У Х В А Л А

03 квітня 2026 року м. Чернігівсправа № 927/306/26

Господарський суд Чернігівської області, в складі судді Романенко А. В., розглянув заяву від 01.04.2026 б/н Товариства з обмеженою відповідальністю «Гетьманське» про забезпечення позову до його подачі

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Гетьманське»,

вул. Ющенка В., буд. 61, м. Батурин, Ніжинський район, Чернігівської області, 16512;

до Новгород-Сіверської міської ради Чернігівської області,

вул. Захисників України, 2, м. Новгород-Сіверський, Чернігівської області, 16000;

предмет спору про визнання укладеною додаткової угоди до договору оренди землі

без виклику (повідомлення) учасників справи

ВСТАНОВИВ:

01.04.2026, до подачі позову, від Товариства з обмеженою відповідальністю «Гетьманське» до Господарського суду Чернігівської області надійшла заява про вжиття заходів забезпечення позову, до набрання законної сили рішення в справі, шляхом заборони вчиняти наступні дії щодо предмету спору:

заборонити Новгород-Сіверській міській раді Чернігівської області, Виконавчому комітету Новгород-Сіверської міської ради Чернігівської області, а також іншим фізичним та юридичним особам, здійснювати будь-які дії щодо поділу, об`єднання, передачі в оренду земельних ділянок, розташованих у Чернігівській області Новгород-Сіверського району, на території Печенюгівської сільської ради (за межами населених пунктів) за наступними кадастровими номерами: :07:000:0301, площа ріллі 1,4783 га; :07:000:0166, площа ріллі 2,5248 га; :07:000:0278, площа ріллі 3,4931 га; :07:000:0228, площа ріллі 2,5122 га; :07:000:0116, площа ріллі 2,8923 га; :07:000:0007, площа ріллі 2,5129 га; :07:000:0233, площа ріллі 1,4782 га; :07:000:0299, площа ріллі 1,4783 га; :07:000:0060, площа ріллі 2,5132 га; :07:000:0017, площа ріллі 2,5133 га; :07:000:0103, площа ріллі 2,5129 га; :07:000:0045, площа ріллі 2,5865 га; :07:000:0146, площа ріллі 2,5126 га; :07:000:0009, площа ріллі 2,5130 га; :07:000:0145, площа ріллі 2,5150 га; :07:000:0254, площа ріллі 2,5129 га.

заборонити державним реєстраторам прав на нерухоме майно та органам державної реєстрації прав (у тому числі, Міністерству юстиції України та його територіальним органам, виконавчим органам сільських, селищних та міських рад, Київській міській, районним у місті Києві державним адміністраціям, акредитованим суб`єктам, нотаріусам, іншим особам та органам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень») вчиняти реєстраційні дії щодо державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, стосовно земельних ділянок, розташованих у Чернігівській області Новгород-Сіверського району, на території Печенюгівської сільської ради (за межами населених пунктів), за наступними кадастровими номерами: :07:000:0301, площа ріллі 1,4783 га; :07:000:0166, площа ріллі 2,5248 га; :07:000:0278, площа ріллі 3,4931 га; :07:000:0228, площа ріллі 2,5122 га; :07:000:0116, площа ріллі 2,8923 га; :07:000:0007, площа ріллі 2,5129 га; :07:000:0233, площа ріллі 1,4782 га; :07:000:0299, площа ріллі 1,4783 га; :07:000:0060, площа ріллі 2,5132 га; :07:000:0017, площа ріллі 2,5133 га; :07:000:0103, площа ріллі 2,5129 га; :07:000:0045, площа ріллі 2,5865 га; :07:000:0146, площа ріллі 2,5126 га; :07:000:0009, площа ріллі 2,5130 га; :07:000:0145, площа ріллі 2,5150 га; :07:000:0254, площа ріллі 2,5129 га.

ТОВ «Гетьманське» повідомило про намір звернутись до суду з позовом до Новгород-Сіверської міської ради Чернігівської області про визнання укладеною додаткової угоди до договору оренди землі від 22.12.2018 № 001 щодо продовження строку його дії.

Мотивуючи необхідність вжиття судом заходів забезпечення позову до його подачі, заявник зазначив, що ним як орендарем за договором оренди землі від 22.12.2018 № 001, дотриманий порядок, передбачений статтею 33 Закону України «Про оренду землі» (в редакції чинній на момент укладення цього договору), для укладення цього договору оренди на новий строк, натомість Рада, не висунувши мотивованих заперечень, ухиляється від прийняття рішення щодо поновлення договору оренди перерахованих вище земельних ділянок на новий строк.

13.02.2026, на засіданні Новгород-Сіверської міської ради (64 позачергова сесія VIII скликання) розглянуто питання щодо передачі ТОВ «Гетьманське» в оренду земельних ділянок (невитребуваних паїв), за наведеним переліком, проте рішення з цього питання не прийнято. Відтак у Товариства, яке несе витрати з обробітку цих ділянок (посівна кампанія 2026 року), наявні обґрунтовані сумніви щодо передачі Радою спірних ділянок в майбутнє орендне користування третім особам, про що за доводами заявника, зокрема, свідчать публікації в засобах масової інформації (в мережі facebook.com).

Порядок забезпечення позову в справах, що розглядаються за правилами господарського судочинства, врегульований главою 10 розділу І Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України, в редакції Закону № 2147-VIII від 03.10.2017, зі змінами).

За частинами 1, 2 статті 136 ГПК України господарський суд, за заявою учасника справи, має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Забезпечення позову по суті це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача з метою реалізації в майбутньому актів правосуддя й задоволених вимог позивача.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого перебуває справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде ухвалене на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

За частиною 1 статті 137 ГПК України позов забезпечується, зокрема, забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмету спору.

Суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову.

Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення з такою заявою та подати докази наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню в зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу. Відповідна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 25.09.2020 у справі № 921/40/20.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Заходи до забезпечення позову повинні бути співмірними з заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні в випадку задоволення позову.

Під час вирішення питання щодо забезпечення позову, обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду заяви про забезпечення позову.

За приписами частини 1 статті 140 ГПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Відповідно до частини 1 статті 73, частини 1 статті 74, частини 1 статті 77 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд установлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За статтею 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь установленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам у цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься в справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З огляду на положення статей 13, 74, 80 ГПК України особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 74 ГПК України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову. Наприклад, вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду. Це може бути продаж майна або підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання та інше.

Суд установив, що заява позивача про забезпечення позову не містить належного обґрунтування.

Суд констатує, що саме лише припущення позивача в заяві про забезпечення позову щодо потенційної можливості ускладнення виконання судового рішення в разі невжиття судом заходів забезпечення позову шляхом заборони Раді, як власнику, вчиняти дії з передачі спірних земельних ділянок (невитребуваних паїв) в оплатне користування третім особам, не є достатньою підставою для задоволення цієї заяви. В матеріалах, доданих до заяви ТОВ «Гетьманське», відсутні будь-які належні докази на підтвердження зазначеного припущення відповідача, як то вчинення Радою підготовчих дій з передачі спірних ділянок у оплатне користування третім особам (замовлено технічну документацію з землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок; оголошено аукціон, торги, тендер з продажу речового права права оренди цих ділянок, тощо).

Суд вважає за доцільне звернути увагу заявника, що частиною 12 статті 137 ГПК України встановлено імперативну заборону на вжиття заходів забезпечення позову, які полягають в (або мають наслідком) припиненні, відкладенні, зупиненні чи іншому втручанні в проведення конкурсу, аукціону, торгів, тендера чи інших публічних конкурсних процедур, що проводяться від імені держави (державного органу), територіальної громади (органу місцевого самоврядування) або за участю призначеного державним органом суб`єкта в складі комісії, що проводить конкурс, аукціон, торги, тендер чи іншу публічну конкурсну процедуру.

З урахуванням наведеного, суд доходить висновку, що заява ТОВ «Гетьманське» про забезпечення позову до подачі, не підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 13, 14, 74 80, 86, 136 140, 233 235 ГПК України, господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити в задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Гетьманське» () про забезпечення позову до його подачі в справі № 927/306/26.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання 03.04.2026, може бути оскаржена до Північного апеляційного господарського суду в строки, визначені статтями 256, 257 ГПК України.

Повідомити учасників справи про можливість одержання інформації по справі зі сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: http://court.gov.ua/ або у Єдиному державному реєстрі судових рішень: http://reyestr.court.gov.ua/.

Суддя А.В. Романенко