ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________
УХВАЛА

про визнання вимог кредитора

"01" квітня 2026 р. м. ХарківСправа № 922/4507/25

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Аюпова Р.М.

при секретарі судового засідання Задорожний К.О.

та за участю: кредиторів - Квартенко О.Р., Костиря Г.А., Скогутовський І.П., Малеванчук І.В., Манжула Ю.А., Доценко Т.О., Коваленко І.Д., Сорокопуд О.П.;

арбітражного керуючого - Кошовський С.В.;

боржника - Мица Ю.В.,

розглянувши у попередньому засіданні заяву кредитора Акціонерного товариства "Альтбанк" з грошовими вимогами (вх. № 3097 від 06.02.2026) до боржника Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтеграл Сістемс», , у справі

за заявоюТовариства з обмеженою відповідальністю "Аллюр-Груп"
про визнання банкрутом Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтеграл Сістемс"

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 07.01.2026 відкрито провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтеграл Сістемс», . Визнано розмір вимог ініціюючого кредитора Товариства з обмеженою відповідальністю «Аллюр-Груп» () в розмірі: 264 488, 91 грн основна заборгованість; 30 280, 00 грн - судовий збір; 72 000, 00 грн - витрат, пов`язаних із розглядом цієї справи (авансовий платіж згідно ст. 34 Кодексу України з процедур банкрутства). Введено мораторій на задоволення вимог кредиторів. Введено процедуру розпорядження майном Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтеграл Сістемс». Призначено розпорядником майна боржника арбітражного керуючого Кошовського Сергія Васильовича (свідоцтво на право здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) № 923 від 14.05.2013)

07.01.2026 здійснено офіційне оприлюднення на офіційному вебпорталі судової влади України про відкриття провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтеграл Сістемс», .

На адресу господарського суду після офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про визнання банкрутом надійшла заява Акціонерного товариства "Альтбанк" (вх. № 3097 від 06.02.2026) з грошовими вимогами до боржника - ТОВ «Інтеграл Сістемс».

Ухвалою суду від 09.02.2026 прийнято заяву Акціонерного товариства "Альтбанк" з грошовими вимогами до боржника до розгляду в попередньому засіданні господарського суду, яке відбудеться 04.03.2026 об 11:00 год. Зобов`язано розпорядника майна боржника розглянути заяву кредитора та письмово повідомити про результати розгляду заявника та суд до дати проведення попереднього засідання.

20.02.2026 до канцелярії суду від арбітражного керуючого Кошовського С.В. надійшов відзив на кредиторські вимоги Акціонерного товариства "Альтбанк", в якому розпорядник майна повідомив суд, що вимоги Акціонерного товариства "Альтбанк" визнані частково у розмірі 45 187 823, 46 грн (4 черга). Не визнано вимоги кредитора щодо нарахованих сум пені та 3 % річних.

Розгляд вимог Акціонерного товариства "Альтбанк" у попередньому засіданні 04.03.2026 відкладався на 01.04.2026 об 11:15 год.

У попередньому засіданні 01.04.2026 представник Акціонерного товариства "Альтбанк" підтримав заявлені грошові вимоги до боржника та просив суд визнати їх у заявленому розмірі.

Арбітражний керуючий заперечував проти визнання вимог Акціонерного товариства "Альтбанк" частково, з підстав, викладених у відповідному повідомленні про розгляд вимог кредитора.

Боржник залишив вирішення питання щодо розгляду заявлених Акціонерним товариством "Альтбанк" грошових вимог на розсуд суду.

Інші учасники провадження у справі про банкрутство не висловили заперечень щодо заявлених Акціонерним товариством "Альтбанк" грошових вимог до боржника.

Розглянувши матеріали справи, заяву Акціонерного товариства "Альтбанк" з грошовими вимогами до боржника, суд встановив, що до господарського суду надійшла заява кредитора з вимогами до боржника, які ґрунтуються на наступному.

Між ТОВ Інтеграл Сістемс (товариство, боржник) та АТ "Альтбанк" укладено наступні договори:

- договір про надання гарантії № 118310/A-1889 від 05.07.2024 із змінами (далі - договір гарантії 1);

- договір про надання гарантії № 118310/A-3980 від 27.12.2024 із змінами (далі - договір гарантії 2), а далі разом - договори гарантій.

На підставі вищевказаних договорів гарантій, банк надав товариству наступні банківські гарантії:

- за договором гарантії 1 видано гарантію виконання зобов`язань № 118310/A-1889 від 05.07.2024 із змінами (далі банківська гарантія 1) на суму 16 796 566, 60 грн, з кінцевим строком дії по 29 серпня 2025 року включно, що була надана на користь бенефіціара - Приватного акціонерного товариства Національна енергетична компанія Укренерго, код ЄДПОУ 00100227 (далі- бенефіціар/ПАТ НЕК Укренерго);

- за договором гарантії 2 видано гарантію виконання зобов`язань № 118310/A-3980 від 27.12.2024 із змінами (далі - банківська гарантія 2) на суму 37 996 378, 30 грн, з кінцевим строком дії по 31 серпня 2025 року включно, що була надана на користь бенефіціара, а далі разом - банківські гарантії.

Відповідно до тексту банківських гарантій для обох гарантій визначалось, що АТ Альтбанк, як гарант, безумовно, тобто за першою вимогою бенефіціара без подання будь-яких інших документів або виконання будь-яких інших умов, та безвідклично приймає на себе зобов`язання заплатити бенефіціару грошову суму.

П. 1.1 договорів гарантії визначено, що для договору гарантії 1, сума гарантії - 19 796 566, 60 грн, а для договору гарантії 2, сума гарантії 47 769 871, 70 грн, а також для договору гарантії 1 визначено, що строк дії гарантії до 30.12.2024 включно, а для договору гарантії 2 - строк дії гарантії до 03.03.2025 включно.

Зазначеним пунктом 1.1. договорів гарантії визначено, що для договору гарантії 1 сума покриття 4 000 000, 00 грн, а для договору гарантії 2 - сума покриття 7 165 481, 00 грн.

Відповідно до п.1.1. договору гарантії 1 визначено, що комісія плата у розмірі 296 949, 00 грн, яку принципал зобов`язаний у строк до видачі гарантії сплатити банку, що складається з:

- комісія за надання гарантії в розмірі 89 085, 00 грн;

- комісія за супроводження гарантії в розмірі 207 864, 00 грн, а відповідно до п.1.1. договору гарантії 2 - комісія плата у розмірі 716 549, 00 грн, яку принципал зобов`язаний у строк до видачі гарантії сплатити банку та яка складається з комісії за надання гарантії, що становить 10% від розміру такої плати, та комісії за супроводження гарантії, що становить 90 % від розміру такої плати.

Відповідно також, у п.1.1. визначено для обох договорів гарантій однаково термін сплати процентів останній календарний день кожного місяця. У місяці, в якому спливає строк повернення кредиту, позичальник зобов`язаний сплатити проценти в день, в якому спливає строк повернення кредиту. Якщо останній календарний день місяця або день, в якому спливає строк повернення кредиту є вихідним або святковим або неробочим днем, то позичальник зобов`язаний сплатити проценти у перший робочий день, що настає за таким вихідним/святковим/неробочим днем, а також визначення штрафна процентна ставка розмір штрафних процентів, встановлений цим договором, а саме: 35 відсотків річних та визначення штрафні проценти проценти від простроченої суми кредиту, які позичальник, що прострочив виконання зобов`язання щодо повернення кредиту, повинен сплатити банку за весь час прострочення. Штрафні проценти нараховуються за правилами нарахування процентів.

Відповідно до пп. 1-5 п.7.1. обох договорів гарантій принципал зобов`язався: 1) сплатити комісію та надати забезпечення у строки, встановлені цим договором; 2) сплачувати проценти у розмірі процентної ставки у термін сплати процентів шляхом переказу коштів на рахунок для сплати процентів; 3) повернути кредит до спливу строку повернення кредиту шляхом переказу коштів на рахунок для повернення кредиту; 4) у разі прострочення виконання зобов`язання щодо повернення кредиту сплачувати кожного робочого дня штрафні проценти у розмірі штрафної процентної ставки шляхом переказу коштів на рахунок для сплати процентів; 5) сплатити банку регрес та відшкодувати банку всі витрати, пов`язані з виконанням платежу за гарантією. Підпунктами 12.1.-12-5. обох договорів гарантій визначено відповідальність принципала перед банком за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання за вказаними договорами, у т.ч. розмір пені та її застосування, стягнення неустойки та збитків та застосування спеціальної позовної давності до зазначених вимог щодо їх стягнення. Так, п.12.1. обох договорів гарантій закріплено, що у разі несвоєчасного виконання грошового зобов`язання принципал на вимогу банку зобов`язаний за кожен день прострочення сплатити пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, що обчислюється від суми простроченого платежу. Пеня обчислюється та сплачується у національній валюті України (гривні). Якщо прострочене грошове зобов`язання в іноземній валюті, то розмір пені обчислюється від суми грошового еквівалента в національній валюті України (гривні) за офіційним курсом гривні до такої іноземної валюти, встановленим Національним банком України на день обчислення пені. Пеня обчислюється щоденно за кожен день прострочення виконання зобов`язання. Для цілей нарахування неустойки застосовується метод "факт/факт"" для грошового зобов`язання в національній валюті та метод "факт/360" для грошового зобов`язання в іноземній валюті.

Крім того, п.12.2. обох договорів гарантій визначено, що у разі порушення будь-яких не грошових зобов`язань за цим договором принципал на вимогу банку зобов`язаний сплатити штраф у розмірі 5 % від суми гарантії за кожен випадок такого порушення.

В договори гарантії та гарантії вносились зміни, щодо зміни строку дії гарантії, в частині зменшення суми гарантії та покриття, в частині визначення процентної ставки, розміру зобов`язань банку перед бенефіціаром.

26 серпня 2025 року АТ «Альтбанк» отримало письмову вимогу від бенефіціара № 01/50226 від 18.08.2025 за гарантією виконання зобов`язань № 118310/A-1889 від 05.07.2024 із змінами на суму 16 796 465, 92 грн, у зв`язку з настанням гарантійного випадку, а саме порушення п.5 додаткової угоди №14 від 11.04.2025 до договору, який забезпечувався даною гарантією (далі вимога 1);

03 вересня 2025 року АТ «Альтбанк» отримало письмову вимогу від бенефіціара № 01/51317 від 21.08.2025 гарантією виконання зобов`язань № 118310/A- 3980 від 27.12.2024 із змінами на суму 37 996 378, 30 грн, у зв`язку з настанням гарантійного випадку, а саме порушенням п.п. 4.1.1, 4.1.14, 4.1.19., 15.1 договору, який забезпечувався даною гарантією (далі - вимога 2).

Про надходження зазначених вимог від бенефіціара та необхідність забезпечення наявності сум покриття на рахунках покриття для сплати за зазначеними вимогами ТОВ «Інтеграл Сістемс» було повідомлено листами № 12-1/2196 від 26.08.2025 та № 12-1/2235 від 01.09.2025.

Оскільки, ТОВ «Інтеграл Сістемс» не надходило заперечень на вимоги бенефіціара, із врахуванням належності представлення даних вимог, банк відповідно до умов гарантії виконання зобов`язань № 118310/A-1889 від 05.07.2024 та гарантії виконання зобов`язань № 118310/A-3980 від 27.12.2024, а також п. 3.2. договорів гарантій, провів сплату за ними 28.08.2025 за вимогою 1 та 03.09.2025 за вимогою 2. ТОВ «Інтеграл Сістемс» за рахунок грошових забезпечень лише частково погасило суми сплачені банком за вимогами бенефіціара. Так, товариством за договором гарантії 1 було погашено 4 000 000 грн 28.08.2025, а за договором гарантії 2 - 5 699 456, 75 грн 03.09.2025 відповідно.

Відповідно до п.1.1. договору гаранті 1 строк повернення кредиту сплив 28.11.2025, а відповідно до п.1.1. договору гарантії 2 строк повернення кредиту сплив 03.12.2025.

Як вказує кредитор, в порушення пп. 1.1., 2.1., 3.3., 4.1, 7.1. договорів гарантій ТОВ «Інтеграл Сістемс» не повернув повністю суми кредитів за договором гарантії 1 та договором гарантії 2 у визначені строки та не сплачував проценти за користування кредитами за обома договорами гарантій, у зв`язку із чим у останнього утворилась заборгованість перед АТ «Альтбанк».

Так, станом на 06.02.2026 у ТОВ «Інтеграл Сістемс» перед АТ «Альтбанк» наявна заборгованість за договорами гарантій у загальному розмірі 48 713 178, 38 грн. За договором про надання гарантії № 118310/A-1889 від 05.07.2024 із змінами заборгованість становить 13 855 066, 71 грн., яка складається з: прострочене тіло кредиту - 12 796 465, 92грн, прострочені відсотки за кредитом 1 058 600, 79 грн. Визначені суми заборгованості за договором про надання гарантії № 118310/A-1889 від 05.07.2024 із змінами підтверджуються виписками по особовим рахункам ТОВ «Інтеграл Сістемс» за період з 05.07.2024 по 06.02.2026 відкритим у АТ «Альтбанк».

За договором про надання гарантії № 118310/A-3980 від 27.12.2024 із змінами, заборгованість становить 34 858 111, 67 грн, яка складається з: прострочене тіло кредиту - 32 296 921, 55 грн, прострочені відсотки за кредитом 2 561 190, 12 грн. Визначені суми заборгованості за договором про надання гарантії № 118310/A-3980 від 27.12.2024 із змінами підтверджуються виписками по особовим рахункам ТОВ «Інтеграл Сістемс» за період з 27.12.2024 по 06.02.2026 відкритим у АТ «Альтбанк».

П. 12.1. обох договорів гарантій встановлено, що у разі несвоєчасного виконання грошового зобов`язання принципал на вимогу банку зобов`язаний за кожен день прострочення сплатити пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період за який сплачується пеня, що обчислюється від суми простроченого платежу. Для цілей нарахування неустойки застосовується метод «факт/факт» за зобов`язаннями в національній валюті та «факт/360» за зобов`язаннями в іноземній валюті.

Оскільки в порушення п. 1.1., 2.1., 3.3., 4.1., 7.1. договорів гарантій ТОВ «Інтеграл Сістемс» не повернуло суми кредитів у строки повернення кредитів, не сплатило проценти за користуванням ними, викладене, на думку кредитора, є порушенням грошових зобов`язань з боку останнього по відношенню до банка.

Керуючись ст. 625 ЦК України, пп. 1.1., 2.1., 3.3., 7.1., 12.1. договорів гарантій банк нарахував штрафні санкції за обома Договорами гарантій у вигляді пені у вигляді подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період за який сплачується пеня, 3% річних та інфляційних витрат за кожним з договорів.

Таким чином, загальний розмір заборгованості ТОВ «Інтеграл Сістемс» за договором про надання гарантії № 118310/A-1889 від 05.07.2024 із змінами, станом на 06.02.2026 становить 14 765 677, 51 грн, який складається з:

- прострочене тіло кредиту - 12 796 465, 92 грн;

- прострочені відсотки за кредитом - 1 058 600, 79 грн;

- пеня у розмірі подвійної облікової ставки НБУ- 805 554, 45 грн;

- 3 % річних - 78 241, 27 грн;

- інфляційні витрати - 26 815, 08 грн.

За договором гарантії 2 загальний розмір штрафних санкцій станом на 06.02.2026 складає 2 138 858, 50 грн, з яких:

1 887 827, 46 грн - пені,

183 410,13 грн - 3 % річних,

67 620, 91 грн - інфляційних витрат.

Таким чином, загальний розмір заборгованості ТОВ «Інтеграл Сістемс» за договором про надання гарантії № 118310/A-3980 від 27.12.2024 із змінами станом на 06.02.2026 становить 36 996 970, 17 грн, з яких:

- прострочене тіло кредиту - 32 296 921, 55 грн;

- прострочені відсотки за кредитом - 2 561 190,12 грн;

- пеня у розмірі подвійної облікової ставки НБУ- 1 887 827, 46 грн;

- 3 % річних - 183 410,13 грн;

- Інфляційні витрати - 67 620, 91 грн.

Виходячи з викладеного, загальний розмір заборгованості ТОВ «Інтеграл Сістемс» перед АТ «Альтбанк» за договором про надання гарантії № 118310/A-3980 від 27.12.2024 та договором про надання гарантії № 118310/A-1889 від 05.07.2024 станом на 06.02.2026 складає загальну суму 51 762 647, 68 грн, з яких:

- 48 713 178, 38 грн основного боргу;

- 3 039 469, 30 грн штрафних санкцій.

Вимоги АТ «Альтбанк» не забезпечені будь-яким майном.

Частково заперечуючи проти заявлених АТ «Альтбанк» грошових вимог, арбітражний керуючий зазначає, що кредитором нараховано відсотки за користування кредитними коштами за ставкою, встановленою договором, із розрахунком до 06.02.2026 у загальному розмірі. Разом з тим, відповідно до ст. 41 Кодексу України з процедур банкрутства з моменту відкриття провадження у справі про банкрутство вводиться мораторій на задоволення вимог кредиторів, у період дії якого не застосовуються фінансові санкції та інші нарахування за прострочення грошових зобов`язань. Оскільки кредитором розрахунок пені та 3 % річних здійснений до 06.02.2026 включно, тоді як відкриття провадження у справі про банкрутство відбулося 07.01.2026, з огляду на покладання тягаря доказування у справі про банкрутство саме на кредитора, вимоги щодо пені та 3% річних розпорядником майна не визнаються.

Відповідно до уточнення кредиторських вимог від 20.02.2026, банк просить внести до реєстру кредиторів вимоги до ТОВ «Інтеграл Сістемс» на загальну суму 49 698 198, 90 грн, з яких:

- 48 004 656, 25 грн.(основного боргу);

- 1 693 542, 65 грн (штрафні санкції).

Зазначена сума уточнених кредиторських вимог АТ «Альтбанк» складається з вимог:

1) за договором про надання гарантії № 118310/A-1889 від 05.07.2024 із змінами вимоги становлять загальну суму 14 179 878, 53 грн і складаються з:

- прострочене тіло кредиту - 12 796 465, 92 грн;

- прострочені відсотки за кредитом - 857 538, 51 грн (за період з 05.07.2024 по 06.01.2026);

- пеня у розмірі подвійної облікової ставки НБУ- 455 048, 07 грн;

- 3 % річних - 44 036, 91 грн;

- інфляційні витрати - 26 789,12 грн.

2) за договором про надання гарантії № 118310/A-3980 від 27.12.2024 із змінами вимоги становлять загальну суму 35 518 320, 37 грн і складаються з:

- прострочене тіло кредиту - 32 296 921, 55 грн;

- прострочені відсотки за кредитом - 2 053 730, 27 грн (за період з 27.12.2024 по 06.01.2026);

- пеня у розмірі подвійної облікової ставки НБУ- 1 003 104, 02 грн;

- 3 % річних - 97 074, 58 грн;

- Інфляційні витрати - 67 489, 95 грн.

31.03.2026 кредитор надав до суду заперечення на повідомлення розпорядника майна про результати розгляду кредиторських вимог АТ «Альтбанк» від 20.02.2026, відповідно до яких вказує, що розпорядником майна не враховано, що відповідно до п.1.1. договору про надання гарантії № 118310/A-1889 від 05.07.2024 із змінами та п.1.1. договору про надання гарантії № 118310/A-3980 від 27.12.2024 із змінами визначено Правила нарахування процентів. Так, для обох договорів встановлено, що «У разі прострочення виконання зобов`язання щодо повернення кредиту починаючи з дня такого прострочення до дня фактичного повернення кредиту повністю протягом всього часу прострочення щоденно на прострочену суму кредиту нараховуються штрафні проценти у розмірі штрафної процентної ставки. Для цілей нарахування процентів та штрафних процентів застосовується метод "факт/факт" за кредитом в національній валюті та метод "факт/360" за кредитом в іноземній валюті». Тобто, у договорах чітко визначено право банка нараховувати відсотки до моменту фактичного повернення кредиту, що не обмежується строком кредитування. Таким чином, на думку кредитора, після спливу строку кредитування не нараховуються проценти як плата за користування кредитом, але можуть нараховуватись проценти як відповідальність за прострочення. Також вказує, що нарахування процентів після спливу строку користування кредитними коштами є правомірним, як відповідальність за порушення грошового зобов`язання, оскільки це передбачено договорами, а відмова у їх визнанні є безпідставною. Враховуючи викладене, просить суд відхилити заперечення розпорядника майна та визнати кредиторські вимоги АТ «Альбанк» до боржника у загальному розмірі 49 698 198, 90 грн, з яких: 48 240 046, 81 грн ( 4 черга), у т. ч.: 45 093 387, 47 грн (основний борг за двома договорами), 2 911 268, 78 грн (прострочені відсотки за двома кредитами), 94 279, 07 грн (інфляційні витрати за двома договорами), 141 111, 49 грн (3 % річних за двома договорами); 1 458 152,09 грн пені за двома договорами ( 6 черга) та 6 656 грн судовий збір (1 черга).

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням правової позиції кредитора та заперечень розпорядника майна, суд виходить з наступного.

Ст. 15 та 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених ч.2 ст.16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 ЦК України).

У відповідності до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно з ч. 2 ст. 509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 ЦК України.

Положеннями п.1 ч. 2 ст.11 ЦК України встановлено, що однією із підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договір, а в силу вимог ч.1 ст.629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

У відповідності до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Ч. 1 ст.атті 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно з ч.1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Положеннями ст. 526 ЦК України, встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, що закріплено вимогами ст. 525 ЦК України.

Нормою ч. 1 ст. 530 ЦК України встановлено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Отже, в порушення вимог ст. 525, 530, 629, 628 ЦК України ТОВ «Інтеграл Сістемс» не виконало свої зобов`язання за договорами гарантії щодо повернення кредитів у строки повернення кредитів та сплати відсотків за користування кредитами в порушення п. 1.1., 2.1., 3.3., 4.1., 7.1. договорів гарантій, у зв`язку із чим банк не отримав грошові кошти, які мав би отримати у визначені обома договорами гарантій строки.

Ст. 611 ЦК України встановлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Ст. 549 ЦК України також надано визначення неустойки (штрафу, пені), під якою слід розуміти грошову суму або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

У той же час ст. 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» встановлено, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

П. 12.1. обох договорів гарантій встановлено, що у разі несвоєчасного виконання грошового зобов`язання принципал на вимогу банку зобов`язаний за кожен день прострочення сплатити пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період за який сплачується пеня, що обчислюється від суми простроченого платежу. Для цілей нарахування неустойки застосовується метод «факт/факт» за зобов`язаннями в національній валюті та «факт/360» за зобов`язаннями в іноземній валюті.

Крім цього, відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Щодо заперечень розпорядника майна, суд зазначає наступне.

Правовідносини сторін виникли з договорів про надання банківської гарантії, які мають іншу правову природу, ніж класичний кредитний договір, та передбачають самостійне грошове зобов`язання принципала перед гарантом після здійснення виплати за гарантією. Отже, після виконання гарантом зобов`язання перед бенефіціаром виникає нове грошове зобов`язання боржника перед банком, яке не є тотожним первісному кредитному зобов`язанню. Проценти після спливу строку є формою відповідальності, а не користування. Після настання строку виконання грошового зобов`язання та його невиконання боржником, правовідносини переходять у площину прострочення. У такому випадку нарахування процентів може здійснюватися: як проценти за користування (якщо це прямо передбачено договором і не припиняється автоматично) або як проценти за порушення грошового зобов`язання (ст. 625 ЦК України).

Верховний Суд розмежовує ці види процентів, але не забороняє нарахування процентів взагалі після спливу строку, а лише змінює їх правову природу. Так, у п.п.97-105 постанови Великої Палати Верховного Суду від 05.04.2023 у справі № 910/4518/16 чітко визначено, що на період після прострочення виконання зобов`язання з повернення кредиту кредит боржнику не надається, боржник не може правомірно не повертати кредит, а тому кредитор вправі вимагати повернення боргу разом з процентами, нарахованими на час спливу строку кредитування. Тобто боржник у цьому разі не отримує від кредитора відповідне благо на період після закінчення кредитування, а тому й не повинен сплачувати за нього проценти відповідно до ст. 1048 ЦК України; натомість настає відповідальність боржника - обов`язок щодо сплати процентів відповідно до ст. 625 ЦК України у розмірі, встановленому законом або договором.

Велика Палата Верховного Суду зазначає, що у ст. 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання (пункт 17 постанови Великої Палати Верховного Суду від 11.04.2018 у справі № 758/1303/15-ц). Тому наслідки порушення грошового зобов`язання не можуть залежати від того, з яких підстав виникло грошове зобов`язання: з позадоговірних чи договірних відносин, або з якого саме договору. Якщо грошове зобов`язання виникло з договірних відносин, то прострочення його виконання призводить до відповідальності боржника перед кредитором, зокрема - настання обов`язку зі сплати процентів річних у розмірі встановленому законом або договором, але саме грошове зобов`язання залишається при цьому незмінним. Отже, у разі порушення позичальником зобов`язання з повернення кредиту настає відповідальність - обов`язок щодо сплати процентів відповідно до ст. 625 ЦК України у розмірі, встановленому законом або договором.

Так, розпорядником майна не враховано, що відповідно до п.1.1. договору про надання гарантії № 118310/A-1889 від 05.07.2024 із змінами та п.1.1. договору про надання гарантії № 118310/A-3980 від 27.12.2024 із змінами визначено Правила нарахування процентів. Так, для обох договорів встановлено, що «У разі прострочення виконання зобов`язання щодо повернення кредиту починаючи з дня такого прострочення до дня фактичного повернення кредиту повністю протягом всього часу прострочення щоденно на прострочену суму кредиту нараховуються штрафні проценти у розмірі штрафної процентної ставки. Для цілей нарахування процентів та штрафних процентів застосовується метод "факт/факт" за кредитом в національній валюті та метод "факт/360" за кредитом в іноземній валюті».

Тобто, у договорах чітко визначено право банка нараховувати відсотки до моменту фактичного повернення кредиту, що не обмежується строком кредитування. Таким чином, розпорядником майна невірно застосовано висновки Великої Палати Верховного Суду від 05.04.2023 у справі № 910/4518/16 та від 18.01.2022 у справі № 910/17048/17, оскільки останні зазначали, що після спливу строку кредитування не нараховуються проценти як плата за користування кредитом, але можуть нараховуватись проценти як відповідальність за прострочення. Відтак, нарахування процентів після спливу строку користування кредитними коштами є правомірним, як відповідальність за порушення грошового зобов`язання, оскільки це передбачено договорами, а відмова у їх визнанні є безпідставною.

Відповідно до ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Згідно ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За змістом ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Водночас обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ст. 77 ГПК України). Відповідно до ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).Відповідно до ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Згідно ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За змістом ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Водночас обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ст. 77 ГПК України). Відповідно до ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Судом перевірено розрахунок кредитора щодо прострочених відсотків за двома кредитами, інфляційних витрат за двома договорами, 3 % річних за двома договорами та пені за двома договорами.

Так, суд вважає заявлені розрахунки правомірними та законодавчо обґрунтованими, у зв`язку з чим заявлені кредиторські вимоги АТ «Альтбанк» є доведеними, правомірними, не спростованими розпорядником майна, а, отже підлягають визнанню у заявленому кредитором розмірі.

При цьому, вимоги АТ «Альтбанк» залишені представником боржника на вирішення суду та матеріали справи не містять доказів добровільної сплати даної суми заборгованості боржником.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів сторін та їх відображення у судовому рішенні, Суд спирається на висновки, що зробив Європейський суд з прав людини у рішенні від 18.07.2006 у справі "Проніна проти України", в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст.6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Аналізуючи судову практику, на яку посилаються сторони, суд зазначає, що кожен правовий висновок Верховного Суду було оцінено на релевантність в аспекті подібності до правовідносин, що склалися між учасниками даного провадження і застосовано судом при прийнятті рішення у цій справі, якщо було встановлено подібність правовідносин. Проте, виходячи з завдань господарського судочинства, які полягають у справедливому, неупередженому та своєчасному вирішенні спорів, а не доведенні чи роз`ясненні учасникам провадження змісту постанов суду касаційної інстанції, оцінці правильності розуміння ними висновків суду, враховуючи, що судом була надана відповідь на основні аргументи заяви кредитора та заперечень щодо неї, суд вважає за недоцільне наводити у судовому рішенні аналіз всієї практики касаційних судів, на яку посилалися сторони.

Відповідно до ст. 1 Кодексу України з процедур банкрутства конкурсні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, що виникли до відкриття провадження у справі про банкрутство і виконання яких не забезпечено заставою майна боржника; поточні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, що виникли після відкриття провадження у справі про банкрутство.

Відповідно до ч. 1 ст. 45 Кодексу України з процедур банкрутства конкурсні кредитори за вимогами, що виникли до дня відкриття провадження у справі про банкрутство, зобов`язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують, протягом 30 днів з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство. Відлік строку на заявлення грошових вимог кредиторів до боржника починається з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство.

Отже, суд доходить висновку, що заявлені кредиторські вимоги АТ «Альтбанк» у загальному розмірі 49 698 198, 90 грн, підтверджені матеріалами заяви кредитора, доданими до заяви кредитора доказами, перевірені судом, не спростовані розпорядником майна та боржником, в зв`язку з чим заявлені вимоги визнаються судом та підлягають включенню до реєстру вимог кредиторів у справі № 922/4507/25, разом з вимогами щодо сплати судового збору у розмірі 6 656, 00 грн.

Керуючись ст. 1, 45, 57- 68 Кодексу України з процедур банкрутства, ст. 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Заяву Акціонерного товариства "Альтбанк" з грошовими вимогами до боржника Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтеграл Сістемс» (вх. № 3097 від 06.02.2026) - задовольнити.

2. Визнати кредиторські вимоги Акціонерного товариства "Альтбанк" (, 03037, м. Київ, вул. Максима Токарева, 5) до боржника Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтеграл Сістемс» (, Україна, 61166, Харківська область, м. Харків, вул. Шевченка, 6) у справі № 922/4507/25 у загальному розмірі 49 698 198, 90 грн, з яких: 48 240 046, 81 грн (4 черга), у т. ч.: 45 093 387, 47 грн (основний борг за двома договорами); 2 911 268, 78 грн (прострочені відсотки за двома кредитами); 94 279, 07 грн (інфляційні витрати за двома договорами); 141 111, 49 грн (3 % річних за двома договорами); 1 458 152, 09 грн пені за двома договорами (6 черга) та 6 656, 00 грн судовий збір (1 черга).

3. Ухвала господарського суду є підставою для внесення відомостей про кредитора до реєстру вимог кредиторів.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення суддею та може бути оскаржена до Східного апеляційного господарського суду протягом десяти днів з дня підписання повного судового рішення.

Повна ухвала складена 06.04.2026.

Суддя Аюпова Р.М.
справа № 922/4507/25