ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
______________________________________________________________________
УХВАЛА

07 квітня 2026 року м. ХарківСправа № 922/3109/25

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Жиляєва Є.М.

при секретарі судового засідання Деркач П. О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву Приватного акціонерного товариства "Харківський тракторний завод" про відстрочення виконання рішення (вх. №6886 від 23.03.26) по справі

за позовом Харківської міської ради (61003, м. Харків, м-н Конституції, 7)
до Приватного акціонерного товариства "Харківський тракторний завод" (61007, м. Харків, просп. Героїв Харкова, 275)
про стягнення 4361197,00 грн.

за участю представників:

позивача - Ковальова Д.А., самопредставництво,

відповідача - Новиков О.Є., ордер серії АІ №1495640 від 22.09.2025, Бачіашвілі М.О., довіреність №85/1627 від 01.01.2026

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Харківської області від 27.01.2026 у справі № 922/3109/25 позов задоволено повністю та стягнуто з Приватного акціонерного товариства "Харківський тракторний завод" (61007, м. Харків, просп. Героїв Харкова, 275) на користь Харківської міської ради (61003, м. Харків, м-н Конституції, 7) - безпідставно збережені кошти у сумі 4361197,00 грн. за використання земельної ділянки по просп. Героїв Харкова, б.275 у м. Харкові з кадастровим номером :02:001:0016 за період з 29.04.2021 по 22.11.2021 та 65417,96 грн. судового збору.

23.03.26 через загальний відділ діловодства суду через систему "Електронний суд" від Приватного акціонерного товариства "Харківський тракторний завод" надійшла заява про відстрочення виконання рішення (вх. №6886), в якій відповідач просить суд відстрочити виконання рішення господарського суду Харківської області від 27.01.2026 по справі №922/3109/25 до 26.01.2026 включно.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 26.03.2026 у справі № 922/3109/25 прийнято до розгляду заяву Приватного акціонерного товариства "Харківський тракторний завод" про відстрочення виконання рішення (вх. №6886 від 23.03.26), розгляд якої призначено у судовому засіданні на 07.04.2026 на 10:50.

Стягувач в призначене судове засідання 07.04.2026 з`явився, проти поданої заяви про відстрочення виконання рішення (вх. №6886 від 23.03.26) заперечував.

Боржник в призначене судове засідання 07.04.2026 з`явився, просив суд задовольнити заяву про відстрочення виконання рішення (вх. №6886 від 23.03.26) з підстав викладених у заяві.

Дослідивши матеріали заяви про відстрочення виконання рішення Господарського суду міста Києва, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви, з огляду на наступне.

Відповідно до частини 1 статті 331 Господарського процесуального кодексу за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Якщо судове рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, чи рішення, що підлягає виконанню, набрало законної сили, то відсутність матеріалів судової справи у зв`язку з їх витребуванням судом апеляційної чи касаційної інстанції не перешкоджає розгляду заяви, передбаченої абзацом першим цієї частини, крім випадку зупинення виконання судового рішення судом касаційної інстанції або зупинення виконавчого провадження.

Згідно частини 2 статті 331 Господарського процесуального кодексу заява про встановлення або зміну способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення розглядається у двадцятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням учасників справи

На думку відповідача, у даному разі наявні об`єктивні обставини, наявність яких ускладнює виконання рішення господарського суду Харківської області від 27.01.2026 у справі №922/3109/25, а саме: Складне фінансове становище Товариства, Функціонування Товариства в умовах воєнного стану, проведення мобілізаційних заходів і як наслідок, дефіцит робітників. Так, відповідачем у заяві зазначено зокрема про те, що незважаючи на збиткову діяльність підприємства, АТ ХТЗ намагається виконувати свої зобов`язання перед бюджетом в частині сплати податків та обов`язкових платежів, а також перед працівниками в частині сплати заробітної плати, на підтвердження складного фінансового становища відповідач посилається на довідки з банківських установ, з яких убачається, що грошові кошти на розрахункових рахунках відповідача відсутні або є в недостатньому розмірі для сплати заборгованості, яка є предметом стягнення у справі. Крім того, на підтвердження складного фінансового становища відповідач посилається на ухвалу господарського суду Харківської області від 17.12.2025 по справі № 922/2471/25, якою затверджено план превентивної реструктуризації ПрАТ ХТЗ та виходячи зі змісту якої обставини, які стали підставою для затвердження план превентивної реструктуризації відповідача детально описані в розділі 1.4. такого плану. Строк виконання плану превентивної реструктуризації складає 3 роки та 3 місяці від дня постановляння ухвали суду про затвердження плану превентивної реструктуризації, тобто в строк до 17.03.2029 включно. Тож, на переконання відповідача, стягнення заборгованості за рішенням в загальному порядку призведе до арешту рахунків та активів, що в свою чергу спровокує повну зупинку господарської діяльності та виключить можливість виконання плану превентивної реструктуризації. Крім того, відповідачем у заяві зазначено про те, що у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України, Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" затверджено Указ Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", дія якого продовжена; згідно з Наказом Міністерства розвитку громад та територій України від 28.02.2025 за № 376 (із змінами та доповненнями), територія Харківської міської територіальної громади (з 15.09.2022), де безпосередньо знаходиться виробництво підприємства, винесено до переліку територій, які розташовані в районі проведення можливих воєнних (бойових) дій або тимчасово окупованих російською федерацією і перебуває у ньому до теперішнього часу. Внаслідок близького розташування відповідної території до кордону з Російською Федерацією, вона систематично піддається хаотичним артилерійським обстрілам, атакам шахедів та авіаційним ударам з боку ворога, що призводить до пошкодження цивільної інфраструктури, в тому числі, виробничих потужностей та адміністративних будівель товариства, розташованих в м. Харкові, по просп. Героїв Харкова, 275 і що підтверджується доданими до заяви витягами з ЄДРДР. На даний час відсутній в повній мірі доступ до ряду приміщень та невизначено стан будівель за адресою: м. Харків, проспект Героїв Харкова, 275, які частково зруйновані та зазнали пошкоджень. З огляду на небезпечні умови праці та неможливість забезпечення функціонування виробничого процесу, з 24.02.2022 встановлено режим простою АТ ХТЗ, а з 01.05.2022 на підставі Закону України Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану призупинено дію трудових договорів з більшістю працівників. Наразі роботу підприємства не відновлено. Дію трудових договорів з працівниками призупинено, з більшістю працівників, які перебувають в евакуації, немає зв`язку, на заводі періодично присутні працівники служб забезпечення життєдіяльності підприємства, здійснюються роботи щодо ліквідації наслідків обстрілів по приміщенням заводу, ремонту пошкодженого вибухами обладнання, розбиранню завалів, переміщення вцілілого обладнання на нові майданчики. Крім того, відповідачем у заявів зазначено, що на фінансовий стан та платоспроможність товариства відповідача додатково вплинули ряд чинників, серед яких, зокрема: постійні повітряні тривоги і обстріли м. Харкова, на території якого знаходяться засоби виробництва товариства, проблеми з електропостачанням, викликані влучанням ворожих ракет та дронів в енергетичні об`єкти міста, що призводить до тривалих відключень електроенергії та зупинок виробничого процесу. Також, відповідачем у заяві зазначено про те, що основною продукцією АТ ХТЗ є сільськогосподарські трактори різних модифікацій, зокрема, енергонасичені колісні трактори загального призначення потужністю від 180 д о 250 к.с. різних модифікацій та запасні частини д о них. В той же час, з початком військової агресії росії проти України, попит на профільну продукцію заводу різко скоротився та тримається на мінімальному рівні за рахунок внутрішнього споживача, що, звісно, не могло не позначитись на фінансовому положенні ПрАТ ХТЗ. Штатний розпис Товариства наразі передбачає 799 вакансій, з яких за списочною чисельністю зайнято 552 (69% від загальної кількості), а фактично за средньосписочною чисельністю - 305 (38% від загальної кількості) посад. У заяві відповідачем наголошено про те, що ПрАТ ХТЗ завжди був та залишається важливим промисловим об`єктом, який сприяє Україні в теперішні часи через свою продукцію та підтримку інфраструктури Як вже зазначалося в заяві про відстрочення виконання рішення, наразі виконання рішення матиме негативні наслідки для ПрАТ ХТЗ, як для важливого промислового підприємства. ПрАТ Харківський тракторний завод має намір здійснювати реалізацію обладнання, яке не приймає участі у виробничій діяльності, за ринковими цінами та зазначає про можливу реалізацію об`єктів нерухомого майна (та внутрішніх інженерних мереж), яке не використовується у виробничій діяльності. Відповідно, внаслідок оптимізації витрат на виробництво, АТ ХТЗ зосередив основну господарську діяльність в 7 виробничих цехах, що дозволяє при наявності попиту, реалізувати окремі будівлі за ринковою ціною. Виручка від реалізації нерухомого майна буде акумулюватися для наступного розрахунку із Кредиторами, в тому числі і з Харківською міською радою. Відтак, на переконання відповідача, відстрочення виконання рішення суду у даній справі на 1 рік не порушить інтереси сторін, забезпечить їх баланс, буде співмірним можливості поновлення порушеного права стягувача з можливістю відповідача забезпечити таке поновлення.

Статтею 129-1 Конституції України визначено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Статтею 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» передбачено, що судові рішення, які набрали законної сили, є обов`язковими до виконання усіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Відповідно до частини 1 статті 18 Господарського процесуального кодексу України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Згідно зі статті 326 Господарського процесуального кодексу України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Водночас, відповідно до приписів частини 1 статті 33 Закону України "Про виконавче провадження" за наявності обставин, які ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, сторони мають право звернутися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення.

Згідно з частиною 1 статті 331 Господарського процесуального кодексу України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Частиною 3 статті 331 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) стосовно фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо (частина 4 статті 331 Господарського процесуального кодексу України).

Господарський суд вказує на те, що відстрочення або розстрочення виконання рішення допускається у виняткових випадках і залежно від обставин справи. При цьому, такі обставини мають свідчити про неможливість або реальне ускладнення виконання рішення.

Відстрочення виконання рішення суду - це відтермінування у часі належного строку виконання рішення суду в цілому. Надання відстрочення судом полягає у визначенні нової конкретної, більш пізньої ніж первинна, дати, з настанням якої й після завершення строку відстрочення рішення має бути виконано повністю. При розгляді заяв щодо відстрочення виконання рішення необхідно виходити з міркувань доцільності та об`єктивної необхідності надання саме таких строків відтермінування виконання рішення в цілому; наявність підстави для відтермінування має бути доведена боржником. Строки такого відтермінування знаходяться у прямій залежності від обставин, що викликають необхідність надання додаткового строку до повного виконання рішення суду. Надання відстрочення виконання рішення суду не може створювати занадто або безпідставно привілейовані умови для боржника.

Аналогічна правова позиція викладена, зокрема, у постанові Верховного Суду від 21.02.2019 у справі № 2-54/08.

Підставою для відстрочення виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. Проте, вирішуючи питання про відстрочення виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Необхідною умовою задоволення заяви про надання відстрочення виконання рішення суду є з`ясування факту дотримання балансу інтересів сторін, оцінки доводів боржника та заперечень кредитора, зокрема, щодо його фінансового стану. При цьому, суд повинен врахувати можливі негативні наслідки для боржника при виконанні рішення у встановлений строк, але, перш за все, повинен врахувати такі ж наслідки і для стягувача при затримці виконання рішення.

Суд також враховує висновки, викладені у постановах Верховного Суду від 21.01.2020 у справі № 910/1180/19 та 03.09.2020 у справі № 905/30/16.

Так, касаційним судом зазначено, що питання про відстрочення виконання рішення суду господарські суди мають вирішувати із дотриманням балансу інтересів сторін. Необхідною умовою задоволення заяви про відстрочення виконання рішення суду є з`ясування питання щодо дотримання балансу інтересів сторін, господарські суди повинні досліджувати та оцінювати доводи та заперечення як позивача, так і відповідача, а також дотримуватися розумного строку відстрочення.

У постанові від 03.09.2020 у справі № 905/30/16 Верховний Суд також зазначив, що оскільки питання щодо відстрочення виконання рішення належить до дискреційних повноважень суду, який у свою чергу навів відповідні та достатні підстави в обґрунтування свого висновку про відстрочення виконання рішення на 6 місяців, відсутні підстави вважати, що суд першої інстанції задовольняючи відповідну заяву допустив порушення норм матеріального чи процесуального права, або «справедливого балансу» між сторонами, що може бути підставою для скасування рішень.

Отже, не дивлячись на результат розгляду відповідної заяви про відстрочення виконання рішення, судове рішення за наслідками розгляду заяви має містити висновки щодо відхилення чи прийняття аргументів сторін та оцінку наданих доказів. Саме таким чином суд застосовує свої дискреційні повноваження і у кожному конкретному випадку за своїм внутрішнім переконанням оцінює наявні у справі докази і вирішує питання про наявність чи відсутність обставин для вчинення процесуальних дій.

Існування заборгованості, яка підтверджена обов`язковим та таким, що підлягає виконанню, судовим рішенням, надає особі, на чию користь воно було винесено, "легітимні сподівання" на те, що заборгованість буде йому сплачено та така заборгованість становить "майно" цієї особи у розумінні статті 1 Першого протоколу до Конвенції (рішення у справі "Пономарьов проти України" від 03.04.2008). Відповідно, з метою недопущення порушення гарантованих Конституцією України та Конвенцією права на справедливий суд та права на повагу до приватної власності суд, який надає відстрочку чи розстрочку у виконанні рішення, у кожному конкретному випадку повинен встановити: 1) чи затримка у виконанні рішення зумовлена особливими і непереборними обставинами; 2) чи передбачена домовленістю сторін у національному законодавстві компенсація "потерпілій стороні" за затримку виконання рішення, ухваленого на його користь судового рішення, та індексації присудженої суми; 3) чи не є період виконання рішення надмірно тривалим для стягувача як "потерпілої сторони"; 4) чи дотримано справедливий баланс інтересів сторін у спорі.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, "державний орган або інша юридична особа не може посилатися на відсутність коштів, щоб не виплачувати борг, підтверджений судовим рішенням. У такому випадку не може прийняти аргумент Уряду, що визначає таку відсутність як "виняткові обставини" (див. § 40 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Півень проти України" від 29.06.2004).

При цьому, Європейський суд з прав людини допускає, що «затримки у виконанні рішення можуть бути обґрунтовані за окремих обставин, проте державні органи не можуть довільно посилатись на відсутність коштів як на вибачення за невиплату боргу за рішенням, а затримки не можуть бути такими, що зводять нанівець право, що захищається пунктом 1 статті 6 Конвенції» (див.§ 24 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бакай та інші проти України" від 09.11.2004).

Тобто, в будь-якому випадку відсутність коштів, тяжкий фінансовий стан боржника не є винятковими обставинами, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, та не є підставою для відстрочки або розстрочки виконання рішення.

Всі інші аргументи відповідача, які викладено у заяві на обґрунтування своєї позиції не підтверджують наявності виняткових обставин у розумінні статті 331 Господарського процесуального кодексу України, які б ускладнювали чи робили неможливим своєчасне виконання судового рішення, та які б могли бути підставою для відстрочення його виконання.

Разом із тим, згідно з частиною першою статті 96 Цивільного кодексу України юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов`язаннями, а статтями 525, 526 цього Кодексу і статтею 193 Господарського кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Більше того, відповідно до частини першої статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливості виконання ним грошового зобов`язання.

Між позивачем та відповідачем виникли господарські відносини, а приписи Господарського кодексу України не передбачають привілейованого становища суб`єктів господарювання, у питаннях відповідальності за порушення зобов`язань.

Частина 2 статті 617 Цивільного кодексу України передбачає, що відсутність у боржника необхідних коштів, а також порушення зобов`язань контрагентами правопорушника не вважаються обставинами, які є підставою для звільнення боржника від відповідальності за порушення зобов`язання.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 19.02.2018 у справі № 910/15430/16, від 27.04.2018 у справі № 910/313/17 та від 02.05.2018 у справі № 910/3816/16.

Відсутність відповідних асигнувань чи будь-яких інших надходжень коштів від контрагентів боржника не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання, про що зазначав Європейський суд з прав людини у рішеннях "Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України" та "Бакалов проти України" та не є тими обставинами, з якими приписи статті 331 Господарського процесуального кодексу України пов`язують можливість надання відстрочки.

При цьому, судом враховано, що Європейський суд з прав людини, рішення якого відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовуються судом як джерело права, неодноразово наголошував щодо недопустимості невиконання або затягування виконання рішення національного суду в порушення прав іншої сторони, якою у даному випадку є позивач.

Підставою для встановлення відстрочки виконання рішення суду може бути доведена належними та допустимими доказами обставина, яка робить виконання такого рішення неможливим. Більше того, заявник має довести повну відсутність грошових коштів та майна, за рахунок якого можливо задовольнити вимоги.

Господарський суд повинен враховувати можливі негативні наслідки для боржника при виконанні рішення у встановлений строк чи попередньо встановленим способом, але перш за все повинен враховувати такі ж наслідки і для стягувача при затримці виконання рішення та не допускати їх настання.

Отже, звертаючись із заявою про відстрочення виконання рішення, відповідач не довів належними та допустимими доказами наявність виключних обставин, які можуть бути підставою для надання відстрочки.

Судом також враховані заперечення стягувача на надання боржнику відстрочення виконання рішення строком на 1 рік, які були висловлені представником Харківської міської ради у судовому засіданні 07.04.2026.

За таких обставин, враховуючи матеріальні інтереси обох сторін та приймаючи до уваги що заявником (боржником) всупереч приписам частини 3 статті 13 Господарського процесуального кодексу України не надано належних доказів неможливості чи утруднення на даний час виконання рішення суду, винятковості випадку, з наявністю якого процесуальний закон пов`язує можливість надання відстрочення виконання судового рішення, суд приходить до висновку, що заява Приватного акціонерного товариства "Харківський тракторний завод" про відстрочення виконання рішення не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись статтями 232-235, 331 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви Приватного акціонерного товариства "Харківський тракторний завод" про відстрочення виконання рішення (вх. №6886 від 23.03.26) відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та може бути оскаржена в порядку та строки, встановлені ст.ст. 254-256 ГПК України.

Ухвалу складено та підписано 08.04.2026 р.

СуддяЄ.М. Жиляєв

Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі - http://reyestr.court.gov.ua.