ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" березня 2026 р. Справа№ 910/8974/25

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Бестаченко О.Л.

суддів: Шаратова Ю.А.

Скрипки І.М.

секретар судового засідання - Васильченко А.І.

за участю представників сторін: згідно протоколу судового засідання від 24.03.2026,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Гранова Україна» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Ботік»

на рішення Господарського суду міста Києва

від 19.01.2026 (повний текст складено 26.01.2026)

та на додаткове рішення Господарського суду міста Києва

від 09.02.2026

у справі № 910/8974/25 (суддя - Марченко О.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія "Ботік»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Гранова Україна»

про стягнення 8 518 250,51 грн,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія «Ботік» (далі за текстом - ТОВ «Компанія «Ботік», Компанія, позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Гранова Україна» (далі за текстом - ТОВ «Гранова Україна», Товариство, відповідач): 8 161 149,05 грн основної заборгованості, яка виникла у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем умов договору поставки від 28.08.2024 № 384 (далі за текстом - Договір); 25 748,14 грн 3% річних; 266 064,13 грн пені та 65 289,19 грн втрат від інфляції, а всього 8 518 250,51 грн.

Позовні вимоги мотивовано тим, що:

- 28.08.2024 ТОВ «Компанія «Ботік» (постачальник) і ТОВ «Гранова Україна» (покупець) було укладено Договір, за умовами якого постачальник зобов`язується поставити і передати у власність покупцю сільськогосподарську продукцію (далі - товар) на умовах, узгоджених з покупцем і вказаних у Договорі та/або в специфікаціях до Договору, а покупець зобов`язується здійснити приймання та оплату товару;

- на виконання умов Договору за специфікацією від 23.05.2025 №20 позивач в період з 23.05.2025 по 19.06.2025 поставив товар відповідачу на загальну суму 19 467 896,40 грн, який був оплачений відповідачем;

- проте строком виконання зобов`язання з оплати грошової суми у 1 783 896,40 грн відповідача був період із 12.06.2025 по 16.06.2025 включно, так як така сума сплачується покупцем в строк протягом трьох банківських днів після реєстрації постачальником податкової накладної, а остання податкова накладна була прийнята та зареєстрована 11.06.2025;

- оскільки залишок заборгованості за специфікацією від 23.05.2025 №20 до Договору було сплачено на користь Товариства лише 20.06.2025, то з 17.06.2025 було наявне порушення з боку відповідача, а у позивача виникло право на нарахування штрафних санкцій, а саме 4 545,27 грн пені та 439,86 грн 3% річних за період з 17.06.2025 по 19.06.2025;

- відповідно до специфікації від 28.05.2025 №21 до Договору Компанія у період з 28.05.2025 по 13.06.2025 поставила Товариству товар на загальну суму 25 016 572,68 грн, проте відповідачем частково оплачено товар за специфікацією від 28.05.2025 №21 до Договору у сумі 16 855 423,63 грн;

- станом на 18.07.2025 (дата подання позову до суду) у відповідача наявна заборгованість за поставлений товар за специфікацією від 28.05.2025 №21 до Договору у сумі 8 161 149,05 грн; у зв`язку з цим позивачем нараховано 153 044,91 грн пені на 86% вартості товару і 108 473,95 грн пені на 14% вартості товару, 14 810,79 грн 3% річних на 86% вартості товару і 10 497,49 грн 3% річних на 14% вартості товару, 37 270,63 грн втрат від інфляції на 86 % вартості товару і 28 018,56 грн втрат від інфляції на 14% вартості товару.

Короткий зміст рішення та додаткового рішення місцевого господарського суду та мотиви їх ухвалення

Рішенням Господарського суду міста Києва від 19.01.2026 у справі № 910/8974/25 позовні вимоги ТОВ «Компанія «Ботік» до ТОВ «Гранова Україна» про стягнення 8 518 250,51 грн задоволено повністю.

Присуджено до стягнення з ТОВ «Гранова Україна» на користь ТОВ «Компанія «Ботік»: 8 161 149,05 грн основної заборгованості; 25 748,14 3% річних; 266 064,13 грн пені; 65 289,19 грн втрат від інфляції та 102 219,01 грн судового збору.

Органу (особі), що здійснюватиме примусове виконання рішення, здійснювати нараховування 3% річних на 8 161 149,05 грн основної заборгованості, починаючи з 18.07.2025 до моменту виконання рішення суду.

Нарахування 3% річних необхідно здійснювати формулою, а саме:

[Проценти] = [Сума боргу] * [3%] * [Кількість днів прострочення] / [Кількість днів у році] / 100%.

Роз`яснено органу (особі), що здійснюватиме примусове виконання рішення суду, що у випадку часткової сплати ТОВ «Гранова Україна» суми основної заборгованості, нарахування 3% річних повинно здійснюватись на залишок заборгованості.

Ухвалюючи вказане рішення суд першої інстанції, враховуючи, що відповідач здійснив часткову оплату отриманого товару, дійшов висновку, що заборгованість відповідача становить 8 161 149,05 грн. При цьому, судом першої інстанції було перевірено наданий позивачем розрахунок 3% річних, пені, втрат від інфляції та встановлено їх правильність, у зв`язку з чим позовні вимоги в частині стягнення з ТОВ «Гранова Україна» 25 748,14 грн 3% річних, 266 064,13 грн пені та 65 289,19 грн втрат від інфляції підлягають задоволенню.

Додатковим рішенням господарського суду від 09.02.2026 у справі № 910/8974/25 заяву ТОВ «Компанія «Ботік» про ухвалення додаткового рішення задоволено частково.

Присуджено до стягнення з ТОВ «Гранова Україна» на користь ТОВ «Компанія «Ботік» 50 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Суд першої інстанції при ухвалені додаткового рішення, враховуючи обставини даної справи, її складність, предмет та підстави позовних вимог, прийняття судом рішення про задоволення позовних вимог, а також обсяг наданих адвокатом послуг прийшов до висновку, що розмір заявленої суми витрат на професійну правничу допомогу є надмірно великим в порівнянні з фактично наданими адвокатом послугами, а тому стягненню з ТОВ «Гранова Україна» підлягає 50 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Короткий зміст вимог апеляційних скарг та узагальнення їх доводів

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, ТОВ «Гранова Україна» звернулось до Північного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, у якій просить рішення Господарського суду міста Києва у справі № 910/8974/25 скасувати повністю.

В обґрунтування вимог та доводів апеляційної скарги посилається на те, що оскаржуване рішення є незаконним та необґрунтованим, у зв`язку з невідповідністю висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, а також ухваленим з неправильним застосуванням норм матеріального права.

Не погоджуючись із прийнятим додатковим рішенням суду першої інстанції, ТОВ «Компанія «Ботік» звернулось до Північного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, у якій просить апеляційну скаргу задовольнити, додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 09.02.2026 року по справі № 910/8974/25 скасувати в частині часткової відмови у задоволенні заяви ТОВ «Компанія «Ботік» про стягнення судових витрат та ухвалити нове рішення, яким заяву ТОВ «Компанія «Ботік» про стягнення судових витрат задовольнити у повному обсязі.

Так, в апеляційні скарзі відповідач, зокрема зазначає, що висновок суду є очевидно не вмотивованим, не ґрунтується на наявних у матеріалах справи доказах, наданий за неповного дослідження обставин справи та доказів, а також наданий з порушенням норм процесуального права, зокрема, статей 126 та 129 Господарського процесуального кодексу України (далі за текстом - ГПК України).

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.02.2026 апеляційну скаргу ТОВ «Гранова Україна» передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючої судді (судді-доповідача) - Бестаченко О.Л., суддів: Шаратова Ю.А., Скрипки І.М.

Відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному головуючому судді від 17.02.2026 апеляційну скаргу ТОВ «Компанія «Ботік» передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючої судді (судді-доповідача) - Бестаченко О.Л., суддів: Шаратова Ю.А., Скрипки І.М.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 19.02.2026 апеляційну скаргу ТОВ «Гранова Україна» на рішення Господарського суду міста Києва від 19.01.2026 у справі № 910/8974/25 залишено без руху та надано строк для усунення недоліків, а саме для подання до Північного апеляційного господарського суду доказів сплати судового збору у розмірі 30 665,69 грн.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 19.02.2026 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВ «Компанія «Ботік» на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 09.02.2026 у справі № 910/8974/25, призначено її до розгляду на 24.03.2026.

23.02.2026 до суду апеляційної інстанції через «Електронний суд» від ТОВ «Гранова Україна» надійшла заява про усунення недоліків апеляційної скарги, до якої додано платіжну інструкцію № 1435 від 20.02.2026 на підтвердження сплати судового збору.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 26.02.2026 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВ «Гранова Україна» на рішення Господарського суду міста Києва від 19.01.2026 у справі № 910/8974/25; об`єднано апеляційну скаргу ТОВ «Гранова Україна» на рішення Господарського суду міста Києва від 19.01.2026 у справі № 910/8974/25 з апеляційною скаргою ТОВ «Компанія «Ботік» на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 09.02.2026 у справі № 910/8974/25 в одне апеляційне провадження; призначено її до розгляду на 24.03.2026.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 13.03.2026 задоволено заяву представника ТОВ «Компанія «Ботік», Бардакової Анастасії Олександрівни про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 18.03.2026 задоволено заяву представника ТОВ «Компанія «Ботік», Оріщенко Наталії Сергіївни про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

Узагальнені доводи відзиву на апеляційну скаргу

27.02.2026 через підсистему "Електронний суд" від ТОВ «Компанія «Ботік» надійшов відзив на апеляційну скаргу ТОВ «Гранова Україна», в якому просить залишити рішення Господарського суду міста Києва від 19.01.2026 у справі № 910/8974/25 без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. Просить судові витрати ТОВ «Компанія «Ботік», пов`язані з розглядом апеляційної скарги, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу в орієнтовному розмірі 80 000,00 грн стягнути з ТОВ «Гранова Україна».

Так, у відзиві позивач вважає твердження відповідача, наведені в апеляційній скарзі, необґрунтованими, надуманими та такими, що не відповідають матеріалам справи, а відтак апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

ТОВ «Гранова Україна» у порядку статті 263 ГПК України своїм правом не скористалося, до Північного апеляційного господарського суду відзиву на апеляційну скаргу ТОВ «Компанія «Ботік» на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 09.02.2026 року по справі № 910/8974/25 не подало.

Розгляд заяв та клопотань

23.03.2026 через підсистему «Електронний суд» від ТОВ «Гранова Україна» надійшло клопотання про доповнення або зміну апеляційної скарги.

У судовому засіданні 24.03.2026 представник відповідача Ковальчук Т.О. просив долучити клопотання про доповнення або зміну апеляційної скарги до матеріалів справи в якості письмових пояснень.

Колегія суддів в судовому засіданні 24.03.2026 задовольнила усне клопотання представника ТОВ «Гранова Україна» та долучила клопотання про доповнення або зміну апеляційної скарги до матеріалів справи в якості письмових пояснень.

Позиції учасників справи та явка представників сторін у судове засідання

У судове засідання 24.03.2026 з`явилися представники сторін.

Представник позивача у судовому засіданні заперечив проти задоволення апеляційної скарги ТОВ «Гранова Україна», просив суд апеляційної інстанції відмовити у її задоволенні, а рішення Господарського суду міста Києва від 19.01.2026 у справі № 910/8974/25 залишити без змін. Підтримав доводи викладені в апеляційній скарзі ТОВ «Компанія «Ботік» на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 09.02.2026 року по справі № 910/8974/25, просив задовольнити її в повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні підтримав доводи викладені в апеляційній скарзі ТОВ «Гранова Україна», просив скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 19.01.2026 у справі № 910/8974/25. Заперечував проти задоволення апеляційної скарги ТОВ «Компанія «Ботік» на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 09.02.2026 року по справі № 910/8974/25, просив суд апеляційної інстанції відмовити у її задоволенні.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

28.08.2024 Компанією (постачальник) і Товариством (покупець) було укладено Договір, за умовами якого:

- постачальник зобов`язується поставити і передати у власність покупцю сільськогосподарську продукцію на умовах, узгоджених з покупцем і вказаних у Договорі та/або в специфікаціях до Договору, а покупець зобов`язується здійснити приймання та оплату товару (пункт 1.1 Договору);

- найменування, асортимент, кількість та якісні характеристики товару зазначаються у специфікаціях, які підписуються обома сторонами та є невід`ємною частиною Договору (пункт 1.2 Договору);

- постачальник гарантує покупцеві, що товар є його власністю та вільний від прав третіх осіб: не є предметом застави (у тому числі податкової чи за аграрною розпискою); не перебуває під арештом; щодо нього відсутні судові або адміністративні спори; товар є власно вирощеним постачальником, на земельних ділянках, що перебувають у його власності або в користуванні та покупець є першою особою, що придбала даний товар; постачальник гарантує покупцеві, що товар не походить з території АР Крим та/або територій, тимчасово непідконтрольних Україні, не містить ГМО (генетично модифікований організм), як частково так і в цілому (пункт 1.3 Договору);

- у разі якщо товар, який постачається покупцю, не був вироблений (вирощений) постачальником, не відповідає вимогам за якістю, визначеним ДСТУ та/або специфікацією і має вміст ГМО, покупець має право відмовитись від такого товару або вимагати пропорційного зменшення ціни на товар неналежної якості; повернення товару здійснюється силами та за рахунок постачальника (пункт 1.4 Договору);

- кількість товару, що поставляється згідно з Договором, визначається у специфікаціях, що є невід`ємною частиною Договору; кількість поставленого товару може коливатися в межах допуску, вказаного у специфікації [на вибір покупця] (пункт 2.1 Договору);

- при поставці товару автомобільним або залізничним транспортом кількість товару, визначена складом покупця (вантажоодержувача) є остаточною; кінцева кількість отриманого товару вказується у видатковій накладних та актах фіксації, у заліковій вазі прийнятого товару складом покупця [елеватор/термінал] (пункт 2.2 Договору);

- товар постачається насипом, якщо інша тара (упаковка) не визначена сторонами в специфікаціях (пункт 2.3 Договору);

- базисні ціни товару визначаються сторонами у специфікаціях та є фіксованими і такими, що не підлягають зміни в односторонньому порядку (пункт 4.1 Договору);

- сумою Договору є сума всіх специфікацій, які укладені відповідно до Договору; ціна товару визначається в гривні (пункт 4.2 Договору);

- розрахунки здійснюються покупцем за кожну партію товару (під "партією товару" сторони розуміють кількість товару згідно з конкретною специфікацією) в розрізі Договору; перерахування грошових коштів здійснюється на поточний рахунок постачальника (пункт 4.3 Договору);

- покупець, якщо інше не передбачено у специфікації, проводить розрахунки з постачальником таким чином:

86% вартості товару протягом 10 (десяти) банківських днів за умови виконання пункту 9.4 Договору та наявності у покупця належним чином оформлених екземплярів Договору та специфікацій;

14% вартості товару після реєстрації податкової накладної та за умови виконання постачальником пункту 5.4 Договору;

за згодою сторін покупець може здійснити авансові платежі за Договором (пункт 4.4 Договору);

- сторони домовилися, що у випадку порушення постачальником своїх зобов`язань за Договором та/або прийняття рішення податковим органом про віднесення постачальника до переліку ризикових, покупець застосовує оперативно-господарську санкцію у вигляді призупинення виконання грошових зобов`язань покупця перед постачальником, що виникають з Договору (пункт 4.6 Договору);

- покупець повинен протягом одного банківського дня з моменту вивантаження продукції на складі вантажоодержувача надіслати постачальнику на електронну адресу, яка зазначена у Договорі, реєстр прийнятих транспортних засобів (у формі акта фіксації остаточної кількості товару та ціни) із зазначенням таких показників прийнятого товару: фізична та залікова вага; якісні показники; розмір знижок, застосованих до базисної ціни у випадку невідповідності якісних показників базисним; постачальник зобов`язаний на підставі даних реєстру сформувати видаткову накладну відповідно до залікової ваги та ціни з урахуванням знижок до базисної ціни та підписати акт фіксації (пункт 5.4 Договору);

- у випадку порушення строків оплати товару, передбачених Договором, покупець на вимогу постачальника сплачує на користь постачальника пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, дійсної на час прострочення, від несплаченої суми, за кожен день прострочення (пункт 7.2 Договору);

- Договір набирає чинності з моменту підписання його сторонами та діє до 30.06.2025, а в частині невиконаних зобов`язань - до повного виконання сторонами взятих на себе зобов`язань (пункт 9.1 Договору);

- при укладенні Договору постачальник зобов`язується надати такі документи:

анкету постачальника;

копію повного витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, виданого не раніше одного місяця до дати підписання Договору, кожна сторінка має бути підписана керівником з поміткою "копія вірна" та завірена печаткою постачальника;

копію останньої зареєстрованої редакції Статуту, підписану керівником з поміткою "копія вірна" та завірену печаткою постачальника;

копію наказу та рішення (протоколу) про призначення на посаду осіб, уповноважених підписати Договір або належним чином завірену копію довіреності зі зразком підпису, що надає особі повноваження на підписання Договору, підписаних керівником з поміткою "копія вірна" та завірених печаткою постачальника;

копію витягу з реєстру платників ПДВ, підписану керівником з поміткою "копія вірна" та завірену печаткою постачальника;

загальну податкову декларацію виробника - платника єдиного податку 4-ї групи із додатком відомості про наявність земельних ділянок (для платників ЄП4) або податкову декларацію з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності; для неплатників ЄП4) у формі копії електронного документа з квитанцією №2 (в формі *.pdf);

копію довідки, виданої в 2024 році про орендовані землі та землі, що належать виробнику на праві власності чи праві постійного користування від сільської чи районної ради або Держгеокадастру із зазначенням площ земельних угідь, підписаних керівником з поміткою "копія вірна" та завірених печаткою постачальника; якщо землі знаходяться за межами сільської ради - витяги про реєстрацію речових прав на земельні ділянки Державної реєстраційної служби України;

копію довідки про набуття (підтвердження) статусу платника єдиного податку четвертої групи - сільгоспвиробника 2024 року, підписану керівником з поміткою "копія вірна" та завірену печаткою постачальника;

копію, підписаної керівником та завіреної печаткою постачальника, форми звітності №37-СГ "Про збирання врожаю сільськогосподарських культур" за поточній період з квитанцією про прийом контролюючими органами, кожна сторінка копії має бути підписана керівником з поміткою "копія вірна" та завірена печаткою постачальника;

копію, підписаної керівником та завіреної печаткою постачальника, форми звітності №4-СГ "Посівні площі сільськогосподарських культур під урожай 2024р." з квитанцією про прийом контролюючими органами, кожна сторінка копії має бути підписана керівником з поміткою "копія вірна" та завірена печаткою постачальника;

копію, підписаної керівником та завіреної печаткою Постачальника, форми звітності №29-СГ "Підсумки збору врожаю сільськогосподарських культур, плодів, ягід та винограду за 2024 рік" з квитанцією про прийом контролюючими органами, кожна сторінка копії має бути підписана керівником з поміткою "копія вірна" та завірена печаткою постачальника.

якщо в подальшому виявиться, що така інформація не відповідає дійсності та внаслідок чого до покупця буде застосовано санкції з боку державних органів (нарахування податкових зобов`язань, штрафів та т.п.), постачальник зобов`язується відшкодувати покупцю суми сплачених останнім податкових зобов`язань, штрафів та збитків (пункт 9.4 Договору).

Сторонами 23.05.2025 було підписано специфікацію №20 до Договору, згідно з якою:

- постачальник зобов`язується поставити та передати у власність покупця, а покупець зобов`язується прийняти і оплатити такий товар 2024 року врожаю на умовах, зазначених в даній специфікації: пшениця 3 класу у кількості 2 000 000 кг; сума з ПДВ - 19 400 000 грн (пункт 1);

- терміни постачання: з 23.05.2025 по 08.06.2025 (пункт 6);

- оплата здійснюється в такому порядку:

оплата 86% вартості поставленого товару здійснюється покупцем протягом 3 (трьох) банківських днів з дати його поставки в кількості, визначеній у пункті 1 даної специфікації, за умови надання постачальником підписаного Договору, специфікації, видаткової накладної та товарно-транспортної накладної на кількість поставленого товару;

оплата 14% вартості поставленого товару сплачується покупцем в строк протягом 3 (трьох) банківських днів після реєстрації постачальником податкової накладної (пункт 7).

28.05.2025 сторонами підписано специфікацію №21 до Договору, відповідно до якої:

- постачальник зобов`язується поставити та передати у власність покупця, а покупець зобов`язується прийняти і оплатити такий товар 2024 року врожаю на умовах, вказаних у даній специфікації: пшениця 3 класу у кількості 5 000 000 кг; сума з ПДВ - 43 000 000 грн (пункт 1);

- терміни постачання: з 28.05.2025 по 20.06.2025 (пункт 6);

- оплата здійснюється в такому порядку:

оплата 86% вартості товару - передплата, за умови надання постачальником підписаного Договору, специфікації;

оплата у розмірі 14% від загальної суми за даною специфікацією здійснюється з дати реєстрації постачальником податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, але не раніше дати фактичного отримання покупцем бюджетного відшкодування від`ємного значення податку на додану вартість, що виникло за результатами господарських операцій, передбачених даною специфікацією (пункт 7).

На виконання умов Договору позивачем поставлено, а відповідачем прийнято товар на загальну суму 44 484 469,08 грн, що підтверджується підписаними уповноваженими представниками сторін і скріпленими печатками юридичних осіб видатковими накладними від 26.05.2025 №65 на суму 348 183,25 грн (35 890 кг), від 27.05.2025 №66 на суму 2 063 293,75 грн (212 680 кг), від 28.05.2025 №67 на суму 1 999 070,48 грн (206 060 кг), від 29.05.2025 №68 на суму 2 076 293,63 грн (214 020 кг), від 30.05.2025 №69 на суму 3 761 911,88 грн (387 770 кг), від 31.05.2025 №70 на суму 1 442 404,15 грн (148 680 кг), від 01.06.2025 №71 на суму 681 814,39 грн (70 280 кг), від 02.06.2025 №72 на суму 389 802,25 грн (40 180 кг), від 05.06.2025 №73 на суму 2 104 427,69 грн (216 920 кг), від 06.06.2025 №74 на суму 3 557 406,37 грн (366 690 кг), від 07.06.2025 №75 на суму 1 043 288,56 грн (107 540 кг), від 07.06.2025 №76 на суму 4 322 093,40 грн (440 850 кг), від 08.06.2025 №77 на суму 5 147 198,04 грн (525 010 кг), від 09.06.2025 №78 на суму 4 036 698,96 грн (411 740 кг), від 10.06.2025 №79 на суму 2 968 651,20 грн (302 800 кг), від 11.06.2025 №80 на суму 3 751 500,60 грн(382 650кг),від 12.06.2025 №81 на суму 4 790 430,48 грн(488 620кг).

Також сторонами підписано товарно-транспортні накладні від 26.05.2025 №06/05, від 27.05.2025 №15/05, від 27.05.2025 №12/05, від 27.05.2025 №11/05, від 27.05.2025 №10/05, від 27.05.2025 №09/05, від 27.05.2025 №08/05, від 27.05.2025 №07/05, від 28.05.2025 №20/5, від 28.05.2025 №19/5, від 28.05.2025 №18/5, від 28.05.2025 №17/05, від 28.05.2025 №16/05, від 29.05.2025 №29/5, від 29.05.2025 №28/5, від 29.05.2025 №27/05, від 29.05.2025 №26/5, від 29.05.2025 №25/5, від 29.05.2025 №24/5, від 30.05.2025 №40, від 30.05.2025 №39/5, від 30.05.2025 №38/5, від 30.05.2025 №37/5, від 30.05.2025 №36/5, від 30.05.2025 №35/5, від 30.05.2025 №34/5, від 30.05.2025 №33/5, від 30.05.2025 №32/5, від 30.05.2025 №31/5, від 30.05.2025 №30/5, від 31.05.2025 №44/05, від 31.05.2025 №43/5, від 31.05.2025 №42/05, від 31.05.2025 №41/05, від 01.06.2025 №46/05, від 01.06.2025 №45/05, від 02.06.2025 №01/6, від 05.06.2025 №12/6, від 05.06.2025 №11/6, від 05.06.2025 №010/6, від 05.06.2025 №09/6, від 05.06.2025 №08/6, від 05.06.2025 №07/6, від 06.06.2025 №24/6, від 06.06.2025 №23/6, від 06.06.2025 №21/6, від 06.06.2025 №20/6, від 06.06.2025 №19/6, від 06.06.2025 №18/6, від 06.06.2025 №17/6, від 06.06.2025 №15/6, від 06.06.2025 №14/6, від 06.06.2025 №13/6, від 07.06.2025 №27/6, від 07.06.2025 №26/6, від 07.06.2025 №25/6, від 07.06.2025 №39/6, від 07.06.2025 №38/6, від 07.06.2025 №37/6, від 07.06.2025 №36/6, від 07.06.2025 №35/6, від 07.06.2025 №34/6, від 07.06.2025 №33/6, від 07.06.2025 №32/6, від 07.06.2025 №31/6, від 07.06.2025 №30/6, від 07.06.2025 №29/6, від 07.06.2025 №28/6, від 08.06.2025 №55/06, від 08.06.2025 №54/06, від 08.06.2025 №53/06, від 08.06.2025 №52/06, від 08.06.2025 №51/06, від 08.06.2025 №50/06, від 08.06.2025 №49/06, від 08.06.2025 №48/06, від 08.06.2025 №47/06, від 08.06.2025 №46/6, від 08.06.2025 №45/06, від 08.06.2025 №44/06, від 08.06.2025 №43/6, від 08.06.2025 №42/06, від 08.06.2025 №40/06, від 09.06.2025 №66/06, від 09.06.2025 №65/06, від 09.06.2025 №64/06, від 09.06.2025 №63/06, від 09.06.2025 №62/6, від 09.06.2025 №61/6, від 09.06.2025 №60/6, від 09.06.2025 №59/6, від 09.06.2025 №58/6, від 09.06.2025 №57/6, від 09.06.2025 №56/6, від 10.06.2025 №75/6, від 10.06.2025 №73/6, від 10.06.2025 №72/6, від 10.06.2025 №71/6, від 10.06.2025 №70/6, від 10.06.2025 №69/6, від 10.06.2025 №68/6, від 10.06.2025 №67/6, від 11.06.2025 №85/6, від 11.06.2025 №84/6, від 11.06.2025 №83/6, від 11.06.2025 №82/6, від 11.06.2025 №81/6, від 11.06.2025 №80/6, від 11.06.2025 №79/6, від 11.06.2025 №78/6, від 11.06.2025 №77/6, від 11.06.2025 №76/6, від 12.06.2025 №98/6, від 12.06.2025 №97/6, від 12.06.2025 №96/06, від 12.06.2025 №95/6, від 12.06.2025 №94/6, від 12.06.2025 №93/6, від 12.06.2025 №92/6, від 12.06.2025 №91/6, від 12.06.2025 №90/6, від 12.06.2025 №89/6, від 12.06.2025 №88/6, від 12.06.2025 №87/6, від 12.06.2025 №86/6.

На виконання пункту 5.4 Договору сторонами підписано акти фіксації остаточної кількості товару, а саме:

- до специфікації №20: від 26.05.2025 №1 на суму 348 183,25 грн (кількість товару - 51 320 кг), від 27.05.2025 №2 на суму 2 063 293,75 грн (кількість товару - 306 200 кг), від 28.05.2025 №3 на суму 1 999 070,48 грн (кількість товару - 300 080 кг), від 29.05.2025 №4 на суму 2 076 293,63 грн (кількість товару - 308 320 кг), від 30.05.2025 №5 на суму 3 761 911,88 грн (кількість товару - 560 160 кг), від 31.05.2025 №6 на суму 1 442 404,15 грн (кількість товару - 211 460 кг), від 01.06.2025 №7 на суму 681 814,39 грн (кількість товару - 102 160 кг), від 02.06.2025 №8 на суму 389 802,25 грн (кількість товару - 55 950 кг), від 05.06.2025 №9 на суму 2 104 427,69 грн (кількість товару - 310 540 кг), від 06.06.2025 №10 на суму 3 557 406,37 грн (кількість товару - 523 690 кг), від 07.06.2025 №11 на суму 1 043 288,56 грн (кількість товару - 154 150 кг);

- до специфікації №21: від 07.06.2025 №1 на суму 4 322 093,40 грн (кількість товару - 628 560 кг), від 08.06.2025 №2 на суму 5 147 198,04 грн (кількість товару - 759 740 кг), від 09.06.2025 №3 на суму 4 036 698,96 грн (кількість товару - 582 500 кг), від 10.06.2025 №4 на суму 2 968 651,20 грн (кількість товару - 426 210 кг), від 11.06.2025 №5 на суму 3 751 500,60 грн (кількість товару - 537 930 кг), від 12.06.2025 №6 на суму 4 790 430,48 грн (кількість товару - 692 870 кг).

Відповідач отриманий товар оплатив частково на загальну суму 36 323 320,03 грн, що підтверджується платіжними інструкціями від 23.05.2025 №962 на суму 2 000 000 грн, від 26.05.2025 №963 на суму 5 000 000 грн, від 27.05.2025 №983 на суму 9 684 000 грн, від 28.05.2025 №3672 на суму 1 000 000 грн, від 29.05.2025 №1003 на суму 5 000 000 грн, від 30.05.2025 №1025 на суму 2 000 000 грн, від 02.06.2025 №1034 на суму 1 000 000 грн, від 10.06.2025 №3806 на суму 1 000 000 грн, від 11.06.2025 №3834 на суму 3 000 000 грн, від 12.06.2025 №3871 на суму 1 000 000 грн, від 13.06.2025 №3887 на суму 3 855 423,63 грн, від 20.06.2025 №1196 на суму 1 783 896,40 грн.

Позивачем було зареєстровано податкові накладні від 23.05.2025 №85 на суму 2 000 000,01 грн, від 26.05.2025 №86 на суму 5 000 000 грн, від 27.05.2025 №87 на суму 9 684 000 грн, від 28.05.2025 №88 на суму 1 000 000 грн, від 29.05.2025 №89 на суму 5 000 000 грн, від 30.05.2025 №90 на суму 1 999 999,99 грн, від 02.06.2025 №92 на суму 1 000 000 грн, від 06.06.2025 №93 на суму 1 740 607,84 грн, від 07.06.2025 №94 на суму 1 043 288,56 грн, від 08.06.2025 №95 на суму 469 291,45 грн, від 09.06.2025 №96 на суму 4 036 698,96 грн, від 10.06.2025 №97 на суму 2 968 651,20 грн, від 11.06.2025 №98 на суму 3 751 500,60 грн, від 12.06.2025 №99 на суму 4 790 430,48 грн.

Претензією від 23.06.2025 вих. №23/06-25 позивач вимагав сплатити 10 048 990,04 грн, з яких 9 945 045,45 грн основної заборгованості, 94 773,01 грн пені та 9 171,58 грн 3% річних.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови та оцінка аргументів учасників справи

Статтею 269 ГПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Розглянувши доводи апеляційних скарг, відзиву на апеляційну скаргу, дослідивши наявні матеріали справи у повному обсязі, заслухавши пояснення представника позивача та відповідача, перевіривши повноту встановлення обставин справи та їх юридичну оцінку, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції дійшов наступних висновків.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Частиною 1 статті 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до абзацу 2 частини 1 статті 193 Господарського кодексу України (далі - ГК України) до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України, з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Частина 1 статті 626 ЦК України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

У відповідності до положень статей 6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно зі статтею 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими, відповідно до актів цивільного законодавства.

Укладений між сторонами договір за своєю правовою природою є договором поставки.

Відповідно до статті 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до статті 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з частиною 1 статті 662 ЦК України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Відповідно до статті 663 ЦК України продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

За приписами частини 1 статті 664 ЦК України обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: 1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; 2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару. Договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов`язку передати товар.

Частиною 1 статті 692 ЦК України встановлено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Статтею 530 ЦК України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (стаття 612 ЦК України).

Переглядаючи справу в апеляційному порядку, колегія суддів зазначає наступне.

Як встановлено вище, за даними бухгалтерського обліку позивача, відповідачем було здійснено оплату поставленого товару за специфікацією від 23.05.2025 №20 такими платіжними інструкціями: від 23.05.2025 №962 на суму 2 000 000 грн; від 26.05.2025 №963 на суму 5 000 000 грн; від 27.05.2025 №983 на суму 9 684 000 грн; від 12.06.2025 №3871 на суму 1 000 000 грн; від 20.06.2025 №1196 на суму 1 783 896,40 грн.

Загальна вартість поставленого товару за специфікацією №20, як і сума оплат за поставлений товар за специфікацією №20 складає 19 467 896,40 грн.

В той же час, Товариство стверджує, що здійснило оплату поставленого товару за специфікацією №20 такими платіжними інструкціями: від 23.05.2025 №962 на суму 2 000 000 грн; від 26.05.2025 №963 на суму 5 000 000 грн; від 27.05.2025 №983 на суму 9 684 000 грн; від 28.05.2025 №3672 на суму 1 000 000 грн; від 29.05.2025 №1003 на суму 5 000 000 грн.

З огляду на вказане, відповідач робить висновок про те, що загальна сума здійснених Товариством оплат за поставлений товар за специфікацією №20 за даними відповідача складає суму 22 684 000 грн, а відтак наявна переплати у сумі 3 216 103,60 грн, яку в подальшому Товариство зараховує в оплату за специфікацією від 28.05.2025 №21.

Втім, жодна з платіжних інструкцій в призначенні платежу не містить інформації щодо специфікації на підставі якої внесено оплату, натомість вказано таке "за зернові по дог. № 384 від 28.08.2024 року, у т.ч. ПДВ 14%=…[відповідна сума ПДВ]".

Також слід зазначити, що ні умови Договору, ані умови специфікацій до нього, не містять положень щодо права покупця зараховувати оплати за Договором у будь-якому зручному для нього порядку.

Окрім того, як зазначає позивач, і не спростовано відповідачем, останній не надсилав Компанії жодних листів стосовно зарахування тих чи інших платежів за конкретною специфікацією.

При цьому, в актах звірки взаєморозрахунків станом на 20.06.2025, які формувались та надсилались позивачу відповідачем, платежі були зараховані саме в тому порядку, про який зазначила Компанія у позовній заяві (за виключенням останнього платежу на суму 1 783 896,40 грн, який станом на дату надсилання акта звірки ще не був здійснений, а тому в акті не зафіксований).

20.06.2025 на електронну пошту позивача з електронної пошти Товариства надійшли акти звірки взаємних розрахунків за період з 01.06.2025 по 20.06.2025 за Договором та специфікаціями №20 і №21, які підписані відповідачем.

З акту звірки за специфікацією №20 вбачається, що станом на 01.06.2025 початкове сальдо за дебетом складає 4 992 842,86 грн; 12.06.2025 зараховано платіж за дорученням №3871 на суму 1 000 000 грн в оплату за специфікацією №20; сальдо кінцеве (заборгованість на користь Компанії станом на 20.06.2025) складає 1 783 896,40 грн.

Апеляційний суд погоджується із твердженням відповідача, що акт звірки взаєморозрахунків не є первинним документом, оскільки не фіксує факт здійснення господарської операції. Водночас, підписаний акт є доказом визнання боргу та підтверджує наявність заборгованості.

Крім того, поведінка відповідача щодо прийняття податкових накладних, складених позивачем за фактом сплати, а не за фактом поставки, а також здійснення платежу від 20.06.2025 на суму 1 783 896,40 грн, яка повністю співпадає із сумою заборгованості, вказаною у акті звірки, підтверджує позицію позивача щодо порядку зарахування оплат за договором.

Доктрина venire contra factum proprium (заборони суперечливої поведінки) ґрунтується ще на римській максимі - «non concedit venire contra factum proprium» (ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці). В основі доктрини venire contra factum proprium знаходиться принцип добросовісності. Поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона, яка діє собі на шкоду, розумно покладається на них.

Перевіривши зазначені вище обставини, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що позиція Товариства щодо зарахування тих чи інших оплат за специфікацією №20 є необґрунтованою та не відповідає його попередній поведінці, фіксації самим же відповідачем в актах звірки іншого порядку зарахувань оплат.

Стосовно оплат за специфікацією №21, то за даними бухгалтерського обліку позивача, відповідачем було здійснено оплату поставленого товару за специфікацією від 28.05.2025 №21 за такими платіжними інструкціями: від 28.05.2025 №3672 на суму 1 000 000 грн; від 29.05.2025 №1003 на суму 5 000 000 грн; від 30.05.2025 №1025 на суму 2 000 000 грн; від 02.06.2025 №1034 на суму 1 000 000 грн; від 10.06.2025 №3806 на суму 1 000 000 грн; від 11.06.2025 №3834 на суму 3 000 000 грн; від 13.06.2025 №3887 на суму 3 855 423,63 грн.

Загальна вартість поставленого товару за специфікацією №21 складає 25 016 572,68 грн, а загальна сума оплат за поставлений товар за специфікацією №21 складає 16 855 423,63 грн.

На думку відповідача, ним було здійснено оплату поставленого товару за специфікацією №21 такими платіжними інструкціями: від 30.05.2025 №1025 на суму 2 000 000 грн; від 02.06.2025 №1034 на суму 1 000 000 грн; від 10.06.2025 №3806 на суму 1 000 000 грн; від 11.06.2025 №3834 на суму 3 000 000 грн; від 12.06.2025 №3871 на суму 1 000 000 грн; від 13.06.2025 №3887 на суму 3 855 423,63 грн; від 20.06.2025 №1196 на суму 1 783 896,40 грн. А також зараховано в рахунок оплати за специфікацією №21 переплату за специфікацією №20 у сумі 3 216 103,60 грн. Отже, загальна сума оплат за поставлений товар за специфікацією №21 за даними Товариства складає 16 855 423,63 грн.

Разом з тим, підтверджена відповідачем здійснена ним сума оплат, яка складає 16 855 423,63 грн, є меншою ніж 86% вартості товару, яка за умовами специфікації мала бути сплачена на умовах передплати.

Сума поставленого товару за специфікацією №21 складає 25 016 572,68 грн, а тому 86% від даної суми - 21 514 252,50 грн.

Відповідно, навіть не враховуючи різницю у зарахуваннях оплат та позицію щодо оплати решти 14%, Товариством фактично підтверджується нездійснення ним повної суми передплати у розмірі 86% вартості товару.

У складеному і надісланому відповідачем акті звірки взаємних розрахунків за період з 01.06.2025 по 20.06.2025 за Договором і специфікацією №21 платежі були зараховані саме в тому порядку, про який зазначив позивач у позовній заяві.

При цьому, з актів звірки за специфікацією №21 вбачається, що: станом на 01.06.2025 початкове сальдо за дебетом складає 8 000 000 грн; зараховані платежі від 02.06.2025 за дорученнями №1034 на суму 1 000 000 грн, №3806 на суму 1 000 000 грн, №3834 на суму 3 000 000 грн, №3887 на суму 3 855 423,63 грн, в оплату за специфікацією №21; інші платежі в період червня 2025 року в акті не зафіксовані, натомість у відзиві на позовну заяву відповідач їх зараховує саме за специфікацією №21; сальдо кінцеве (заборгованість на користь Компанії станом на 20.06.2025) складає 8 161 149,05 грн.

В акті звірки сальдо початкове на 01.06.2025 складає 8 000 000 грн та відповідає сумі здійснених платежів саме за розрахунками позивача, а не відповідача (поставки станом на цю дату ще не здійснювалися), а саме: 1 000 000 грн (платіжна інструкція від 28.05.2025 №3672) + 5 000 000 грн (платіжна інструкція від 29.05.2025 №1003) + 2 000 000 грн (платіжна інструкція від 30.05.2025 №1025).

Що ж до доводів Товариства стосовно того, що згідно з пунктом 7 специфікації №21 оплата 86% здійснюється за умови надання постачальником підписаного Договору та специфікації, а позивачем не надано належного підтвердження виконання вказаного пункту специфікації №21, а тому, на думку відповідача, неможливо визначити факт настання обов`язку останнього з оплати товару, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до наявних в матеріалах справи доказів, сканкопія підписаної Компанією специфікації №21 була надіслана з електронної пошти позивача на електронну пошту Товариства 06.06.2025, тобто до здійснення першої поставки товару, що відбулося 07.06.2025, та відповідно до визначених позивачем строків оплати товару.

За твердженням позивача, оригінал специфікації №21 було надіслано поштою (за допомогою оператора поштового зв`язку - Товариства з обмеженою відповідальністю "Нова Пошта") 09.06.2025 за експрес-накладною №0826 (відправник - Компанія; одержувач - відповідач; отримано 11.06.2025).

Відповідач підписав Специфікацію № 21, жодних заперечень стосовно факту підписання Специфікації № 21 відповідачем під час розгляду справи не надавалося.

Умова Специфікації №21 щодо настання строку оплати 86% вартості товару не містить вимоги про надання саме оригіналу підписаної специфікації. Як встановлено вище, Товариство надсилало підписану зі свого боку Специфікацію № 21 засобами електронної пошти і така форма надсилання документів прямо передбачена договором.

Крім того, відповідач не надавав доказів направлення позивачеві будь-яких вимог/листів/повідомлень про передачу підписаної Специфікації № 21, а також відповідачем було здійснено частину оплати 86% вартості товару, що свідчить про часткове виконання ним обов`язку.

Поміж іншим, Товариство вказує, що умова пункту 7 специфікації №21 про сплату 14% вартості товару у строки не раніше дати фактичного отримання покупцем бюджетного відшкодування від`ємного значення податку на додану вартість, є відкладальною обставиною і за принципом свободи Договору підлягає застосуванню.

Відповідно до частини другої статті 251 ЦК України терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Згідно частини 2 статті 252 ЦК України термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.

Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок (стаття 253 ЦК України).

Відповідно до частини 1 статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Відтак, вказівкою на подію, яка має неминуче настати, визначається термін - певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Специфіка визначення терміну вказівкою на подію, яка має неминуче настати, полягає в тому, що в момент укладання договору сторони відповідних правовідносин в силу об`єктивних обставин не можуть знати точної дати настання даної події. При цьому, подія про яку йдеться в частині другій статті 252 ЦК України, має неминуче настати.

Відповідно до підпункту 4.1.156 пункту 14.1 статті 14 ПК України податкове зобов`язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету або на єдиний рахунок як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк), та/або сума коштів, сформована за рахунок податкових пільг, що були використані платником податків не за цільовим призначенням чи з порушенням порядку їх надання, встановленим цим Кодексом та/або Митним кодексом України.

Відповідно до підпункту 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 ПК України податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

До податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів та послуг (підпункт "а" пункту 198.1 статті 198 ПК України).

За змістом пунктів 198.1, 198.2 статті 198 вказаного Кодексу до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані, зокрема, у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів та послуг. Датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.

Сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду (пункт 200.1 статті 200 ПК України).

При від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума: а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу - б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету; в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (пункт 200.4 статті 200 ПК України).

Згідно з пунктом 200.7 статті 200 ПК України платник податку, який має право на отримання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення суми бюджетного відшкодування, подає відповідному контролюючому органу податкову декларацію та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації.

Положеннями підпунктів 200.7.1, 200.7.2 пункту 200.7 статті 200 ПК України передбачено, що формування Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування здійснюється на підставі баз даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує податкову і митну політику, та центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів. Заяви про повернення сум бюджетного відшкодування автоматично вносяться до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування протягом операційного дня їх отримання у хронологічному порядку їх надходження.

Відповідно до пункту 200.10 статті 200 ПК України у строк, передбачений абзацом першим пункту 76.3 статті 76 цього Кодексу, контролюючий орган проводить камеральну перевірку даних податкової декларації або уточнюючих розрахунків (в разі їх подання). Платники податку, які мають право на бюджетне відшкодування відповідно до цієї статті та подали заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, отримують таке бюджетне відшкодування в разі узгодження контролюючим органом заявленої суми бюджетного відшкодування за результатами камеральної перевірки, а у випадках, визначених пунктом 200.11 цієї статті, - за результатами перевірки, зазначеної у такому пункті, що проводяться відповідно до цього Кодексу.

За приписами пункту 200.12 статті 200 ПК України зазначена у заяві сума бюджетного відшкодування вважається узгодженою в Реєстрі заяв про повернення суми бюджетного відшкодування з однієї із таких дат, зокрема, з дня визнання протиправним та/або скасування податкового повідомлення-рішення (підпункт «ґ»). У випадках, передбачених підпунктами «а», «г» і «ґ» цього пункту, інформація про узгодженість бюджетного відшкодування та його суму відображається в Реєстрі заяв про повернення суми бюджетного відшкодування контролюючим органом на наступний робочий день після виникнення такого випадку. Узгоджена сума бюджетного відшкодування стає доступною органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, для виконання на наступний операційний день за днем її відображення в Реєстрі заяв про повернення суми бюджетного відшкодування та перераховується органом, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, у строки, передбачені пунктом 200.13 цієї статті, на поточний банківський рахунок платника податку в обслуговуючому банку та/або на бюджетні рахунки для перерахування у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до Державного бюджету України.

Згідно з пунктом 200.13 статті 200 ПК України на підставі даних Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, після дня набуття статусу узгодженої суми бюджетного відшкодування перераховує таку суму з бюджетного рахунка на поточний банківський рахунок платника податку в обслуговуючому банку та/або на бюджетні рахунки для перерахування у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету, протягом п`яти операційних днів.

Аналізуючи зазначені вище норми ЦК України та ПК України колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду про те, що подію з відшкодування ПДВ Товариству, настання якої є лише ймовірним, але не обов`язковим, не можна вважати ні строком, ні терміном у розумінні статті 251 ЦК України, адже така умова не є подією, яка має неминуче настати, оскільки залежить від дій або бездіяльності самого відповідача, а також податкових органів та органів казначейства, що не є сторонами Договору.

Втім, пункт 7 специфікації №21 в частині оплати 14% від загальної суми має такий зміст: оплата у розмірі 14% від загальної суми за даною специфікацією здійснюється з дати реєстрації постачальником податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, але не раніше дати фактичного отримання покупцем бюджетного відшкодування від`ємного значення податку на додану вартість, що виникло за результатами господарських операцій, передбачених даною специфікацією.

Об`єднаною палатою Верховного Суду у постанові від 20.11.2020 у справі №910/13071/19 роз`яснено, що виходячи із принципу свободи договору згідно із статтею 627 ЦК України, сторони спору у договорі можуть пов`язати закінчення строку виконання відповідачем-покупцем зобов`язання з оплати вартості поставленої позивачем продукції із днем реєстрації продавцем податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних і цей день не враховується при обчисленні періоду прострочення виконання зобов`язання з оплати вартості поставленої позивачем продукції.

Тобто, з урахуванням положень статті 253 ЦК України щодо початку перебігу строку, період у часі, упродовж якого має місце прострочення боржника (відповідача) щодо виконання зобов`язання з оплати перед кредитором (позивачем), починається з наступного дня після настання події, з якою пов`язано його початок, а саме з наступного дня після проведення реєстрації податкової накладної позивачем-постачальником в Єдиному реєстрі податкових накладних. Якщо останній день строку для оплати товару припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, то в силу частини п`ятої статті 254 ЦК України, днем закінчення строку є перший за ним робочий день.

Враховуючи, що Компанією було належним чином виконано умови пункту 7 специфікації №21 в частині реєстрації податкових накладних, то у Товариства виник обов`язок з остаточної оплати прийнятого від позивача товару, з огляду на що, позовні вимоги в частині стягнення з Товариства 8 161 149,05 грн основної заборгованості за поставлений за специфікацією №21 до Договору товар є обґрунтованими, документально підтвердженими та такими, що підлягають задоволенню.

Крім суми основної заборгованості Компанія просить стягнути з відповідача 25 748,14 грн 3% річних, 266 064,13 грн пені та 65 289,19 грн втрат від інфляції, з яких:

- за специфікацією №20: 4 545,27 грн пені та 439,86 грн 3% річних;

- за специфікацією №21 станом на 18.07.2025 (дата подання позову до суду) у відповідача наявна заборгованість за поставлений товар у сумі 8 161 149,05 грн; у зв`язку з цим позивачем нараховано:

153 044,91 грн пені на 86% вартості товару і 108 473,95 грн пені на 14% вартості товару,

14 810,79 грн 3% річних на 86% вартості товару і 10 497,49 грн 3% річних на 14% вартості товару,

37 270,63 грн втрат від інфляції на 86 % вартості товару і 28 018,56 грн втрат від інфляції на 14% вартості товару.

При прийнятті рішення, судом першої інстанції було перевірено розрахунок вказаних сум і періодів їх нарахування, та встановлено, що вони правильні, з чим погоджується апеляційний суд, а тому стягненню з Товариства підлягає 25 748,14 грн 3% річних, 266 064,13 грн пені та 65 289,19 грн втрат від інфляції.

З огляду на викладене, апеляційний суд зазначає, що скаржником не наведено правових підстав для скасування рішення Господарського суду міста Києва від 19.01.2026 у справі № 910/8974/25.

Інші доводи апеляційної скарги, взяті судом до уваги, однак не спростовують вищенаведених висновків суду.

Щодо доводів, викладених в апеляційній скарзі Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Ботік" на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 09.02.2026 у справі № 910/8974/25 колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Статтею 123 ГПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу.

За змістом пункту 1 частини 2 статті 126, частини 8 статті 129 ГПК України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

За приписами пункту 12 частини 3 статті 2 ГПК України до основних засад (принципів) господарського судочинства, віднесено, зокрема, відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги (частина 1 статті 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" від 05.07.2012 №5076-VI (далі - Закон №5076-VI).

Відповідно до статті 30 Закону №5076-VI гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Під час дослідження матеріалів справи встановлено, що при зверненні до суду з позовом позивачем вказано, що попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести, зокрема, складатиметься з витрат на професійну правничу допомогу адвоката, у розмірі 120 000,00 грн та гонорар успіху, у розмірі 2 % від суми задоволених вимог.

08.07.2025 Компанією (клієнт) і Адвокатським бюро "Оріщенко" (Бюро) було укладено договір №45/2025 про консультування та надання правничої допомоги, за умовами якого:

- клієнт доручив, а Бюро прийняло доручення щодо надання клієнту усіх видів правничої допомоги, передбаченої Законом України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" при здійсненні представництва інтересів клієнта та його захисту в будь-яких державних та недержавних установах, органах державної влади та органах місцевого самоврядування, підприємствах та організаціях будь-якої форми власності, судах України, що стосуватимуться стягнення заборгованості з Товариства на користь клієнта за договором поставки від 28.08.2024 №384, у тому числі з подання та розгляду позовної заяви клієнта, а також надання інших юридичних послуг, що будуть необхідні клієнту (пункт 1.1);

- відповідно до умов даного договору Бюро надає клієнту такі послуги:

складання, підготовка та подання позовної заяви від Компанії до Господарського суду міста Києва щодо стягнення з Товариства за договором поставки від 28.08.2024 №384, зокрема, основної суми заборгованості, а також 3% річних, втрат від інфляції, пені (підпункт 3.1.1 пункту 3.1);

складання, підготовка та подання заяв по суті у відповідній господарській справі, зокрема, відповіді на відзив на позовну заяву (підпункт 3.1.2 пункту 3.1);

складання та подання у разі необхідності процесуальних документів (заяв, клопотань тощо) , а також у разі необхідності - письмових пояснень, заперечень тощо (підпункт 3.1.3 пункту 3.1);

участь у судових засіданнях з розгляду справи (підпункт 3.1.4 пункту 3.1);

- інші додаткові послуги, пов`язані із досягненням поставлених перед Бюро завдань, окремо погоджуються сторонами (пункт 3.3);

- за надання юридичних послуг за даним договором клієнт зобов`язується виплачувати Бюро гонорар, що становить:

за надання послуг, передбачених підпунктом 3.1.1 пункту 3.1 - 65 000 грн;

за надання послуг, передбачених підпунктом 3.1.2 пункту 3.1 - ставка 20 000 грн за один документ;

за надання послуг, передбачених підпунктом 3.1.3 пункту 3.1 - ставка 1 000 грн за один документ процесуального характеру та 3 000 грн за письмові пояснення (за документ);

за надання послуг, передбачених підпунктом 3.1.4 пункту 3.1 - ставка 5 000 грн за одне судове засідання у підготовчому провадженні в режимі ВКЗ, ставка 8 000 грн за одне судове засідання з розгляду справи по суті у режимі ВКЗ, ставка 10 000 грн за одне судове засідання безпосередньо у Господарському суді міста Києва;

гонорар успіху в розмірі 2% від суми задоволених позовних вимог; сторони погоджують, що визначення суми належної до оплати вартості вказаних юридичних послуг (гонорару) здійснюватиметься незалежно від кількості годин витраченого робочого часу Бюро на надання тієї чи іншої послуги та незалежно від результату розгляду справи (пункт 4.1);

при виконанні даного договору Бюро надаються такі процесуальні повноваження: представляти інтереси клієнта в усіх судових установах України з усіма правами, які надані законом, зокрема, позивачу, у тому числі з правом подавати та підписувати позовні заяви, повної або часткової відмови від позовних вимог, зміни підстав та предмета позову, укладання мирової угоди, збільшення або зменшення позовних вимог, подачі виконавчих листів та інших виконавчих документів до стягнення, знайомитися з матеріалами справи, робити з них витяги, знімати копії, брати участь в судових засіданнях, заявляти клопотання, давати усні та письмові пояснення суду, наводити свої доводи та міркування з усіх питань, що виникають у ході судового процесу, заперечувати проти клопотань і доводів інших учасників судового процесу, подавати докази, заявляти клопотання та відводи, висловлювати в судовому засіданні свою думку щодо клопотань та відводів інших учасників судового розгляду, а також з іншими процесуальними правами, наданими ГПК України та іншими нормативно-правовими актами (пункт 6.1);

- договір укладено строком на один рік до 08.07.2026, але не раніше закінчення розглядів доручених справ по суті в суді, прийняття остаточного рішення, що набрало законної сили та вирішення питання стосовно виконання судового рішення (пункт 7.1).

Позивачем і Бюро 22.01.2026 підписано детальний звіт щодо надання послуг за договором від 08.07.2025 №45/25, відповідно до якого Бюро надало, а клієнт прийняв такий перелік послуг:

18.07.2025 - складання, підготовка та подання позовної заяви про стягнення заборгованості за договором поставки від 28.08.2024 №384 (основної суми заборгованості, а також 3% річних, втрат від інфляції, пені), у тому числі: правовий аналіз наданих клієнтом документів щодо укладання та виконання договору поставки; складання розрахунків позовних вимог; формування додатків до позовної заяви; подання заяви про усунення недоліків позовної заяви; вартість - 65 000 грн;

27.08.2025 - складання, підготовка та подання відповіді на відзив (в порядку статті 166 ГПК України), у тому числі: складання порівняльної таблиці позицій сторін у справі №910/8974/25; складання таблиці поставок, оплат та реєстрації податкових накладних за договором поставки від 28.08.2024 №384; формування додатків до відповіді на відзив; вартість - 20 000 грн;

15.09.2025 - участь у підготовчому судовому засіданні в залі суду, у тому числі надання суду оригіналів документів для огляду на виконання ухвали Господарського суду міста Києва від 11.08.2025; вартість - 10 000 грн;

10.10.2025 і 03.12.2025 - складання та подання заяв про участь у судових засіданнях в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів; вартість - 2 000 грн;

20.10.2025 - участь у підготовчому судовому засіданні в залі суду; вартість - 10 000 грн;

08.12.2025 - участь у підготовчому судовому засіданні поза межами приміщення суду; вартість - 5 000 грн;

19.01.2025 - участь у судовому засіданні з розгляду справи по суті поза межами приміщення суду; вартість - 8 000 грн;

загальна вартість наданих послуг з правничої допомоги, що підлягають оплаті, складає 120 000 грн;

у зв`язку із задоволенням позовних вимог клієнта у справі №910/8974/25, сторони погодили, що додатковій оплаті також підлягає гонорар успіху в розмірі 2% від суми задоволених позовних вимог, що складає 170 365 грн.

Бюро виставлено позивачу рахунки від 11.08.2025 №51 на суму 30 000 грн, від 15.10.2025 №68 на суму 60 000 грн і від 22.01.2026 №3 на суму 30 000 грн.

22.01.2026 позивачем і Бюро підписано акт надання послуг №1 на суму 120 000 грн.

Компанією оплачено виставлені Бюро рахунки платіжними інструкціями від 15.08.2025 №ОБ8751 на суму 30 000 грн, від 24.10.2025 №ОБ6635 на суму 60 000 грн і від 22.01.2026 №4 на суму 170 365 грн.

Відповідачем не було подано заперечення на заяву про розподіл судових витрат.

На переконання колегії суддів, місцевий господарський суд, ухвалюючи спірне додаткове рішення, дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення заяви позивача про розподіл судових витрат та стягнення з відповідача на користь позивача 50 000,00 грн.

Так, у відповідності до ч. 4 ст. 126 Господарського процесуального України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Під час вирішення питання про розподіл судових витрат, згідно із приписами ч. 5 ст. 126 ГПК України, суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Суд зазначає, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Такі висновки, зокрема, викладено у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 у справі № 910/12876/19 (провадження № 12-94гс20).

Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12.10.2006 року у справі "Двойних проти України" (п. 80), від 10.12.2009 року у справі "Гімайдуліна і інших проти України" (п. 34-36), від 23.01.2014 року у справі "East/West Alliance Limited" проти України", від 26.02.2015 року у справі "Баришевський проти України" (п. 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні ЄСПЛ від 28.11.2002 року у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

У рішенні (щодо справедливої сатисфакції) від 19.10.2000 року в справі "Іатрідіс проти Греції" (Iatridis v. Greece, заява № 31107/96) Європейський суд з прав людини вирішував питання обов`язковості для цього суду угоди, укладеної заявником зі своїм адвокатом стосовно плати за надані послуги, що співставна з "гонораром успіху". Європейський суд з прав людини указав, що йдеться про договір, відповідно до якого клієнт погоджується сплатити адвокату як гонорар відповідний відсоток суми, якщо така буде присуджена клієнту судом. Такі угоди, якщо вони є юридично дійсними, можуть підтверджувати, що у заявника дійсно виник обов`язок заплатити відповідну суму гонорару своєму адвокатові. Однак, угоди такого роду, зважаючи на зобов`язання, що виникли лише між адвокатом і клієнтом, не можуть зобов`язувати суд, який має оцінювати судові та інші витрати не лише через те, що вони дійсно понесені, але й ураховуючи також те, чи були вони розумними (§ 55).

За наявності угод, які передбачають "гонорар успіху", Європейський суд з прав людини керується саме наведеними вище критеріями при присудженні судових та інших витрат, зокрема, у рішенні від 22.02.2005 року у справі "Пакдемірлі проти Туреччини" (Pakdemirli v. Turkey, заява № 35839/97), незважаючи на укладену між сторонами угоду, яка передбачала "гонорар успіху" у сумі 6 672,9 Євро, однак, на думку суду, визначала зобов`язання лише між заявником та його адвокатом, присудив 3 000 євро як компенсацію не лише судових, але й інших витрат (§ 70-72).

З урахуванням наведеного вище не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату "гонорару успіху", у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.

Суд першої інстанції дослідив матеріали справи, врахував складність справи, предмет та підстави позовних вимог, прийняття судом рішення про задоволення позовних вимог, а також обсяг наданих адвокатом Компанії послуг, та дійшов висновку, що розмір заявленої Компанією суми витрат на професійну правничу допомогу є надмірно великим в порівнянні з фактично наданими адвокатом послугами.

Статтею 276 ГПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на вказані обставини, ґрунтуючись на матеріалах справи, Північний апеляційний господарський суд вважає, що додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 09.02.2026 у справі № 910/8974/25 прийнято з повним та всебічним дослідженням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Ботік" не підлягає задоволенню.

Інші доводи апеляційної скарги, взяті судом до уваги, однак не спростовують вищенаведених висновків суду.

Згідно з частиною 4 статті 11 ГПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча, пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною, залежно від характеру рішення.

В пункті 53 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Федорченко та Лозенко проти України" від 20.09.2012 зазначено, що при оцінці доказів суд керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом". Тобто, аргументи сторони мають бути достатньо вагомими, чіткими та узгодженими.

При винесені даної постанови судом апеляційної інстанції були надані вичерпні відповіді на доводи апелянтів, із посиланням на норми права, які підлягають застосуванню до спірних правовідносин.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Статтею 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Згідно зі статтями 73, 74 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до частини 2 статті 86 ГПК України жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, виходячи з фактичних обставин справи, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком місцевого господарського суду про задоволення позову та часткове задоволення та часткове задоволення заяви про ухвалення додаткового рішення.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Частиною 1 статті 276 ГПК України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на вищенаведене, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду дійшла висновку, що рішення від 12.01.2026 та додаткове рішення від 09.02.2026 у справі №910/11669/25 ухвалені з дотриманням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим апеляційні скарги задоволенню не підлягають.

Розподіл судових витрат

Згідно зі статтею 129 ГПК України судові витрати за розгляд апеляційної скарги на рішення Господарського суду міста Києва від 19.01.2026 покладаються на Товариство з обмеженою відповідальністю "Гранова Україна".

Керуючись статтями 129, 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Гранова Україна" рішення Господарського суду міста Києва від 19.01.2026 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 19.01.2026 у справі № 910/8974/25 залишити без змін.

3. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Ботік" на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 09.02.2026 у справі № 910/8974/25 залишити без задоволення.

4. Додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 09.02.2026 у справі № 910/8974/25 залишити без змін.

5. Судовий збір за подачу апеляційної скарги на рішення Господарського суду міста Києва від 19.01.2026 залишити за Товариством з обмеженою відповідальністю "Гранова Україна".

6. Матеріали справи повернути до господарського суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст. 287-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 06.04.2026.

Головуючий суддя О.Л. Бестаченко

Судді Ю.А. Шаратов

І.М. Скрипка