ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.04.2026 м.Дніпро Справа № 908/3400/25

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Демчини Т.Ю. (суддя-доповідач),

суддів: Кошлі А.О., Кучеренко О.І.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Акціонерного товариства «МОТОР СІЧ» на рішення Господарського суду Запорізької області від 19.12.2025 (головуючий в першій інстанції Горохов І.С.)

у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ТУРИСТИЧНА КОМПАНІЯ «ТРЕВЕЛ СІЧ»

до відповідача: Акціонерного товариства «МОТОР СІЧ»

про стягнення коштів,

в с т а н о в и в:

1. Короткий зміст позовних вимог і рішення суду першої інстанції

У листопаді 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ТУРИСТИЧНА КОМПАНІЯ «ТРЕВЕЛ СІЧ» (надалі ТОВ «ТК Тревел Січ») звернулось до Господарського суду Запорізької області з позовною заявою до Акціонерного товариства «МОТОР СІЧ» (надалі АТ «Мотор Січ») про стягнення 32097,56 грн інфляційних втрат, 9138,92 грн 3% річних та 35855,45 грн пені.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на невиконання відповідачем грошового зобов`язання за надані послуги з організації авіаперевезень (бронювання авіаквитків), готельне обслуговування (бронювання проживання в готелях) у сумі 144402,94 грн, стягнутої рішенням Господарського суду Запорізької області від 19.01.2024 у справі № 908/3135/23, яке набрало законної сили 29.05.2025. Окрім зазначеної суми основного боргу, вказаним рішенням суду з відповідача на користь позивача стягнуто також 189,90 грн 3% річних, 1993,42 грн витрат зі сплати судового збору та 11604,77 грн витрат на професійну правничу допомогу. Згідно з постановою Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжя Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) 10.09.2024 відкрито виконавче провадження № 75853264 з примусового виконання наказу від 04.06.2024 у справі № 908/3135/23. Враховуючи наявність у відповідача невиконаного грошового зобов`язання, позивач, керуючись положеннями ст.ст.549, 625 ЦК України, нарахував та заявив до стягнення з відповідача 32097,56 грн інфляційних втрат за період з 07.09.2023 по 30.06.2025, 9138,92 грн 3% річних за період з 23.09.2023 по 01.11.2025 та 35855,45 грн пені за період з 09.01.2025 по 01.11.2025.

Рішенням Господарського суду Запорізької області від 19.12.2025 позовні вимоги задоволено частково, стягнуто з АТ «Мотор Січ» на користь ТОВ «ТК Тревел Січ» інфляційні втрати в розмірі 32097,56 грн, 3% річних у розмірі 9138,92 грн, а також судовий збір у розмірі 1295,74 грн. В іншій частині позову відмовлено.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції дійшов висновку про що рішенням Господарського суду Запорізької області від 19.01.2024 у справі № 908/3135/23, яке набрало законної сили, встановлено наявність заборгованості відповідача перед позивачем за надані послуги з організації авіаперевезень (бронювання авіаквитків), готельне обслуговування (бронювання проживання в готелях) в розмірі 144402,94 грн. Суд першої інстанції зазначив, що прийняття господарським судом рішення про задоволення вимог кредитора, якщо таке рішення не виконано в установленому законом порядку, не припиняє зобов`язальних відносин сторін, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання передбачених ч.2 ст.625 ЦК України сум. Перевіривши наданий позивачем розрахунок, суд першої інстанції визнав правомірними вимоги позивача про стягнення 3% річних та інфляційних втрат. При цьому суд першої інстанції відхилив доводи відповідача про відсутність підстав для стягнення заявлених сум, оскільки виконавче провадження з виконання даного рішення зупинене. Суд зазначив, що Законом України «Про виконавче провадження» передбачено зупинення вчинення виконавчих дій, однак чинним законодавством не передбачено заборони стягувати заборгованість у судовому порядку в разі невиконання боржником грошового зобов`язання, так само не заборонено таким підприємствам виконувати судові рішення у добровільному порядку. Стосовно позовної давності суд зазначив, що інфляційні втрати та 3% річних не є штрафними санкціями, а є частиною грошового зобов`язання та носять компенсаційний характер, тому до них застосовується позовна давність у три роки, а позивач звернувся з позовом в межах цього строку. Крім того, суд зазначив, що з 30.01.2024 перебіг позовної давності зупинено на період дії воєнного стану. У задоволенні вимог про стягнення пені суд відмовив, оскільки чинним законодавством до правовідносин, що виникли між сторонами, не визначено застосування штрафних санкцій і їх конкретного розміру, а матеріали справи не містять доказів узгодження сторонами в письмовій формі можливості сплати пені та визначення її розміру.

2. Короткий зміст вимог та узагальнені доводи апеляційної скарги

Не погодившись із зазначеним рішенням, відповідач у справі АТ «Мотор Січ» звернулось до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, у якій заявлено вимоги скасувати оскаржуване рішення в частині стягнення інфляційних втрат та 3 % річних та постановити у цій частині нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Апелянт зазначає, що постановою головного державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) від 04.10.2024 у виконавчому провадженні № 75853264 зупинено вчинення виконавчих дій з примусового виконання наказу № 908/3135/23, виданого 04.06.2024 Господарським судом Запорізької області. Підставою для зупинення стало включення АТ «Мотор Січ» до переліку підприємств оборонно-промислового комплексу, які є боржниками у виконавчих провадженнях, вчинення виконавчих дій за якими зупиняється у період воєнного стану, відповідно до абз.12 п.102 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про виконавче провадження».

Апелянт стверджує, що чинним законодавством України введено мораторій на виконання рішень суду в частині стягнення сум заборгованості стосовно визначеного переліку юридичних осіб. Оскільки 3% річних та інфляційні втрати є акцесорним, додатковим до основного зобов`язання, залежить від основного зобов`язання і поділяє його долю, то проведення і нарахування 3% річних, інфляційних втрат на суму заборгованості, стягнення якої зупинено законодавством, є протиправним. Апелянт посилається на висновок Великої Палати Верховного Суду у постанові від 07.04.2020 у справі № 910/4590/19, згідно з яким зобов`язання зі сплати інфляційних втрат та 3% річних є акцесорним, додатковим до основного, залежить від основного зобов`язання і поділяє його долю.

Апелянт зазначає, що згідно з вимогами ст.ст.34, 35 Закону України «Про виконавче провадження» та ст.617 ЦК України, особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили, така обставина є незалежною від волі боржника і виключає його вину. Апелянт вважає, що судом першої інстанції помилково визначено нарахування штрафних санкцій, з огляду на те, що підстав для додаткового нарахування штрафних санкцій немає, оскільки відсутній склад правопорушення (порушення зобов`язання з вини боржника).

Апелянт посилається на постанову Верховного Суду у справі № 903/421/24 від 16.05.2025, в якій зазначено, що принцип юридичної визначеності вимагає, щоб у разі прийняття спеціального закону з певного питання цей закон не ставився під сумнів, а сторони, яких він стосується, мають обґрунтовано очікувати, що цей закон буде застосовуватися. Також апелянт посилається на постанову Верховного Суду у справі № 910/10733/22, в якій роз`яснено порядок зупинення вчинення виконавчих дій щодо примусового виконання судових рішень про стягнення заборгованості з підприємства оборонно-промислового комплексу.

Апелянт також зазначає, що суд першої інстанції не всебічно та не об`єктивно оцінив аргументи відповідача щодо виробництва продукції оборонного призначення, перебування під постійними ракетними обстрілами, що змушує відновлювати виробництво, змінювати логістику та напрямки фінансування виробництва з метою першочергового виконання державних контрактних зобов`язань. Апелянт зазначає, що на сьогодні Указом Президента України на території України продовжує діяти введений 24.02.2022 правовий режим воєнного стану. Постановою Кабінету Міністрів України від 09.06.2010 № 405 АТ «Мотор Січ» включено до переліку суб`єктів літакобудування. Згідно з Наказом командувача сил логістики Збройних Сил України № 291 від 06.11.2022 100% акцій АТ «Мотор Січ» належать державі. Наказом Міністерства з питань стратегічних галузей промисловості України № 143-КВ від 01.05.2024 АТ «Мотор Січ» визнано таким, що має важливе значення для національної економіки у сфері оборонно-промислового комплексу, та критично важливим для функціонування економіки та забезпечення життєдіяльності населення в особливий період. На теперішній час АТ «Мотор Січ» на забезпечення обороноздатності держави від воєнної агресії виконує державні контракти, предметом яких є виробництво товарів, виконання робіт і надання послуг оборонного призначення. Відповідно до наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 № 309, АТ «Мотор Січ» продовжує перебувати на території можливих бойових дій. Суттєвий вплив на господарську діяльність АТ «Мотор Січ» вчиняють періодичні ракетні обстріли виробничих потужностей підприємства та кількість оголошених повітряних тривог у місті Запоріжжя.

Апелянт наголошує, що мораторій на виконання рішень суду для оборонних підприємств введено для захисту національних інтересів України в умовах воєнного стану, зокрема, для забезпечення стабільності роботи критично важливих підприємств оборонно-промислового комплексу. Це дозволяє запобігти перериванню виробництва, постачання та інших процесів, необхідних для оборони, шляхом тимчасового обмеження примусового стягнення боргів. Введення такого мораторію є пріоритетом національної безпеки, який на період воєнного стану ставиться вище за інтереси окремих кредиторів, мораторій має тимчасовий характер та спрямований на стабілізацію ситуації, а не на скасування зобов`язань як таких.

3. Короткий зміст вимог та узагальнені доводи відзиву на апеляційну скаргу

У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ «ТК Тревел Січ» вважає рішення Господарського суду Запорізької області від 19.12.2025 законним, обґрунтованим та ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Позивач наголошує, що законність стягнення з відповідача основного боргу за послуги і наявність прострочення оплати встановлені і доведені під час розгляду справи № 908/3135/23, у якій за порушення оплати відповідачем наданих позивачем послуг стягнуті інфляційні втрати і 3% річних за період, не осягнутий позовом у цій справі. Позивач наголошує, що у даній справі заявлені до стягнення інфляційні втрати і 3% річних на ту ж саму присуджену і не оплачену у справі № 908/3135/23 заборгованість. Вважає, що прийняття господарським судом рішення про задоволення вимог кредитора, якщо таке рішення не виконано в установленому законом порядку, не припиняє зобов`язальних відносин сторін, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання передбачених ч.2 ст.625 ЦК України сум. На переконання позивача, можливість стягнення пені, 3% річних та інфляційних втрат до остаточного погашення боргу передбачено в силу закону і не обмежено по законодавству, у тому числі протягом зупинення виконавчого провадження. Позивач зауважує, що зупинення виконавчого провадження є виключно процесуальним заходом у межах примусового виконання рішення і не впливає на чинність та обов`язковість самого судового рішення, яке набрало законної сили. Воно не припиняє грошового зобов`язання боржника, не звільняє його від обов`язку належного виконання та не усуває правових наслідків прострочення. Боржник не позбавлений права та можливості добровільно виконати рішення суду як до, так і після зупинення виконавчих дій, оскільки наявність примусового виконання і зупинення виконавчого провадження не позбавляє боржника можливості добровільно зі своєї ініціативи оплатити присуджену заборгованість.

Таким чином, позивач вважає посилання відповідача на постанову державного виконавця про зупинення виконавчого провадження як на підставу для уникнення нарахувань за цим спором хибним і таким, що не може становити підставу для відмови у задоволенні позовних вимог.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач зазначає про відсутність підстав для зміни чи скасування рішення суду та вважає наявними підстави для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду - без змін. Також відповідач просить розподілити понесені ним судові витрати під час апеляційного провадження у розмірі 10000,00 грн.

4. Процедура апеляційного провадження

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.01.2026, для розгляду даної апеляційної скарги визначено колегію суддів Центрального апеляційного господарського суду у складі: головуючого судді Демчини Т.Ю. (доповідач), суддів Кучеренко О.І., Кошлі А.О.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 26.01.2026 апеляційну скаргу залишено без руху та надано Акціонерному товариству «МОТОР СІЧ» 10-денний строк з дня її вручення для усунення допущених при поданні апеляційної скарги недоліків.

АТ «МОТОР СІЧ» 03.02.2026 подано до суду апеляційної інстанції уточнену апеляційну скаргу, зі змісту якої, а також доданих до неї документів вбачається, що зазначені в ухвалі Центрального апеляційного господарського суду від 26.01.2026 недоліки усунуто в повному обсязі.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 05.02.2026 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою АТ «Мотор Січ» на рішення Господарського суду Запорізької області від 19.12.2025 у справі № 908/3400/25 за позовом ТОВ «ТК Тревел Січ» до АТ «Мотор Січ» про стягнення коштів, призначено її розгляд в порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами в порядку письмового провадження, та витребувано з Господарського суду Дніпропетровської області матеріали вказаної справи.

12.02.2026 матеріали справи № 908/3400/25 надійшли до Центрального апеляційного господарського суду.

20.02.2026 від позивача - ТОВ «ТК «Тревел Січ» надійшов відзив на позов, у якому заявлено також клопотання про стягнення за результатами апеляційного перегляду витрат на професійну правничу допомогу під час апеляційного провадження у розмірі 10000,00 грн.

5. Встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини справи та визначені відповідно до них правовідносини

Рішенням Господарського суду Запорізької області від 19.01.2024 у справі № 908/3135/23, залишеним без змін постановою Центрального апеляційного господарського суду від 29.05.2024, стягнуто з АТ «Мотор Січ» на користь ТОВ «ТК Тревел Січ» 144402,94 грн основного боргу за надані послуги та 189,90 грн 3 % річних, крім того, 1993,42 грн витрат на сплату судового збору та 11604,77 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Вказаним рішенням встановлено, що між позивачем та відповідачем на підставі ст.ст.11, 202, 509, 642 ЦК України, ст.181 ГК України у спрощений спосіб укладено договір про надання послуг. Позивач належним чином виконав свої зобов`язання за договором, а саме: надав у період листопад-грудень 2022 року послуги з організації авіаперевезення (бронювання авіаквитків), готельного обслуговування (бронювання проживання в готелях) працівникам АТ «Мотор Січ» на суму 144402,94 грн. Господарський суд Запорізької області у справі № 908/3135/23 визнав доведеним факт наявності заборгованості відповідача перед позивачем за надані послуги на дату постановлення судового рішення в розмірі 144402,94 грн. При цьому суд дійшов висновку, що строк оплати наданих позивачем послуг настав 06.09.2023, прострочення виконання грошового зобов`язання розпочалось з 07.09.2023. З урахуванням встановленої дати прострочення виконання відповідачем грошового зобов`язання, суд зазначив, що до стягнення з відповідача підлягала сума 3 % річних за загальний період прострочення з 07.09.2023 по 22.09.2023 (16 днів) у загальному розмірі 189,90 грн.

Докази часткового або повного погашення заборгованості, розмір якої встановлений в рішенні Господарського суду Запорізької області від 19.01.2024 у справі № 908/3135/23, у матеріалах справи відсутні.

04.06.2024 на виконання рішення Господарського суду Запорізької області від 19.01.2024 у справі № 908/3135/23 видано наказ.

Постановою головного державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) від 10.09.2024 ВП № 75853264 відкрито виконавче провадження з виконання наказу Господарського суду Запорізької області № 908/3135/23 від 04.06.2024 про стягнення з АТ «Мотор Січ» на користь ТОВ «ТК Тревел Січ» 144402,94 грн основного боргу та 189,90 грн 3 % річних.

Постановою головного державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) від 04.10.2024 у виконавчому провадженні ВП № 75853264 зупинено вчинення виконавчих дій з примусового виконання наказу № 908/3135/23, виданого 04.06.2024 Господарським судом Запорізької області.

Відповідно до 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно з ч.1 ст.11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини; інші юридичні факти (ч.2 ст.11 ЦК України). Відповідно до ч.5 ст.11 ЦК України у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду.

Статтями 525, 526 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі ст.599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно з ч.4 ст.75 ГПК України, обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Оскільки рішення господарського суду Запорізької області від 19.01.2024 у справі № 908/3135/23 набрало законної сили 29.05.2024, таке судове рішення має преюдиціальне значення, і встановлені у ньому факти повторного доведення не потребують.

Матеріалами справи підтверджується і не спростовано сторонами, що відповідач грошове зобов`язання перед позивачем за надані послуги у період листопад-грудень 2022 року на суму 144402,94 грн, що встановлено рішенням Господарського суду Запорізької області у справі № 908/3135/23 від 29.05.2024, яке набрало законної сили, не виконав.

Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

6. Оцінка аргументів учасників справи і висновків суду першої інстанції

Апелянт вважає рішення суду першої інстанції незаконним та необґрунтованим з огляду на порушення норм матеріального права щодо застосування ст.625 ЦК України в умовах дії мораторію на виконання рішень суду стосовно підприємств оборонно-промислового комплексу, неврахування акцесорної природи зобов`язань зі сплати 3% річних та інфляційних втрат, що поділяють долю основного зобов`язання, відсутність складу правопорушення (вини боржника) у зв`язку із зупиненням виконавчого провадження на підставі закону, а також сплив позовної давності.

Апелянт зазначає, що постановою державного виконавця від 10.09.2024 відкрито виконавче провадження № 75853264, а постановою від 04.10.2024 зупинено вчинення виконавчих дій на підставі абз.12 п.102 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про виконавче провадження». Вказує, що АТ «Мотор Січ» включено до переліку підприємств оборонно-промислового комплексу, які є боржниками у виконавчих провадженнях, вчинення виконавчих дій за якими зупиняється у період воєнного стану. Наголошує, що мораторій на виконання рішень суду для оборонних підприємств введено для захисту національних інтересів України в умовах воєнного стану, зокрема, для забезпечення стабільності роботи критично важливих підприємств оборонно-промислового комплексу. Це дозволяє запобігти перериванню виробництва, постачання та інших процесів, необхідних для оборони, шляхом тимчасового обмеження примусового стягнення боргів. Зауважує, що ведення такого мораторію є пріоритетом національної безпеки, який на період воєнного стану ставиться вище за інтереси окремих кредиторів, має тимчасовий характер та спрямоване на стабілізацію ситуації, а не на скасування зобов`язань як таких.

Позивач наполягає на тому, що можливість стягнення пені, 3% річних та інфляційних втрат до остаточного погашення боргу передбачено законом та не обмежено законодавством, у тому числі під час зупинення виконавчого провадження. Зауважує, що зупинення виконавчого провадження є виключно процесуальним заходом у межах примусового виконання рішення, який не впливає на чинність та обов`язковість самого судового рішення, що набрало законної сили; не припиняє грошового зобов`язання боржника, не звільняє його від обов`язку належного виконання та не усуває правових наслідків прострочення. Вказує, що боржник не позбавлений права та можливості добровільно виконати рішення суду як до, так і після зупинення виконавчих дій, оскільки наявність примусового виконання і зупинення виконавчого провадження не позбавляє боржника можливості добровільно зі своєї ініціативи оплатити присуджену заборгованість.

Відповідно до ст.269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Дослідивши доводи, наведені в апеляційній скарзі, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційний господарський суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Предметом апеляційного перегляду є висновки Господарського суду Запорізької області в частині можливості стягнення 3% річних та інфляційних втрат у зв`язку з невиконанням грошового зобов`язання, підтвердженого судовим рішенням, у зупиненому виконавчому провадженні.

Відповідно до ст.ст.525, 526, 530, 610, 612 ЦК України, невиконання або неналежне виконання грошового зобов`язання у встановлений строк є його порушенням та утворює стан прострочення боржника.

У даному випадку прострочення виконання зобов`язання (сплати основного боргу) є встановленим та не спростованим відповідачем. Так, факт прострочення оплати за надані у листопаді-грудні 2022 року послуги з організації авіаперевезення, готельного обслуговування в розмірі 144402,94 грн та наявність правових підстав для стягнення з АТ «Мотор Січ» вищезазначеного основного боргу доведені судами в межах розгляду справи № 908/3135/23. У даній справі, у зв`язку з продовженням несплати боргу, розглядались вимоги про стягнення інфляційних втрат і 3% річних на вищезазначену заборгованість за наступні періоди, а саме: інфляційні втрати за період 07.09.2023 - 30.06.2025, 3 % річних за період 23.09.2023 - 01.11.2025.

Суд першої інстанції правильно встановив, що прийняття господарським судом рішення про задоволення вимог кредитора, якщо таке рішення не виконано у встановленому законом порядку, не припиняє зобов`язальних відносин сторін, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання передбачених у ч.2 ст.625 ЦК України сум. Можливість стягнення пені, 3% річних та інфляційних втрат до остаточного погашення боргу передбачено законом і не обмежено протягом зупинення виконавчого провадження.

Для застосування відповідальності за порушення грошового зобов`язання, зокрема, у вигляді 3% річних, інфляційних втрат або передбачених договором штрафних санкцій, достатньою є наявність прострочення. При цьому вина боржника у таких правовідносинах презюмується, а обов`язок доведення її відсутності покладається саме на нього.

Відповідачем не надано доказів, які б свідчили про наявність обставин, що відповідно до закону звільняють від відповідальності.

Наказ Міністерства з питань стратегічних галузей промисловості України № 143-КВ від 01.05.2024, відповідно до якого АТ «Мотор Січ» включено до переліку підприємств оборонно-промислового комплексу, а також зміст абз.12 п.102 розділу ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження» є достатньою підставою для зупинення вчинення виконавчих дій у період воєнного стану, проте не є підставою для звільнення від відповідальності за прострочення грошового зобов`язання, адже зупинення виконавчих дій не припиняє зобов`язання, не усуває факту його порушення, не впливає на наявність складу цивільного правопорушення та не може розглядатися як підстава для звільнення від відповідальності.

Право кредитора вимагати сплату боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способом захисту його майнового права та інтересу, суть якого полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та у отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредитору.

Як встановлено місцевим господарським судом, у даному випадку судове рішення про стягнення з боржника коштів фактично не виконано, тому кредитор вправі вимагати стягнення з нього в судовому порядку сум інфляційних нарахувань та процентів річних аж до повної оплати боргу.

На переконання апеляційного суду, апелянт неправильно трактує норми законодавства, ототожнюючи підстави для зупинення виконавчого провадження як тимчасового нестягнення з нього присудженого боргу в примусовому порядку, з правом кредитора нараховувати 3% річних та інфляційні втрати на несплачений борг. Боржник не позбавлений права погасити борг у добровільному порядку, чим убезпечить себе від додаткових стягнень.

Отже, посилання відповідача на наявність вищезазначених обставин обґрунтовано не було враховано місцевим господарським судом як підставу для звільнення від відповідальності за порушення грошового зобов`язання.

Посилання апелянта на постанови Верховного Суду у справах № 903/421/24 та № 910/10733/22 підтверджують правомірність зупинення виконавчого провадження, проте не спростовують висновків суду першої інстанції про наявність підстав для стягнення нарахованих 3% річних та інфляційних втрат на несплачену суму боргу.

Апеляційний господарський суд погоджується також з висновком Господарського суду Запорізької області щодо застосування позовної давності у контексті спірних правовідносин.

За змістом ст.ст.256-258 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Проте інфляційні втрати та три проценти річних не є неустойкою, а тому до вимог про їх стягнення застосовується загальна позовна давність.

Інші доводи апелянта, зокрема, про здійснення діяльності з виробництва продукції оборонного призначення, перебування підприємства в зоні постійних ракетних обстрілів, необхідність відновлення виробничих потужностей, зміни логістики та перерозподілу фінансових ресурсів з метою першочергового виконання державних контрактів також не є підставою для звільнення від виконання грошових зобов`язань перед позивачем.

Враховуючи викладене, апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність підстав для стягнення 3% річних та інфляційних втрат та вважає обґрунтовано відхиленими заперечення відповідача проти позову у цій частині.

7. Висновки апеляційного господарського суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Враховуючи викладене, колегія суддів Центрального апеляційного господарського суду дійшла висновку, що суд першої інстанції повно та всебічно з`ясував обставини справи, надав належну оцінку всім доказам у їх сукупності та ухвалив рішення з правильним застосуванням норм матеріального і процесуального права. Наведені апелянтом доводи не спростовують висновків місцевого господарського суду, а тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

8. Розподіл судових витрат

Судовий збір за подання апеляційної скарги відповідно до ст.129 ГПК України слід покласти на апелянта.

У відзиві на позов позивач заявив клопотання за результатами апеляційного перегляду справи стягнути з апелянта на його користь витрати на правничу допомогу у розмірі 10000,00 грн. До відзиву позивачем додані докази на підтвердження понесених судових витрат.

Частинами 1 та 2 ст.124 ГПК України визначено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку з розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

При цьому Верховний Суд дотримується позиції, відповідно до якої за статтею 124 ГПК України особа має подати попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку з розглядом справи, до суду тієї інстанції, в якій такі витрати були понесені (постанова Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 14.02.2019 у справі № 916/24/18).

01.08.2023 між адвокатом Кузнецовим І.С. та ТОВ "ТК Тревел Січ" (клієнт) укладено договір б/н про надання правничої допомоги, відповідно до умов якого адвокат бере на себе зобов`язання надавати правничу допомогу в обсязі та на умовах, передбачених цим договором, а клієнт зобов`язаний оплатити замовлення у порядку та строки, обумовлені сторонами. Згідно з п.4.2 договору, сума витрат, необхідних для виконання договору, наданої правової допомоги і послуг погоджується сторонами шляхом укладення письмових додаткових угод або без їх укладення за домовленістю.

05.02.2026 між адвокатом та клієнтом до вищевказаного договору про надання правничої допомоги підписано додаткову угоду, за умовами якої оплата наданої правничої допомоги адвоката у справі № 908/3400/25 в межах розгляду справи в суді апеляційної інстанції (Центральному апеляційному господарському суді) становить 10000,00 грн (фіксований розмір) та здійснюється на банківський рахунок або готівкою протягом 30 календарних днів з дати отримання або стягнення з відповідача присудженої правничої допомоги у цій справі. Одночасно сторони договору підписали розрахунок вартості наданих послуг, яким узгоджено, що вартість наданої правничої допомоги не залежить від витраченого часу та вартості кожної наданої послуги (вчиненої дії) в детальному описі робіт (наданих послуг) або в акті приймання-передачі наданих послуг.

19.02.2026 між адвокатом та клієнтом до вищевказаного договору про надання правничої допомоги підписаний Акт приймання-передачі наданої правничої допомоги з детальним описом проведених робіт, включаючи аналіз апеляційної скарги, консультацію клієнта та роз`яснення з правничих питань, підготовку і відправку відзиву на апеляційну скаргу. Згідно з наданим Актом, загальна вартість послуг наданої правничої допомоги складає 10000,00 грн.

Клопотання про зменшення розміру заявлених позивачем до відшкодування витрат на правничу допомогу адвоката під час апеляційного провадження, відповідачем не заявлялось. Відтак, на підставі ч.ч.5, 6 ст.126 ГПК України, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав для оцінки вказаних заявлених до стягнення судових витрат як неспівмірних складності справи, виконаній адвокатом роботі та іншим встановленим законом критеріям.

За таких обставин, наданий розрахунок судових витрат апеляційний суд вважає обґрунтованим.

При цьому згідно з правовою позицією, викладеною Верховним Судом у постановах від 03.10.2019 у справі № 922/445/19, від 22.01.2021 у справі № 925/1137/19, від 03.11.2023 у справі № 914/2355/21, від 02.04.2024 у справі № 922/1163/23, від 09.04.2024 у справах № 910/8089/23 та № 910/6316/23, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (п.1 ч.2 ст.126 ГПК України). Визначальним у цьому випадку є факт надання адвокатом правової допомоги у зв`язку з розглядом конкретної справи.

Враховуючи викладене, апеляційний господарський суд дійшов висновку, що витрати ТОВ «ТК Тревел Січ» з оплати професійної правничої допомоги в суді апеляційної інстанції під час розгляду справи № 908/3400/25 підлягають стягненню з відповідача у заявленому розмірі 10000,00 грн.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.129, 269, 270, 275, 276, 281-284 ГПК України, Центральний апеляційний господарський суд

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «МОТОР СІЧ» на рішення Господарського суду Запорізької області від 19.12.2025 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Запорізької області від 19.12.2025 у справі № 908/3400/25 залишити без змін.

Судовий збір за подання апеляційної скарги покласти на Акціонерне товариство «МОТОР СІЧ».

Стягнути з Акціонерного товариства «МОТОР СІЧ» (, місцезнаходження: 69068, м.Запоріжжя, просп.Моторобудівників, буд.15) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ТУРИСТИЧНА КОМПАНІЯ ТРЕВЕЛ СІЧ» (, місцезнаходження: 69006, м.Запоріжжя, вул.Фелікса Мовчановського, 54) витрати на професійну правничу допомогу під час апеляційного провадження у розмірі 10000 (десять тисяч) грн 00 к.

Доручити видачу наказу Господарському суду Запорізької області.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення. Право касаційного оскарження, строк на касаційне оскарження та порядок подання касаційної скарги передбачено ст.ст.286-289 ГПК України.

Повне судове рішення складене 06.04.2026.

Головуючий суддя Т.Ю.Демчина

Судді А.О.Кошля

О.І.Кучеренко