УХВАЛА

м. Київ

26.03.2026Справа № 910/506/26
Господарський суд міста Києва у складі судді Полякової К.В., за участі секретаря судового засідання Саруханян Д.С., розглянувши заяву Приватного підприємства Тайкун про забезпечення судових витрат

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Полібарва

до Приватного підприємства Тайкун

про стягнення 1794158,84 грн.

за участі представників:

від позивача: Пашинський М.М.

від відповідача: Шрамко І.С.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю Полібарва звернулося до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Приватного підприємства Тайкун про стягнення за договором від 02.01.2023 № 02-01/23 основного боргу в сумі 1642000 грн., інфляційних втрат у сумі 111499,95 грн. та трьох процентів річних у сумі 40658,89 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що за відповідачем утворилась заборгованість за надані позивачем послуги за договором від 02.01.2023 № 02-01/23 за період з жовтня 2024 року по березень 2025 року.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.01.2026 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 19.02.2026 року.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.02.2026 клопотання Приватного підприємства Тайкун про продовження процесуального строку на подання відзиву задоволено частково. Продовжено Приватному підприємству Тайкун процесуальний строк на подання відзиву на позовну заяву до 24.02.2026 включно. В іншій частині клопотання відмовлено.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.02.2026 у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю Полібарва про забезпечення позову у справі відмовлено повністю.

19.03.2026 через систему «Електронний суд» від Приватного підприємства Тайкун надійшла заява про забезпечення судових витрат.

На обґрунтування поданої заяви вказано, що позивач не має на меті захист реального порушеного права. У той же час, у позивача фактично відсутні будь-які ліквідні активи, відтак сума забезпечення у розмірі 40 000,00 грн. не є надмірною, та виступає необхідною гарантією захисту майнових прав відповідача у разі підтвердження безпідставності позовних вимог.

У підготовчому засіданні 26.03.2026 представник позивача просив відмовити в задоволенні заяви відповідача про забезпечення судових витрат.

Представник відповідача підтримав подану заяву та просив її задовольнити.

Відповідно до частини 1 статті 125 ГПК України суд може зобов`язати сторони внести на депозитний рахунок суду попередньо визначену суму судових витрат, пов`язаних з розглядом справи або певною процесуальною дією, про що постановляє ухвалу (забезпечення судових витрат).

У частині 4 статті 125 ГПК України вказано, що як захід забезпечення судових витрат суд з урахуванням конкретних обставин справи має право, за клопотанням відповідача, зобов`язати позивача внести на депозитний рахунок суду грошову суму для забезпечення можливого відшкодування майбутніх витрат відповідача на професійну правничу допомогу та інших витрат, які має понести відповідач у зв`язку із розглядом справи (забезпечення витрат на професійну правничу допомогу). Таке забезпечення судових витрат застосовується, якщо: 1) позов має ознаки завідомо безпідставного або інші ознаки зловживання правом на позов; або 2) позивач не має зареєстрованого в установленому законом порядку місця проживання (перебування) чи місцезнаходження на території України та майна, що знаходиться на території України, в розмірі, достатньому для відшкодування судових витрат відповідача у випадку відмови у позові. Таке забезпечення судових витрат також може бути застосоване, якщо суду надані докази того, що майновий стан позивача або його дії щодо відчуження майна чи інші дії можуть ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду про відшкодування судових витрат відповідача у випадку відмови у позові.

За вимогами частини 5 статті 125 ГПК України сума забезпечення витрат на професійну правничу допомогу визначається судом з урахуванням приписів частини четвертої статті 126, частини п`ятої статті 127 та частини п`ятої статті 129 цього Кодексу, а також їх документального обґрунтування.

За приписами частини 2 статті 43 ГПК України, залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню господарського судочинства. До таких дій, зокрема, віднесено подання завідомо безпідставного позову, позову за відсутності предмета спору або у спорі, який має очевидно штучний характер.

Очевидно штучний характер позову є нерозривно пов`язаний з його завідомою безпідставністю, що є необхідним для застосування п. 3. ч. 2 ст. 43 ГПК України.

Така вказівка закону свідчить про умисний (цілеспрямований) характер дій позивача та дає змогу відрізнити зловживання процесуальними правами від реалізації права особи на звернення до суду за судовим захистом.

Подання завідомо безпідставного позову означає, що позивач завчасно (заздалегідь наперед) усвідомлював безпідставність свого позову та всупереч інтересам правосуддя, а також завдання господарського судочинства, звернувся з таким позовом.

Водночас, у постанові Верховного Суду від 14.06.2022 у справі №910/10680/21 зауважено про те, що суд першої інстанції на стадії підготовчого провадження без дослідження всіх обставин справи в їх сукупності позбавлений можливості достеменно встановити усі обставини, що могли б свідчити про ознаки завідомої безпідставності та штучності позову, а тому визнання дій позивача зловживанням процесуальними правами в розумінні п.3 ч.2 ст.43 ГПК та залишення з цих підстав позовної заяви без розгляду на стадії підготовчого провадження є обмеженням доступу до правосуддя, порушенням принципів рівності і змагальності.

З огляду на викладене, ураховуючи що наразі розгляд справи перебуває на стадії підготовчого провадження, суд позбавлений можливості достеменно встановити усі обставини, що могли б свідчити про ознаки завідомої безпідставності та штучності позову.

До того ж, заявником до матеріалів справи надано лише звіт про оцінку розміру реальних збитків, що нанесені будівлі картоплесховища № 5 за адресою: Житомирська обл., Малинський р-н, Новороб`ївська с/рада, комплекс будівель і споруд № 1, що належали Товариству з обмеженою відповідальністю Полібарва.

Інших доказів на підтвердження майнового (фінансового) стану позивача, що ускладнить або не дозволить виконання рішення суду про відшкодування судових витрат відповідача у випадку відмови у позові, до матеріалів справи не надано.

За наведених обставин, суд дійшов висновку відмовити в задоволенні заяви Приватного підприємства Тайкун про забезпечення судових витрат.

Керуючись статтями 125, 126, 129, 233-235 ГПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви Приватного підприємства Тайкун про забезпечення судових витрат відмовити.

Ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення та може бути оскаржена в порядку та строк, встановлені статтями 254-257 ГПК України.

Дата підписання: 01.04.2026 року.

Суддя К.В. Полякова