Автодистриб`юшн Карго Партс» (постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Лоджиквей 28» (покупець) укладено договір № 21 902-22/2023, відповідно до п. 1.1 якого постачальник зобов`язується в порядку та на умовах, визначених цим договором, передати у власність покупця визначені цим договором запчастини, експлуатаційні матеріали, автомобільні шини, тощо, а покупець зобов`язується в порядку та на умовах, визначених цим договором, прийняти товар та здійснити оплату.

За умовами п.п. 1.2, 1.3 договору номенклатура, найменування, одиниця виміру, походження товару, загальна кількість, ціна за одиницю товару, що передаються за цим договором, термін та умови передачі визначаються у рахунках фактурах (рахунках на оплату), товарних (видаткових) накладних, або інших передбачених чинним законодавством документах на товар, які є невід`ємною частиною договору та остаточно узгоджується сторонами на кожну окрему партію товару. Загальна сума договору складається із вартості переданого товару, що відповідає сумі всіх товарних (видаткових) накладних.

Згідно з п. 2.6 договору датою поставки товару вважається дата товарної (видаткової) накладної, підписаної уповноваженими представниками сторін, що засвідчує прийняття товару покупцем від постачальника. При цьому, печатка покупця може не використовуватися, якщо факт невикористання печатки в господарській діяльності підтверджений установчими документами покупця.

Відповідно до п.п. 3.2-3.4 договору за домовленістю сторін товар продається на умовах попередньої оплати або на умовах відстрочення платежу в межах кредитного ліміту. Кредитним лімітом вважається сума, на яку постачальник може поставити товар на умовах домовленого відтермінування. В залежності від загальної суми щомісячних замовлень покупця, постачальник визначає суму кредитного ліміту. У випадку продажу товару на умовах попередньої оплати постачальник, одночасно з підтвердженням замовлення, надає покупцю рахунок на оплату. Якщо продаж товару здійснюється на умовах відстрочення платежу в межах кредитного ліміту, термін такого відстрочення зазначається у товарній (видатковій) накладній. У такому разі товар має бути сплачений не пізніше останнього дня відтермінування включно на підставі рахунку на оплату, який надається постачальником покупцю разом з товарною (видатковою) накладною. Підписання покупцем або уповноваженою ним особою на прийняття товару товарної (видаткової) накладної є належним підтвердженням факту отримання ним рахунку на оплату.

За умовами п. 4.2 договору покупець зобов`язаний прийняти товар та здійснити відповідні розрахунки згідно з розділом 3 даного договору.

Пунктами 8.2 та 8.4 договору визначено, що останній набирає чинності з моменту підписання його сторонами і діє до 31.12.2023 р. Якщо протягом одного місяця до закінчення терміну дії даного договору жодна зі сторін не заявить про намір змінити його умови або припинити його дію, договір вважається продовженим на 1 календарний рік, і так рік за роком.

Доказів розірвання чи припинення договору № 21 902-22/2023 від 21.07.2023 р. матеріали справи не містять.

21.07.2023 р. сторонами укладено додаткову угоду № 1 до договору № 21 902-22/2023 від 21.07.2023 р., за умовами якої сторони домовились перейти на електронний документообіг в частині складання, оформлення та обміну первинними бухгалтерськими документами. Сторони підтверджують, що належним чином оформлені первинні бухгалтерські документи у електронному вигляді матимуть силу оригіналів. Сторони домовились, що датою підписання/укладення документів буде єдина спільна календарна дата, безпосередньо вказана у документах, навіть коли накладання (застосування) кваліфікованого електронного підпису однієї із сторін або обома сторонами відбувається пізніше за дату, вказану в тексті документу.

На виконання умов договору, позивач за видатковими накладними № SI від 14.07.2025 р., № SI від 22.07.2025 р., № SI від 24.07.2025 р., № SI від 28.07.2025 р., № SI від 28.07.2025 р., № SI від 28.07.2025 р., № SI від 28.07.2025 р., № SI від 28.07.2025 р., № SI від 28.07.2025 р. та № SI від 29.07.2025 р. відвантажив відповідачу товар на загальну суму 132292,74 грн. на умовах відстрочення платежу. Видаткові накладні підписані сторонами без жодних зауважень та заперечень.

Як вбачається зі змісту видаткових накладних, строк оплати товару за останніми встановлений до 04.08.2025 р., до 12.08.2025 р., до 14.08.2025 р., до 18.08.2025 р. та до 19.08.2025 р. відповідно.

Разом з видатковими накладними позивач виставив відповідачу рахунки на оплату отриманого товару № S від 14.07.2025 р., № S від 22.07.2025 р., № S від 24.07.2025 р., № SI від 28.07.2025 р., № SI від 28.07.2025 р., № SI від 28.07.2025 р., № S від 28.07.2025 р., № S від 28.07.2025 р., № SI від 28.07.2025 р. та № S від 29.07.2025 р.

Відповідач здійснив часткову оплату отриманого товару на суму 40000,00 грн., що підтверджується платіжними інструкціями № 21344222 від 09.01.2026 р., № 21344142 від 02.01.2026 р. та № 21344333 від 21.01.2026 р. Залишок заборгованості відповідача становить 92292,74 грн.

Враховуючи, що відповідач не здійснив повну оплату товару за договором № 21 902-22/2023 від 21.07.2023 р., позивач і звернувся до суду з даним позовом.

За приписами ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

За приписами ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України).

За змістом ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Як підтверджується матеріалами справи, зокрема підписаними без жодних зауважень та заперечень копіями вказаних вище видаткових накладних, позивач поставив, а відповідач прийняв товар на загальну суму 132292,74 грн. При цьому, відповідач неналежним чином виконав взяті на себе зобов`язання за договором № 21 902-22/2023 від 21.07.2023 р. в частині здійснення повної оплати за отриманий товар, оскільки сплатив лише 40000,00 грн.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідач, всупереч вимогам статей 13, 74 Господарського процесуального кодексу України, доводів позивача не спростував, жодних доказів на доведення відсутності заборгованості або факту оплати за договором № 21 902-22/2023 від 21.07.2023 р. на суму 92292,74 грн. суду не надав.

Таким чином, вимога позивача про стягнення з відповідача 92292,74 грн. основного боргу є обґрунтованою, підтвердженою матеріалами справи, не спростованою відповідачем та такою, що підлягає задоволенню судом.

Поряд з цим, позивач нарахував та просить суд стягнути з відповідача 18187,65 грн. пені, 7034,23 грн. 12% річних та 2331,95 грн. інфляційних втрат.

Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

За ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Частиною 3 ст. 549 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити на користь кредитора пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня. Договором може бути визначено менший розмір пені.

Згідно з п. 5.2 договору за порушення грошового зобов`язання за цим договором більше 3-х календарних днів, покупець сплачує на користь постачальника пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ до суми простроченого платежу, за весь період такого прострочення.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Умовами п. 5.3 договору встановлено, що у разі прострочення виконання грошового зобов`язання, передбаченого цим договором, винна сторона несе відповідальність, встановлену ст. 625 Цивільного кодексу України, а саме: той хто прострочив виконання грошового зобов`язання має сплатити на користь іншої сторони за договором суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 12% річних від простроченої суми.

За приписами ст.ст. 79, 86 Господарського кодексу України господарський суд має з`ясовувати обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується.

Перевіривши надані позивачем розрахунки пені, інфляційних втрат та 12% річних, враховуючи відсутність заперечень та контр-розрахунку відповідача, суд дійшов висновку, що розрахунки пені та 12% річних є арифметично невірними, і за перерахунком суду з відповідача на користь позивача підлягають стягненню пеня у сумі 18084,51 грн. та 12% річних у сумі 7004,37 грн.; інфляційні втрати підлягають стягненню з відповідача у заявленій позивачем сумі.

Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді всіх обставин в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Автодистриб`юшн Карго Партс».

За приписами ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 76-80, 123, 129, 232, 233, 236-238, 240, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Лоджиквей 28» (02099, м. Київ, вул. Бориспільська, буд. 11, код 45088402) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Автодистриб`юшн Карго Партс» (02232, м. Київ, вул. Закревського Миколи, буд. 16, код 37141112) 92292 (дев`яносто дві тисячі двісті дев`яносто дві) грн. 74 коп. основного боргу, 18084 (вісімнадцять тисяч вісімдесят чотири) грн. 51 коп. пені, 7004 (сім тисяч чотири) грн. 37 коп. 12% річних, 2331 (дві тисячі триста тридцять одну) грн. 95 коп. інфляційних втрат, 2659 (дві тисячі шістсот п`ятдесят дев`ять) грн. 45 коп. витрат зі сплати судового збору.

3. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили через 20 днів з моменту виготовлення повного рішення в разі не оскарження його в установленому порядку. Рішення може бути оскаржене в 20-денний строк до суду апеляційної інстанції.

Суддя Людмила ШКУРДОВА