ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.03.2026 Справа № 917/1074/25

За позовною заявою Комунального підприємства "Полтава - сервіс" Полтавської міської ради, пров. Нестора Городовенка,5, м.Полтава, 36000

до Приватного підприємства "Автоварта", вул.Світла, 1А, с.Щербані, Полтавський район, Полтавська область, 38750

про стягнення 74 877,11 грн.

Суддя Кльопов І.Г.

Секретар судового засідання Назаренко Я.А.

Представники сторін згідно протоколу судового засідання.

Обставини справи. Комунальне підприємство "Полтава - сервіс" Полтавської міської ради звернулося до Господарського суду Полтавської області з позовом до Приватного підприємства "Автоварта" про стягнення 74 877,11 грн заборгованості за Договором № 30 про співробітництво від 31.04.2021 за період з 01.01.2025 по 21.05.2025.

В обгрунтування позову, позивач посилається на те, що відповідач фактично користується правами (право по організації та створенню належних умов для зберігання автотранспорту на комунальній автостоянці) згідно з умовами договору № 30 від 31.04.2021

Ухвалою Господарського суду Полтавської області від 03.06.2025 суд прийняв позовну заяву до розгляду й відкрив провадження у справі, постановив справу розглядати у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, запропонував відповідачам протягом 15 днів з дня вручення ухвали суду надати суду відзив на позов.

19.06.2025 відповідачем був поданий відзив на позовну заяву та клопотання про опитування позивача на підставі статті 90 ГПК України. Відповідач зазначив перелік питань, на які відповідач хоче отримати відповіді від позивача: - Чи було надано Антимонопольним комітетом України дозвіл на узгоджені дії між Позивачем та Відповідачем, що становлять предмет Договору про співробітництво від 21.04.2024 № 30, у період з 01.01.2025 по 21.05.2025? Якщо так, просимо долучити належним чином засвідчені докази; - Чи було пролонговано Договір № 30 про співробітництво від 21.04.2024 укладений між Позивачем та Відповідачем, після 31.12.2024 року? Якщо так, просимо долучити належним чином засвідчені докази.

Зазначене клопотання судом задоволено, про що постановлено відповідну ухвалу від 19.06.2025.

Відповідач у відзиві на позов проти задоволення позову заперечує, посилаючись на те, що позивач звертається із позовною заявою до суду про стягнення суми заборгованості за період, який виник після припинення строку дії Договору.

Ухвалою Господарського суду Полтавської області від 14.08.2025 суд ухвалив призначити судове засідання для розгляду справи № 917/1074/25 за правилами загального позовного провадження; підготовче судове засідання призначено на 09.09.2025

20.08.2025 від позивача надійшли письмові відповіді на поставлені питання згідно ухвали суду від 19.06.2025 (вх. № 10776) та відповідь на відзив (вх. № 10777).

20.08.2025 за вхід. № 10777 від позивача надійшла відповідь на відзив відповідача. Позивач позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 09.09.2025 закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті.

06.02.2026 за вхід. № 1538 від відповідача надійшли додаткові пояснення.

16.02.2026 за вхід. № 2000 від позивача надійшли додаткові пояснення у справі.

11.03.2026 за вхід. № 3222 від позивача надійшли додаткові пояснення у справі.

У судовому засіданні 17.03.2026 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив.

21.04.2021 року між Позивачем та Відповідачем було укладено Договір № 30 про співробітництво (надалі Договір).

Згідно п. 1.1. Договору, Позивач з метою ефективної роботи по створенню та облаштуванню додаткових місць для зберігання автотранспорту на комунальній автостоянці по вул. Миру, 12 у м. Полтаві передає ПП права по організації та створенню належних умов для зберігання автотранспорту на комунальній автостоянці по вул. Миру, 12, у м. Полтаві, а ПП в компенсацію за використання цих прав сплачує комунальному підприємству «Полтава-Сервіс» Полтавської міської ради грошові кошти.

Відповідно до п.п. 3.1.-3.2. Договору, плата за наданими згідно з умовами цього Договору правами становить 177478,76 грн. з ПДВ на рік, та 14789,90 грн. з ПДВ на місяць.

Нарахування плати починається з 20 березня 2021 року.

Відповідно до п. 5.1. цього Договору, цей Договір укладено терміном з 01 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року.

Згідно п. 6.3. Договору, умови даного Договору можуть бути змінені за взаємною згодою з обов`язковим складанням письмового документа.

28.01.2022 року між Позивачем та Відповідачем, на підставі п. 6.3. розділу 6 Договору було укладено Додаткову угоду № 1.

Згідно п. 1 Додаткової угоди № 1, п. 5.1. розділу 5 Договору вирішено викласти в такій редакції:

« 5.1. Цей договір укладено на термін з 01 січня 2021 року по 31 грудня 2022 року».

Згідно п. 2 Додаткової угоди № 1, вирішено викласти п. 3.1. розділу 3 Договору в такій редакції: « 3.1. Плата за наданими згідно з умовами цього Договору правами становить 178 206,42 грн. з ПДВ на рік, та 14 850,54 грн. з ПДВ на місяць.».

Згідно п. 3 Додаткової угоди № 1, вирішено викласти п. 3.2. розділу 3 в такій редакції:

« 3.2. Нарахування плати за даною угодою почати з 01 січня 2022 року».

12.04.2022 року між Позивачем та Відповідачем, на підставі п. 6.3. розділу 6 Договору було укладено Додаткову угоду № 2

Згідно п. 1 Додаткової угоди № 2, вирішено викласти п. 3.1. розділу 3 Договору в такій редакції: « 3.1. Плата за наданими згідно з умовами цього Договору правами становить 11 897,83 грн. з ПДВ на місяць.».

Згідно п. 2 Додаткової угоди № 2, вирішено викласти п. 3.2. розділу 3 в такій редакції:

« 3.2. Нарахування плати починається з 01 квітня 2022 року по 31 травня 2022 року». 01.06.2022 року між Позивачем та Відповідачем, на підставі п. 6.3. розділу 6 Договору було укладено Додаткову угоду № 3.

Згідно п. 1 Додаткової угоди № 3, вирішено викласти п. 3.1. розділу 3 Договору в такій редакції: « 3.1. Плата за наданими згідно з умовами цього Договору правами становить 178 206,45 грн. без ПДВ на рік, та 14 850,54 грн. без ПДВ на місяць.».

Згідно п. 2 Додаткової угоди № 3, вирішено викласти п. 3.2. розділу 3 в такій редакції: « 3.2. Нарахування плати за даною угодою починається з 01 червня 2022 року та діє до кінця періоду воєнного стану в Україні».

27.12.2022 року між Позивачем та Відповідачем, на підставі п. 6.3. розділу 6 Договору було укладено Додаткову угоду № 4.

Згідно п. 1 Додаткової угоди № 4, п. 5.1. розділу 5 Договору вирішено викласти в такій редакції:

« 5.1. Цей договір укладено на термін з 01 січня 2021 року по 31 грудня 2023 року». 23.02.2023 року між Позивачем та Відповідачем, на підставі п. 6.3. розділу 6

Договору було укладено Додаткову угоду № 5.

Згідно п. 1 Додаткової угоди № 5, вирішено викласти п. 3.1. розділу 3 Договору в такій редакції: « 3.1. Плата за наданими згідно з умовами цього Договору правами становить 192 098,51 грн. без ПДВ на рік, та 16008,21 грн. без ПДВ на місяць.».

Згідно п. 2 Додаткової угоди № 5, вирішено викласти п. 3.2. розділу 3 в такій редакції: « 3.2. Нарахування плати за даною угодою починається з 01 січня 2023 року».

01.08.2023 року між Позивачем та Відповідачем, на підставі п. 6.3. розділу 6 Договору було укладено Додаткову угоду № 6.Згідно п. 1 Додаткової угоди № 6, вирішено викласти п. 3.1. розділу 3 Договору в такій редакції: « 3.1. Плата за наданими згідно з умовами цього Договору правами становить на рік 192 098,51 грн., в т.ч. ПДВ 32016,42 грн., та в місяць 16008,21 грн. в т.ч. ПДВ.».

Згідно п. 2 Додаткової угоди № 6, вирішено викласти п. 3.2. розділу 3 в такій редакції: « 3.2. Нарахування плати починається з 01 серпня 2023 року».

29.12.2023 року між Позивачем та Відповідачем, на підставі п. 6.3. розділу 6 Договору було укладено Додаткову угоду № 7.

Згідно п. 1 Додаткової угоди № 7, п. 5.1. розділу 5 Договору вирішено викласти в такій редакції: « 5.1. Цей договір укладено терміном з 01 січня 2021 року по 31 грудня 2024 року».

Таким чином, Договір був чинним у період з 01.01.2021 року по 31.12.2024.

10.12.2024 Відповідач звернувся до Позивача з пропозицією про продовження строку дії Договору (вих. № 06/24). Відповідач пропонував продовжити строк дії Договору шляхом укладення додаткової угоди № 8 до Договору, якою пункт 5.1. розділу 5 Договору викласти в такій редакції: « 5.1. Цей Договір укладено терміном з 01 січня 2021 року по 31 грудня 2025 року.».

18.12.2024 листом № 1447 Позивач надав відповідь на пропозицію Відповідача від 10.12.2024, у якій зазначив, що «з даних бухгалтерського обліку, що підтверджується Актом звірки взаємних розрахунків по стану за період: 01.01.2024 по 17.12.2024 по Договору, відомо, що за ПП «Автоварта» числиться заборгованість в сумі 30 530,25 грн.

Питання по розгляду продовження строку дії Договору, буде розглянуто після повного погашення заборгованості».

Проте, до закінчення строку дії Договору, а саме до 31.12.2024 року Позивача не надіслав Відповідачу пропозицій продовження строку дії Договору.

Таким чином, строк дії укладеного Договору № 30 про співробітництво від 21.04.2021 закінчився 31.12.2024.

30.01.2025 Позивач звернувся до Відповідача листом № 74, у якому пропонував розглянути та підписати два примірника Додаткової угоди № 8 від 30.01.2025 до Договору.

Так, до листа було долучено примірник, підписаний з боку Позивача, проекту додаткової угоди № 7/1 від 30.12.2024 та проекту додаткової угоди № 8 від 30.01.2025. Згідно Додаткової угоди № 7/1 від 30.12.2024 пропонувалося продовжити строк дії Договору по 28 лютого 2025 року. Додатковою угодою № 8, датованою 30.01.2025 запропоновано продовжити строк дії договору по 31.12.2025 та одночасно збільшити плату (компенсацію) за використання наданими згідно з умовами цього Договору правами 231997,81 грн. на рік, в т.ч. ПДВ 38666,30 грн., в місяць 19333,15 грн. в т.ч. ПДВ».

Листом від 10.02.2025 року № 2-10/25 Відповідач повідомив Позивача, що «на даний час ПП «Автоварта» вживаються заходи щодо укладення договір оренди земельних ділянок безпосередньо з Полтавською міською радою відповідно до вимог Земельного кодексу України, зокрема, за адресою: м. Полтава, вул. Миру, 12 у зв`язку з тим, що на земельній ділянці за зазначеною адресою розміщено нерухоме майно, належне на праві приватної власності ПП «Автоварта».

З огляду на викладене, ПП «Автоварта» не може погодитись на підписання запропонованих КП «Полтава-Сервіс» проектів додаткових угод № 7/1 та № 8 до Договору на зазначених у них умовах, у зв`язку з чим повертає останні без підписання.».

11.03.2025 Позивач звернувся до Відповідача з листом № 269, у якому зазначив наступне: «… Через порушення прав у користуванні земельною ділянкою КП «Полтава-Сервіс» ПМР несе збитки. Тому, ПП «Автоварта» відповідно до бухгалтерського обліку нараховано плату (компенсацію) за фактичне користування за надані права по Договору, що підтверджується Актом звірки взаємних розрахунків по стану за період 01.01.2025-11.03.2025, який додається». Згідно долученого Акту звірки взаємних розрахунків по стану за період 01.01.2025-11.03.2025, Позивачем було нараховано Відповідачу заборгованість за січень та лютий 2025 року в розмірі 16 008,21 грн. за місяць.

Листом № 270 від 11.03.2025 Позивач звернувся до Відповідача з проханням усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою площею 0,3222 ra, з кадастровим номером :16:001:0423 по вулиці Миру, 12 м. Полтава, яка знаходиться в користуванні КП «Полтава-сервіс» ПМР, на умовах оренди, за рішенням третьої сесії Полтавської міської ради восьмого скликання від 19.03.2021, шляхом звільнення земельної ділянки від забудованих елементів благоустрою території.

Звільнення земельної ділянки від забудованих елементів благоустрою території здійснити до 17.03.2025 року.

Разом з тим, даним листом Позивач зазначив наступне: «На пропозицію, щодо укладення та внесення змін до договору № 30 про співробітництво від 21.04.2021 Ваше підприємство надіслало та повернуло не підписані додаткові угоди № 7/1 від 30.12.2024 та № 8 від 30.01.2025, в обґрунтування зазначено, що ПП «Автоварта» вживаються заходи по укладенню договорів оренди землі безпосередньо з Полтавською міською радою за адресою: м. Полтава, вул. Миру, 12.

Враховуючи вищевикладене, строк дії договору №30 про співробітництво від 21.04.2021 укладений між КП «Полтава-сервіс» ПМР та ПП «Автоварта» закінчився 31.12.2024 та договір є припиненим»

Отже, Позивач зазначає, що строк дії Договору закінчився 31.12.2024 та договір є припиненим.

Позивач звернувся із позовною заявою до суду про стягнення суми заборгованості у розмірі 74 877,11 за період з 01.01.2025 по 21.05.2025.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ст.ст.525, 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі статтею 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Згідно з статтями 626, 627, 628, 629 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Так, відповідно до п. 5.1. Договору про співробітництво №30 від 21.04.2021, укладеного між КП «Полтава-сервіс» ПМР та ПП «Автоварта» його укладено терміном з 01 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року.

Як вбачається з матеріалів справи, сторонами неодноразово вносилися зміни до п.5.1. Договору, яким визначено строк дії Договору.

Так, згідно п. 1 Додаткової угоди № 7, п. 5.1. розділу 5 Договору вирішено викласти в такій редакції: « 5.1. Цей договір укладено терміном з 01 січня 2021 року по 31 грудня 2024 року».

Таким чином, Договір був чинним у період з 01.01.2021 року по 31.12.2024.

Позивач у листі від 11.03.2025 вих. № 270, адресованому відповідачу визнає обставину, що строк дії Договору закінчився 31.12.2024 та договір є припиненим, і одночасно звертається із позовною заявою до суду про стягнення суми заборгованості за Договором №30 про співробітництво від 21.04.2021 за період, який виник після припинення строку дії даного Договору, а саме з 01.01.2025 по 21.05.2025.

З урахуванням вищевикладеного, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог позивача про стягнення заборгованості з відповідача за Договором №30 про співробітництво від 21.04.2021 у розмірі 74 877,11грн. нарахованої за період, який виник після припинення строку дії даного Договору, а саме з 01.01.2025 по 21.05.2025.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до статей 76-79 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За приписами частини 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Позивач під час розгляду справи не надав суду належних та допустимих доказів, які б підтверджували його позовні вимоги.

Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

При цьому, враховуючи положення частини 1 статті 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 №475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів №2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 №3477-IV (3477-15) "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 04.11.1950) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" у рішенні від 18.07.2006 та у справі "Трофимчук проти України" у рішенні від 28.10.2010 зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент сторін. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

З урахуванням усіх фактичних обставин справи, встановлених судом, інші доводи сторін не беруться до уваги, оскільки не впливають на вирішення спору у даній справі.

На підставі викладеного, враховуючи положення статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати зі сплати судового збору покладаються на позивача.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 232-233, 237-238, 240 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Відмовити у задоволенні позову

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.1,2 ст.241 ГПК України). Апеляційна скарга на рішення суду подається в порядку і строки, встановлені ст.ст.256,257 ГПК України.

Повне рішення складено 27.03.2026

Суддя Кльопов І.Г.