УХВАЛА

07 квітня 2026 року

м. Київ

cправа № 910/4657/25

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Кондратової І. Д. - головуючої, суддів: Вронської Г. О., Студенця В. І.,

розглянув касаційну скаргу Селянського (фермерського) господарства "Женьшень"

на постанову Північного апеляційного господарського суду від 16.03.2026

(головуючий - Мальченко А. О., судді: Тищенко А. І., Михальська Ю. Б.)

у справі за позовом Селянського (фермерського) господарства "Женьшень"

до Фізичної особи-підприємця Остріщенка Юрія Васильовича

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача - Благодійної організації "Міжнародний благодійний фонд "Жнива Перемоги"

про стягнення грошових коштів,

ВСТАНОВИВ:

1. Селянське (фермерське) господарство "Женьшень" (далі - позивач, скаржник) звернулось до Господарського суду міста Києва із позовом до Фізичної особи-підприємця Остріщенка Юрія Васильовича (далі - відповідач), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача Благодійної організації "Міжнародний благодійний фонд "Жнива Перемоги" про стягнення грошових коштів 110 728, 26 грн вартості втраченого вантажу.

2. Позов обґрунтовано незабезпеченням відповідачем схоронності вантажу під час його перевезення і до моменту видачі одержувачу, у зв`язку з чим заявлено вимоги про відшкодування вартості втраченого вантажу.

3. 26.05.2025 Господарський суд міста Києва ухвалив рішення про задоволення позову повністю.

4. Суд дійшов висновку, що відповідач не забезпечив належне виконання умов укладеного між ним та позивачем договору перевезення, рухоме майно вантажоодержувачу доставлено не в повному обсязі, а відповідачем у свою чергу не доведено, що втрата вантажу сталась не з його вини, тому саме він має відшкодувати позивачу вартість втраченого вантажу у сумі 110 728,26 грн.

5. 16.03.2026 Північний апеляційний господарський суд ухвалив постанову, якою рішення суду першої інстанції скасував, прийняв у справі нове рішення, яким у задоволенні позову відмовив повністю; стягнув з позивача на користь відповідача 3 633,60 грн судового збору за подання апеляційної скарги.

6. Суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що суд першої інстанції неправильно застосував норми статей 22, 1166 Цивільного кодексу України, статей 224, 225, 306, 314 Господарського кодексу України, положення Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 14.10.1997 № 363, а тому помилково виснував про наявність підстав для задоволення позову. Апеляційний господарський суд встановив, що матеріали справи не містять доказів передання оприскувача разом із комплектуючими відповідачеві, акт про недостачу товару від 27.05.2024 не є належним доказом втрати вантажу саме під час перевезення, а тому відсутні підстави стверджувати, що відповідачем не було забезпечено схоронність цього майна; якщо ж, майно передавалось для перевезення без чіткої фіксації, то саме позивач, відповідно до пункту 6.2.9. договору про надання благодійної допомоги, несе відповідальність за незбереження ввіреного йому рухомого майна.

7. 01.04.2026 позивач надіслав до Верховного Суду через підсистему "Електронний суд" касаційну скаргу, в якій просить постанову суду апеляційної інстанцій скасувати й залишити рішення суду першої інстанції в силі.

8. Верховний Суд вивчив касаційну скаргу та виходить з наступного.

9. Відповідно до пункту 9 частини третьої статті 2 ГПК України, одним з основних засад (принципів) господарського судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження у визначених законом випадках.

10. Частина сьома статті 12 ГПК України визначає, що для цілей цього Кодексу розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.

11. Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2025 рік" установлено у 2025 році прожитковий мінімум для працездатних осіб у розмірі 3 028,00 грн.

12. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 163 ГПК України у позовах про стягнення грошових коштів ціна позову визначається сумою, яка стягується, або сумою, оспорюваною за виконавчим чи іншим документом, за якими стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку.

13. Згідно з пунктом 1 частини п`ятої статті 12 ГПК України справа, що розглядається, є малозначною, оскільки ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (100 х 3 028,00 грн = 302 800,00 грн).

14. Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

15. Отже, у касаційному порядку може бути здійснений перегляд судових рішень, ухвалених судами першої та апеляційної інстанцій, проте лише у випадках, визначених Кодексом.

16. Зокрема, за загальним правилом судові рішення у малозначних справах не підлягають касаційному оскарженню (абзац другий пункту 2 частини третьої статті 287 ГПК України), і лише у визначених законом випадках такі рішення підлягають касаційному оскарженню, а саме:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

17. За підпунктом "с" пункту 7 Рекомендації № R(95)5 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо введення в дію й поліпшення функціонування систем і процедур оскарження в цивільних і торговельних справах, ухваленої на його 528-му засіданні 7 лютого 1995 року, скарги до суду третьої інстанції мають подавати щодо тих справ, третій судовий розгляд яких доцільний, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону; вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають загальне суспільне значення; від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування підстав, за яких розгляд її справи сприятиме досягненню таких цілей.

18. У касаційній скарзі скаржник посилається на виключний випадок передбачений підпунктом "в" пункту 2 частини третьої статті 287 ГПК України: справа має значний суспільний інтерес та виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу.

19. В обґрунтування скаржник зазначає, що Північний апеляційний господарський суд прийняв настільки незаконне рішення, що воно становить значний суспільний інтерес, тому що створює критичний дисбаланс в сторону перевізників вантажів у взаємовідносинах між замовниками транспортних послуг та перевізниками, тому що всупереч закону, покладає тягар несення доказування вини втрат/нестачі вантажу на самого замовника перевезення, що нівелює звичну господарську практику в даній сфері господарських перевезень та завдасть значної шкоди цим правовідносинам. Позивач зазначає, що справа має виняткове значення для його господарства, оскільки зона сільськогосподарської діяльності - це Білопільський район Сумської області (села Річки, Віри, Постольне, Барило, Горобовка) землі, які розташовані фактично неподалік лінії бойового зіткнення, землі які обробляє, незважаючи на щоденні обстріли і небезпеку fpv-дронів; діяльність господарства дає можливість небагатьом людям в окрузі засоби для існування, а сплачені податки дають змогу нашій державі протистояти збройному вторгненню; сума завданого збитку позивачеві є значною і вкрай необхідною для господарської діяльності в даний тяжкий час.

20. Верховний Суд вивчив доводи скаржника щодо наявності підстав для оскарження судового рішення у справі за підпунктом "в" пункту 2 частини третьої статті 287 ГПК України та вважає їх необґрунтованими з огляду на таке.

21. За загальним правилом, виняткове значення та/або суспільний інтерес певної справи у судочинстві означає, що справа має настільки важливі правові, суспільні чи процесуальні наслідки, що вона заслуговує на розгляд вищою інстанцією, або вимагає особливої уваги до дотримання прав сторін, як у випадку порушення права на справедливий суд. Це ключовий критерій для допуску до касаційного перегляду, що виходить за рамки простого застосування права. Отже особа, яка подає касаційну скаргу, має ґрунтовно довести наявність відповідних обставин у своїй касаційній скарзі. Проте власне твердження скаржника про те, що справа має виняткове значення для нього та становить значний суспільний інтерес без відповідного обґрунтування, не може бути визнано судом автоматичною підставою, на яку поширюється дія положення підпункту "в" пункту 2 частини третьої статті 287 ГПК України.

22. За оцінкою Суду касаційна скарга не містить переконливих аргументів, які б свідчили про значний суспільний інтерес та виняткове значення для скаржника, оскільки незгода з ухваленими судовими рішеннями суду попередніх інстанцій не свідчить про їх незаконність, як і не може вказувати на таку обставину, як негативні наслідки для скаржника внаслідок прийняття цього рішення, оскільки настання таких наслідків у випадку прийняття судового рішення не на користь скаржника є звичайним передбачуваним процесом.

23. Стосовно "виняткового значення" справи для учасника, то в даному випадку оцінка судом такої "винятковості" може бути зроблена виключно на підставі дослідження мотивів, відповідно до яких сам учасник справи вважає її такою, що має для нього виняткове значення.

24. Винятковість значення справи для учасника справи можна оцінити тільки з урахуванням особистої оцінки справи таким учасником. Відтак, особа, яка подає касаційну скаргу має обґрунтувати наявність відповідних обставин у касаційній скарзі.

25. Переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд виконує функцію "суду права", що розглядає спори, які мають найважливіше (принципове) значення для суспільства та держави, та не є "судом фактів".

26. Доводи скаржника зводяться до заперечення встановлених судом апеляційної інстанції обставин справи з одночасним тлумаченням стороною власного їх викладення, до намагання здійснити переоцінку доказів та прохання надати нову оцінку доказам у справі, що в силу вимог статті 300 ГПК України виходить за межі повноважень Верховного Суду. Сама по собі незгода сторони з оцінкою судом доказів у справі не може бути підставою для висновку про те, що касаційна скарга має виняткове значення для скаржника.

27. Учасники судового процесу мають розуміти, що визначені підпунктами "а", "б", "в", "г" пункту 2 частини третьої статті 287 ГПК України випадки є виключенням із загального правила і необхідність відкриття касаційного провадження у справі на підставі будь-якого з них потребує належних, аргументованих обґрунтувань, як від заінтересованих осіб, так і від суду, оскільки в іншому випадку принцип "правової визначеності" буде порушено.

28. Відповідно до частини першої статті 46 цього Кодексу сторони користуються рівними процесуальними правами.

29. На підставі наведеного, надання стороні будь-яких переваг, зважаючи на сферу її діяльності, правовий статус, предмет спірних відносин, призведе до порушення одної з основних засад господарського судочинства - рівності учасників судового процесу перед законом і судом.

30. Отже, Верховний Суд вважає, що скаржник не дотримав умову допуску справи до касаційного оскарження, у якій предметом позову є стягнення у розмірі 110 728,26 грн, що не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

31. Згідно з пунктом 1 частини першої статті 293 ГПК України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

32. Зважаючи на конкретні обставини цієї справи та відсутність обґрунтованих підстав, що підпадають під дію виключень з пункту 2 частини третьої статті 287 ГПК України, суд касаційної інстанції дійшов висновку щодо відмови у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою позивача згідно з пунктом 1 частини першої статті 293 ГПК України, оскільки касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись нормами статті 234, пункту 2 частини третьої статті 287, пункту 1 частини першої статті 293 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження у справі № 910/4657/25 за касаційною скаргою Селянського (фермерського) господарства "Женьшень" на постанову Північного апеляційного господарського суду від 16.03.2026.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Головуюча І. Кондратова

Судді Г. Вронська

В. Студенець