УХВАЛА

31 березня 2026 року

м. Київ

cправа № 910/5318/25

Верховний Суд у складі судді Касаційного господарського суду:

Губенко Н. М.,

розглянувши матеріали касаційної скарги Заступника керівника Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону

на рішення Господарського суду міста Києва

у складі судді Щербакова С. О.

від 02.10.2025 та

на постанову Північного апеляційного господарського суду

у складі колегії суддів: Яценко О.В. - головуючий, Мальченко А.О., Хрипун О.О.

від 18.02.2026

за позовом Заступника керівника Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону в інтересах держави в особі Київської обласної державної адміністрації (Київської обласної військової адміністрації), Департаменту цивільного захисту та оборонної роботи Київської обласної державної адміністрації (Київської обласної військової адміністрації)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ФЛЕШ ТЕХ"

про визнання частково недійсним договору та стягнення 1 149 647,46 грн,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2025 року Заступник керівника Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом в інтересах держави в особі Київської обласної державної адміністрації (Київської обласної військової адміністрації) та Департаменту цивільного захисту та оборонної роботи Київської обласної державної адміністрації (Київської обласної військової адміністрації) до Товариства з обмеженою відповідальністю "ФЛЕШ ТЕХ", у якому просив:

- визнати недійсним п. 2.1 договору про закупівлю товарів № ФТ-2023/12/11 від 19.12.2023, укладеного між Департаментом цивільного захисту, оборони та взаємодії з правоохоронними органами Київської обласної державної адміністрації та Товариством з обмеженою відповідальністю "ФЛЕШ ТЕХ", в частині включення до договірної ціни податку на додану вартість;

- стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ФЛЕШ ТЕХ" на користь Департаменту цивільного захисту та оборонної роботи Київської обласної державної адміністрації (Київської обласної військової адміністрації) грошові кошти у розмірі 1 149 647,46 грн, з яких: безпідставно сплачені кошти в сумі 958 333,50 грн, інфляційні втрати у розмірі 152 796,83 грн та 3% річних у сумі 38 517,13 грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 02.10.2025 у справі № 910/5318/25 у задоволенні позову відмовлено.

Постановою від 18.02.2026 Північний апеляційний господарський суд залишив без змін рішення Господарського суду міста Києва від 02.10.2025 у справі № 910/5318/25.

10 березня 2026 року Заступник керівника Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Господарського суду міста Києва від 02.10.2025 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 18.02.2026 у справі № 910/5318/25.

Перевіривши матеріали касаційної скарги Заступника керівника Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону, Судом встановлено, що її слід залишити без руху з огляду на таке.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 287 Господарського процесуального кодексу України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати касаційну скаргу на рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині 3 цієї статті.

Поряд з цим, за приписами частини 2 зазначеної статті підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини 1 цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 310 цього Кодексу.

При цьому пунктом 5 частини 2 статті 290 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 287 цього Кодексу підстави (підстав).

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини 2 статті 287 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини 2 статті 287 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

В своїй касаційній скарзі Заступник керівника Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону зазначає, що підставою касаційного оскарження рішення Господарського суду міста Києва від 02.10.2025 та постанови Північного апеляційного господарського суду від 18.02.2026 у справі № 910/5318/25 є наявність виключних випадків, передбачених пунктами 1 та 3 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України.

В обґрунтування виключного випадку, передбаченого пунктом 3 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України, скаржник зауважив, що відсутній висновок Верховного Суду щодо застосування режиму звільнення операцій від оподаткування ПДВ на підставі підпункту 5 пункту 32 підрозділу 2 розділу ХХ "Перехідні положення" Податкового кодексу України та статей 1, 2, 4, 14 Закону України "Про оборону України", статті 27 Закону України "Про місцеві державні адміністрації", статті 4 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" щодо віднесення обласних державних (військових) адміністрацій до суб`єктів, які наділені повноваженнями брати участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації проти України.

Суд визнає обґрунтованими доводи касаційної скарги Заступника керівника Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону щодо наявності виключного випадку касаційного оскарження, передбаченого пунктом 3 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України, для відкриття касаційного провадження.

Водночас, в обґрунтування виключного випадку, передбаченого пунктом 1 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України, Заступник керівника Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону зазначив, що судами попередніх інстанцій не враховані висновки Верховного Суду, викладені у постановах:

- від 04.03.2021 y справі № 908/1879/17, від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі № 902/761/18, від 04.12.2019 у справі № 917/2101/17 щодо вірогідності доказів;

- від 22.01.2025 у справі № 908/2672/23 стосовно того, що включення до преамбули Договору посилання на відповідну Програму є ключовим аспектом, який підкреслює специфіку поставленого товару та особливості відповідної господарської операції, а відповідач мав можливість врахувати зазначене ще при формуванні умов договору поставки;

- від 26.02.2025 у справі № 910/8235/24, від 19.11.2025 у справі № 914/201/25 де виснувано, що достатнім документальним підтвердженням для звільнення від оподаткування товару на додану вартість на підставі підпункту 5 пункту 32 підрозділу розділу ХХ Податкового кодексу України є сертифікат кінцевого споживача або договір, умовами якого визначено специфіку відповідної господарської операції поставленого товару, що унеможливлює його використання іншими особами для інших цілей.

При цьому, Заступник керівника Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону в своїй касаційній скарзі чітко не вказав норму/норми (пункт, частину, статтю) права, яку, на його думку, невірно застосували/не застосували/порушили суди першої та/або апеляційної інстанцій, висновок щодо застосування якої міститься в наведених ним постановах Верховного Суду.

Суд вважає за необхідне звернути увагу на те що, якщо підставою для відкриття касаційного провадження скаржник вважає наявність виключного випадку, передбаченого пунктом 1 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України, він повинен чітко та конкретно вказати норму/норми (пункт, частину, статтю) права, яку, на його думку, невірно застосували/не застосували/порушили суди першої та/або апеляційної інстанцій, навести постанову Верховного Суду (номер справи і дату її ухвалення), в якій викладено висновок щодо застосування саме цієї норми права, який не врахували суди при ухваленні оскаржуваних судових рішень.

Наведене є порушенням вимог, встановлених статтею 290 Господарського процесуального кодексу України, щодо належного обґрунтування випадку касаційного оскарження, передбаченого пунктом 1 частини 2 статті 287 цього Кодексу.

Згідно із частиною 2 статті 292 Господарського процесуального кодексу України у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 290 цього Кодексу, а також подана особою, яка відповідно до частини шостої статті 6 цього Кодексу зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його, застосовуються положення статті 174 цього Кодексу, про що суддя постановляє відповідну ухвалу.

Відповідно до приписів частини 2 статті 174 Господарського процесуального кодексу України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити). Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави, визначеної абзацом 2 частини 1 цієї статті, суд у такій ухвалі зазначає про обов`язок такої особи зареєструвати електронний кабінет відповідно до статті 6 цього Кодексу.

З огляду на викладене, касаційна скарга Заступника керівника Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону залишається без руху на підставі частини 2 статті 292 Господарського процесуального кодексу України із наданням скаржнику строку, що не перевищує десять днів з дня вручення ухвали, для усунення недоліків шляхом викладення належного обґрунтування виключного випадку, передбаченого пунктом 1 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України, за наявністю якого у тому числі оскаржуються рішення Господарського суду міста Києва від 02.10.2025 та постанова Північного апеляційного господарського суду від 18.02.2026 у справі № 910/5318/25, а саме: вказати яку саме норму/норми права (пункт, частину, статтю) невірно застосували/не застосували/порушили суди першої та/або апеляційної інстанцій у послідовному взаємозв`язку із наведеними постановами Верховного Суду, в яких викладено висновок щодо застосування саме цієї/цих норми/норм права, який не врахували суди при ухваленні оскаржуваних судових рішень.

Керуючись статтями 174, 234, 287, 292 Господарського процесуального кодексу України, Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Заступника керівника Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону на рішення Господарського суду міста Києва від 02.10.2025 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 18.02.2026 у справі № 910/5318/25 залишити без руху.

2. Надати Заступнику керівника Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону строк для усунення недоліків касаційної скарги, що не перевищує десять днів з дня вручення ухвали.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Суддя Верховного Суду Н. М. Губенко