ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"31" березня 2026 р.м. Одеса Справа № 916/40/26
Господарський суд Одеської області у складі судді Гута С.Ф.,

секретар судового засідання Борисова Н.В.,

за участю представників учасників справи:

від позивача: Козачок І.П.,

від відповідача: не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "АДАМА УКРАЇНА" до відповідача: Приватного сільськогосподарського підприємства "ОЛЕКСАНДРІЯ" про стягнення 1023906,55 грн заборгованості,

зазначає наступне:

Товариство з обмеженою відповідальністю "АДАМА УКРАЇНА" (надалі - ТОВ "АДАМА УКРАЇНА", Позивач) використовуючи підсистему "Електронний суд" Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи 06.01.2026 звернулось до Господарського суду Одеської області із позовною заявою про стягнення з Приватного сільськогосподарського підприємства "ОЛЕКСАНДРІЯ" (надалі - ПСП "ОЛЕКСАНДРІЯ", Відповідач) 1023906,55 грн заборгованості, з яких 729690,85 грн основного боргу, 70145,13 грн пені, 58831,41 грн процентів річних, 145938,17 грн штрафу, 19300,99 грн різниці в ціні товару, у зв`язку із неналежним виконанням взятих на себе за укладеним 26.03.2024 договором поставки № 31272922/2024 зобов`язань в частині своєчасної та остаточної оплати вартості отриманого товару.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Господарського суду Одеської області від 07.01.2026 позовній заяві ТОВ "АДАМА УКРАЇНА" присвоєно єдиний унікальний номер судової справи - 916/40/26 та визначено суддю Гута С.Ф. для її подальшого розгляду.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 12.01.2026 прийнято позовну заяву ТОВ "АДАМА УКРАЇНА" до розгляду та відкрито провадження у справі № 916/40/26, визнано малозначною та постановлено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження, призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 10 лютого 2026 року.

В автоматизованій системі діловодства Господарського суду Одеської області наявна інформація про зареєстрований у ПСП "ОЛЕКСАНДРІЯ" (Код ) електронний кабінет у підсистемі "Електронний суд" Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи.

Відповідно до сформованих за допомогою автоматизованої системи діловодства Господарського суду Одеської області довідок до електронного кабінету сторін у справі Єдиною судовою інформаційно-телекомунікаційною системою в автоматичному режимі 12.01.2026 доставлено ухвалу про відкриття провадження у справі.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 10.02.2026 відкладено розгляд справи на 10 березня 2026 року.

Відповідно до сформованої за допомогою автоматизованої системи діловодства Господарського суду Одеської області довідки до електронного кабінету ПСП "ОЛЕКСАНДРІЯ" (Код ) Єдиною судовою інформаційно-телекомунікаційною системою в автоматичному режимі 10.02.2026 доставлено ухвалу про відкладення розгляду справи на 10 березня 2026 року.

Призначене на 10.03.2026 судове засідання не відбулось у зв`язку із перебуванням судді на лікарняному.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 16.03.2026 призначено розгляд справи на 31 березня 2026 року.

Відповідно до сформованих за допомогою автоматизованої системи діловодства Господарського суду Одеської області довідок до електронного кабінету сторін у справі Єдиною судовою інформаційно-телекомунікаційною системою в автоматичному режимі 16.03.2026 доставлено ухвалу про призначення розгляду справи на 31 березня 2026 року.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Кузнецов та інші проти Російської Федерації" зазначено, що ще одним завданням вмотивованого рішення є продемонструвати сторонам, що вони були почуті, вмотивоване рішення дає можливість стороні апелювати проти нього нарівні з можливістю перегляду рішення судом апеляційної інстанції. Така позиція є усталеною практикою Європейського суду з прав людини (справи "Серявін та інші проти України", "Проніна проти України"), з якої випливає, що ігнорування судом доречних аргументів сторони є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Частинами 1 та 2 статті 2 ГПК України встановлено, що завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

В свою чергу, частиною 3 статті 2 ГПК України встановлено, що одним із основних засад (принципів) господарського судочинства є розумність строків розгляду справи судом.

Відповідно до положень статті 114 ГПК України суд має встановлювати розумні строки для вчинення процесуальних дій. Строк є розумним, якщо він передбачає час, достатній, з урахуванням обставин справи, для вчинення процесуальної дії, та відповідає завданню господарського судочинства.

Згідно із приписами статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожній фізичній або юридичній особі гарантується право на розгляд судом упродовж розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, в якій вона є стороною.

Європейський суд з прав людини щодо критеріїв оцінки розумності строку розгляду справи визначився, що строк розгляду має формувати суд, який розглядає справу. Саме суддя має визначати тривалість вирішення спору, спираючись на здійснену ним оцінку "розумності строку" розгляду в кожній конкретній справі, враховуючи її складність, поведінку учасників процесу, можливість надання доказів тощо.

Поняття розумного строку не має чіткого визначення, проте розумним слід уважати строк, який необхідний для вирішення справи відповідно до вимог матеріального та процесуального законів.

Європейський суд щодо тлумачення положення "розумний строк" в рішенні у справі "Броуган (Brogan) та інші проти Сполученого Королівства" роз`яснив, що строк, який можна визначити розумним, не може бути однаковим для всіх справ, і було б неприродно встановлювати один строк в конкретному цифровому виразі для усіх випадків. Таким чином, у кожній справі виникає проблема оцінки розумності строку, яка залежить від певних обставин.

У справі Bellet v. France Суд зазначив, що „стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права".

У своїй практиці Європейський суд неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у 6 § 1 Конвенції, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання. Держави-учасниці користуються у цьому питанні певною свободою розсуду. Однак Суд повинен прийняти в останній інстанції рішення щодо дотримання вимог Конвенції; він повинен переконатись у тому, що право доступу до суду не обмежується таким чином чи такою мірою, що сама суть права буде зведена нанівець. Крім того, подібне обмеження не буде відповідати ст. 6 § 1, якщо воно не переслідує легітимної мети та не існує розумної пропорційності між використаними засобами та поставленою метою (Prince Hans-Adam II of Liechtenstein v. Germany).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Кузнецов та інші проти Російської Федерації" зазначено, що ще одним завданням вмотивованого рішення є продемонструвати сторонам, що вони були почуті, вмотивоване рішення дає можливість стороні апелювати проти нього нарівні з можливістю перегляду рішення судом апеляційної інстанції. Така позиція є усталеною практикою Європейського суду з прав людини (справи "Серявін та інші проти України", "Проніна проти України"), з якої випливає, що ігнорування судом доречних аргументів сторони є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Враховуючи вищенаведене, з метою дотримання принципів диспозитивності, змагальності сторін, рівності сторін перед законом та судом, необхідність призначення судового засідання в межах строку, необхідного для завчасного повідомлення, розгляд справи здійснено господарським судом в межах розумного строку.

У призначене на 31.03.2026 судове засідання представник ПСП "ОЛЕКСАНДРІЯ" не з`явився.

Частиною 6 статті 242 ГПК України передбачено, що днем вручення судового рішення є день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи.

Приписи частин 4 та 5 статті 6 ГПК України визначають, що Єдина судова інформаційно-комунікаційна система відповідно до закону забезпечує обмін документами (надсилання та отримання документів) в електронній формі між судами, між судом та учасниками судового процесу, між учасниками судового процесу, а також фіксування судового процесу і участь учасників судового процесу у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Суд направляє судові рішення та інші процесуальні документи учасникам судового процесу до їхніх електронних кабінетів, вчиняє інші процесуальні дії в електронній формі із застосуванням Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи або її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами, в порядку, визначеному цим Кодексом, Положенням про Єдину судову інформаційно-комунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів).

Пунктом 42 Положення про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, затвердженого рішенням Вищої ради правосуддя від 17.08.2021 № 1845/0/15-21 із змінами, передбачено, що засобами ЄСІТС в автоматичному режимі здійснюється перевірка наявності в особи зареєстрованого Електронного кабінету. У разі наявності в особи Електронного кабінету засобами ЄСІТС забезпечується надсилання до автоматизованої системи діловодства підтвердження доставлення до Електронного кабінету користувача документа у справі. В іншому випадку до автоматизованої системи діловодства надходить повідомлення про відсутність в особи зареєстрованого Електронного кабінету.

В свою чергу, пункт 37 Положення визначає, що підсистема "Електронний суд" забезпечує можливість автоматичного надсилання матеріалів справ в електронному вигляді до Електронних кабінетів учасників справи та їхніх повірених.

У випадку, якщо особа (учасник справи) зареєструвала свій Електронний кабінет, електронна форма вручення їй судових рішень є обов`язковою та пріоритетною щодо письмової форми вручення, яка, на відміну від електронної форми, може бути реалізована судом у зазначеному випадку лише за окремою заявою учасника справи.

Саме така правова позиція суду касаційної інстанції викладена в ухвалах Верховного Суду від 06.03.2023 у справі № 916/3104/21 та від 17.05.2023 у справі № 910/15120/20.

Приписами частини 4 статті 120 ГПК України передбачено, що ухвала господарського суду про дату, час та місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії повинна бути вручена завчасно, з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу, але не менше ніж п`ять днів, для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи чи вчинення відповідної процесуальної дії.

Враховуючи наявність сформованих автоматизованою системою діловодства Господарського суду Одеської області довідок про завчасну доставку до електронного кабінету ПСП "ОЛЕКСАНДРІЯ" підсистемою "Електронний суд" Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи в автоматичному режимі постановлених у справі ухвал, останнє належним чином повідомлено про судове провадження та призначені засідання, відтак неявка представника не перешкоджає розгляду справи.

Ухвалами Господарського суду Одеської області забезпечено право участі представника ТОВ "АДАМА УКРАЇНА" у призначених судових засіданнях в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду після звернення із відповідним клопотанням.

В ході розгляду даної справи Господарським судом Одеської області, у відповідності до пункту 4 частини 5 статті 13 ГПК України, створено учасникам справи умови для реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.

Письмового відзиву від ПСП "ОЛЕКСАНДРІЯ" до Господарського суду Одеської області, як і інших клопотань або заяв, не надходило, у зв`язку з чим, у відповідності до частини 4 статті 13 та частини 9 статті 165 ГПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

В процесі розгляду справи представник ТОВ "АДАМА УКРАЇНА" підтримував заявлені позовні вимоги та наполягав на задоволенні позову в повному обсязі.

31 березня 2026 року у судовому засіданні судом проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення. Повідомлено, що повне рішення буде складено 06 квітня 2026 року.

Приписами статті 14 ГПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Дослідивши у відкритому судовому засіданні матеріали справи, надані докази, суд встановив:

26 березня 2024 року між ТОВ "АДАМА УКРАЇНА" (Постачальник) та ПСП "ОЛЕКСАНДРІЯ" (Покупець) укладено договір поставки № 31272922/2024 (Договір), умовами пункту 1.1 якого погоджено, що в порядку та на умовах, визначених цим Договором, Постачальник зобов`язується поставити Покупцю товари, визначені в Додатках (Специфікація) до Договору (Товар), а Покупець прийняти та оплатити такий Товар.

Найменування, асортимент та кількість Товару, який підлягає поставці за цим Договором, зазначаються в Специфікаціях, які є невід`ємною частиною Договору (пункт 1.2).

Товар постачається окремими партіями згідно Специфікацій, які оформлюються на підставі замовлень Покупця, оформлених в довільній формі (Замовлення). Замовлення має обов`язково містити наступну інформацію: найменування та номенклатуру Товару, його кількість, склад Постачальника, з якого Покупець, хотів би отримати Товар, очікувані умови його оплати (пункт 2.1).

В Рахунку на оплату Товару зазначається вартість Товару в гривнях, розрахована відповідно до положень пунктів 4.2 та 4.3.1. цього Договору (пункт 2.5).

На запит Покупця та на розсуд Постачальника Доставка може здійснюватися за рахунок Постачальника на склад Покупця за умови придбання Покупцем та відвантаження за одну поставку в рамках однієї Специфікації, з одного місця відвантаження та в одне місце вивантаження Товару на суму, яка дорівнює або більше 300000,00 гривень з ПДВ за цінами, з урахуванням знижок та надбавок, зазначеними у відповідній Специфікації на поставку Товару. Доставка Товару за рахунок Постачальника здійснюється лише в тому випадку, якщо Постачальником не було надано Покупцю знижку, передбачену п, 2.6.2 цього Договору (пункт 2.6.3).

Разом із Товаром Постачальник передає Покупцеві такі документи: видаткову накладну; копію сертифікату якості, у випадку якщо його обов`язкова наявність для Товару передбачена законодавством України. Сертифікати якості також можуть надаватися Покупцю шляхом надання останньому доступу до сховища, яке знаходиться за посиланням: …звідки Покупець може завантажити необхідні сертифікати (пункт 2.7).

Якщо відповідно до пунктів 2.6.1.1. та 2.6.3. Договору Постачальник здійснює доставку Товару, то право власності на Товар та ризик випадкового знищення або пошкодження Товару переходить до Покупця в момент передачі Товару перевізнику (пункт 2.9.2).

Загальна ціна Договору визначається як загальна вартість усього Товару, поставленого за цим Договором, що визначається відповідно до цін Товару, визначених згідно умов Договору, з урахуванням знижок та надбавок, які можуть надаватися / застосовуватися за цим Договором та призводити до зміни ціни Товару та Договору після поставки Товару (пункт 3.1).

Ціна Товару в національній валюті та її еквівалент в іноземній валюті (долар США), зазначається у Додатках (Специфікаціях) до цього Договору (пункт 3.2).

Ціна Товару в національній валюті України є попередньою та остаточно визначається в порядку, передбаченому умовами цього Договору та Додатками (Специфікаціями) до нього (пункт 3.3).

Вартість тари та упаковки, в якій постачається Товар, включено до ціни Товару (пункт 3.4).

Розрахунок за Товар здійснюється у безготівковій формі, в гривні, шляхом перерахування грошових коштів на рахунок Постачальника, згідно банківських реквізитів, зазначених у рахунку на оплату. Датою оплати Товару вважається день зарахування грошових коштів на банківський рахунок Постачальника (пункт 4.1).

Сторони домовились, що попередня ціна Товару в гривнях, яка вказується в Рахунку на оплату Товару, визначається відповідно до положень п. 4.3.1. Договору, виходячи із курсу продажу долара США, який склався на міжбанківському валютному ринку України на момент закриття торгів на ньому, і який публікується на сайті https://kurs.com.ua (Курс), у робочий день, що передує даті виставлення відповідного Рахунку на оплату Товару (пункт 4.2).

Відповідно до пункту 4.3.1 оплата Товару здійснюється в наступному порядку, якщо інші умови оплати не передбачені в Додатках (Специфікаціях) до Договору:

Попередня ціна Товару в гривнях (надалі в формулі - «Р») без ПДВ, за якою Покупець купує Товар, визначається на дату Рахунку на оплату Товару, виставленого Постачальником, за наступною формулою: Р = S * А * (1+(N-D)/100) де S - еквівалент ціни Товару, який оплачується на умовах 100% попередньої оплати, в доларах США без ПДВ, який зазначений у відповідній Специфікації до Договору; А - Курс у робочий день, що передує даті рахунку-фактури; N - відсоток Надбавки до ціни Товару за продаж Товару на умовах товарного кредиту (відстрочки платежу), який розраховується в порядку, передбаченому умовами пунктів 4.3.4.1 - 4.3.4.4 цього Договору; D - відсоток знижки, що надається у рахунку-фактурі на оплату Товар - згідно умов цього Договору (пункт 4.3.1).

Якщо з дати Рахунку на оплату Товару до дня фактичної оплати Товару (враховуючи відстрочення платежу згідно умов оплати, передбачених відповідною Специфікацією або Договором) Курс у робочий день, що передує даті оплати Товару, змінюється більше, ніж на 2% у бік збільшення або зменшення, порівняно до Курсу, який було встановлено у робочий день, що передує даті Рахунку на оплату Товару, то різниця в ціні розраховується в доларовому еквіваленті (без ПДВ) (надалі в формулі - «S1») за наступною формулою: S1 = S * (1+(N-D)/100) - Р/А1 де, А1 - Курс у робочий день, що передує даті оплати Товару; S1 - різниця в ціні Товару в доларовому еквіваленті (пункт 4.3.2).

У разі порушення Покупцем строків оплати Товару, зазначених в Специфікації, та несплати Товару до моменту пред`явлення Постачальником позову про стягнення заборгованості з Покупця, то для визначення різниці в ціні Товару в доларовому еквіваленті та гривневого еквіваленту відповідної різниці в ціні використовується Курс на дату, що передує даті пред`явлення позову (пункт 4.3.2.1).

Сторони дійшли згоди, що строк дії рахунків на оплату Товару - 3 (три) банківських дні, включаючи дату його оформлення, якщо інше не буде письмово погоджено Сторонами. У випадку коли Покупець не здійснить оплату Товару протягом строку дії Рахунку на оплату Товар, то Постачальник має право відмовитись від поставки Товару згідно відповідної Специфікації або виставити новий Рахунок на оплату Товару з урахуванням вимог п.4.2 та 4.3.1 цього Договору (пункт 4.4).

Умови поставки та оплати Товару визначаються сторонами у Додатках (Специфікаціях) на поставку Товару з урахуванням положень цього Договору (пункт 5.1).

Товар вважається прийнятим за якістю та кількістю (видимі дефекти) на підставі та з дати, вказаної у відповідній видатковій накладній (пункт 5.3).

За невиконання чи неналежне виконання обов`язків за цим Договором кожна із Сторін несе відповідальність, передбачену цим Договором та чинним законодавством України (пункт 6.1).

У випадку прострочення оплати Товару більш ніж на 10 календарних днів, Покупець зобов`язаний, в такому випадку, сплатити на користь Постачальника пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від простроченої суми коштів, яка діяла в період прострочення, за кожен день прострочення, протягом всього періоду прострочення без обмеження тривалості такого періоду, тобто починаючи з першого дня прострочення і до дня оплати простроченого платежу (пункт 6.3).

У випадку порушення Покупцем строків оплати Товару, Покупець зобов`язаний сплатити на користь Постачальника штраф у розмірі 20% від загальної вартості Товару у гривнях з ПДВ, зазначеної у Специфікації на поставку Товару, строки оплати якого порушені (пункт 6.4).

Відповідно до статті 625 Цивільного Кодексу України, якщо Покупець прострочить оплату Товару, то на прострочену суму Постачальник може нарахувати, а Покупець на вимогу Постачальника повинен сплатити 26 (двадцять шість) процентів річних від простроченої су ми коштів (пункт 6.5).

Сплата будь-якої неустойки (штрафу, пені), процентів, передбачених цим Договором, не звільняє Покупця від виконання своїх зобов`язань за цим Договором і не позбавляє Постачальника права на інші засоби захисту своїх інтересів відповідно до чинного законодавства України (пункт 6.6).

Сторони домовились про те, що нарахування штрафних санкцій (пені, штрафу, процентів) за цим Договором відповідно до ч.6 ст.232 Господарського кодексу України припиняється через три роки від дня, коли зобов`язання мало бути виконано (пункт 6.9).

Сторони домовились про те, що позовна давність щодо стягнення неустойки, штрафу, пені становить 3 (три) роки (пункт 6.10).

Сторони домовились, що до усіх без виключення зобов`язань Сторін, які можуть виникнути з цього Договору, застосовується строк позовної давності у 3 (три) роки (пункт 7.2).

Даний Договір набуває чинності з дня його підписання та діє до 31 грудня 2024 року, але у будь-якому випадку до повного виконання Сторонами їх обов`язків, які виникли з Договору протягом строку його дії (пункт 8.1).

Договір може бути достроково розірваний за взаємною згодою Сторін у будь-який час. Про розірвання Договору Сторони укладають додаткову угоду (пункт 8.2).

До відносин Сторін за цим Договором застосовується матеріальне право України (пункт 9.1).

Представлена копія Договору містить залишені представниками підписи та скріплена печатками контрагентів.

01 липня 2024 року між ТОВ "АДАМА УКРАЇНА" як Постачальником та ПСП "ОЛЕКСАНДРІЯ" як Покупцем укладено Додаткову угоду № 1 якою, викладено зокрема, пункт 8.1 Договору в новій редакції: «Даний Договір набуває чинності з дня його підписання та діє до 30 вересня 2025 року, але у будь-якому випадку до повного виконання Сторонами їх обов`язків, які виникли з Договору протягом строку його дії».

В процесі здійснення господарських взаємовідносин на підставі вище дослідженого Договору між ТОВ "АДАМА УКРАЇНА" як Постачальником та ПСП "ОЛЕКСАНДРІЯ" як Покупцем укладено наступні Специфікації разом із видатковими накладними:

Специфікація (рахунок 2370) від 26.03.2024, за умовами вказаної специфікації ТОВ "АДАМА УКРАЇНА" зобов`язалось здійснити поставку Товару на загальну вартість 801836,66 грн з ПДВ в термін до 25.04.2024. Порядок оплати визначено - 100 % від вартості Товару до 15.10.2024 (включно). Відповідно до представленої видаткової накладної № 4458 від 17.04.2024 року ПСП "ОЛЕКСАНДРІЯ" отримано відповідний Товар загальною вартістю 801836,66 грн;

Специфікація (рахунок 2371) від 26.03.2024, за умовами вказаної специфікації ТОВ "АДАМА УКРАЇНА" зобов`язалось здійснити поставку Товару на загальну вартість 1732179,20 грн з ПДВ в термін до 25.04.2024. Порядок оплати визначено - 100 % від вартості Товару до 15.10.2024 (включно). Відповідно до представлених видаткових накладних № 4462 від 16.04.2024 року, № 4460 від 17.04.2024 та № 4463 від 08.05.2024 року ПСП "ОЛЕКСАНДРІЯ" отримано відповідний Товар загальною вартістю 1732179,20 грн з ПДВ;

Специфікація (рахунок 4586) від 29.04.2024, за умовами вказаної специфікації ТОВ "АДАМА УКРАЇНА" зобов`язалось здійснити поставку Товару на загальну вартість 120055,85 грн з ПДВ в термін до 29.05.2024. Порядок оплати визначено - 100 % від вартості Товару до 15.10.2024 (включно). Відповідно до представленої видаткової накладної № 5532 від 29.04.2024 ПСП "ОЛЕКСАНДРІЯ" отримано відповідний Товар загальною вартістю 113791,04 грн;

Специфікація (рахунок 5318) від 11.06.2024, за умовами вказаної специфікації ТОВ "АДАМА УКРАЇНА" зобов`язалось здійснити поставку Товару на загальну вартість 545780,72 грн з ПДВ в термін до 11.07.2024. Порядок оплати визначено - 100 % від вартості Товару до 31.10.2024 (включно). Відповідно до представленої видаткової накладної № 7824 від 11.06.2024 ПСП "ОЛЕКСАНДРІЯ" отримано відповідний Товар загальною вартістю 545780,72 грн;

Специфікація (рахунок 6564) від 11.06.2024, за умовами вказаної специфікації ТОВ "АДАМА УКРАЇНА" зобов`язалось здійснити поставку Товару на загальну вартість 488285,36 грн з ПДВ в термін до 11.07.2024. Порядок оплати визначено - 100 % від вартості Товару до 30.10.2024 (включно). Відповідно до представленої видаткової накладної № 7873 від 11.06.2024 ПСП "ОЛЕКСАНДРІЯ" отримано відповідний Товар загальною вартістю 488285,36 грн з ПДВ;

Специфікація (рахунок 7852) від 25.07.2024, за умовами вказаної специфікації ТОВ "АДАМА УКРАЇНА" зобов`язалось здійснити поставку Товару на загальну вартість 484546,78 грн з ПДВ в термін до 24.08.2024. Порядок оплати визначено - 100 % від вартості Товару до 20.07.2025 (включно). Відповідно до представленої видаткової накладної № 9417 від 31.07.2024 ПСП "ОЛЕКСАНДРІЯ" отримано відповідний Товар загальною вартістю 484546,78 грн;

Специфікація (рахунок 9115) від 18.09.2024, за умовами вказаної специфікації ТОВ "АДАМА УКРАЇНА" зобов`язалось здійснити поставку Товару на загальну вартість 430128,92 грн з ПДВ в термін до 18.10.2024. Порядок оплати визначено - 100 % від вартості Товару до 15.09.2025 (включно). Відповідно до представленої видаткової накладної № 10808 від 18.09.2024 ПСП "ОЛЕКСАНДРІЯ" отримано відповідний Товар загальною вартістю 430128,92 грн. Окрім того у відповідному рахунку № 9115 визначено, що загальна попередня вартість Товару в гривнях (без ПДВ) становить еквівалент 8640,25 доларів США, розрахований по курсу 41,4850 гривень за один долар США;

Специфікація (рахунок 9246) від 23.09.2024, за умовами вказаної специфікації ТОВ "АДАМА УКРАЇНА" зобов`язалось здійснити поставку Товару на загальну вартість 509763,01 грн з ПДВ в термін до 23.10.2024. Порядок оплати визначено - 100 % від вартості Товару до 15.09.2025 (включно). Відповідно до представленої видаткової накладної № 10949 від 23.09.2024 ПСП "ОЛЕКСАНДРІЯ" отримано відповідний Товар загальною вартістю 509763,01 грн. Окрім того у відповідному рахунку № 9246 визначено, що загальна попередня вартість Товару в гривнях (без ПДВ) становить еквівалент 10274,58 доларів США, розрахований по курсу 41,3450 гривень за один долар США;

Специфікація (рахунок 9247) від 23.09.2024, за умовами вказаної специфікації ТОВ "АДАМА УКРАЇНА" зобов`язалось здійснити поставку Товару на загальну вартість 499297,43 грн з ПДВ в термін до 23.10.2024. Порядок оплати визначено - 100 % від вартості Товару до 15.09.2025 (включно). Відповідно до представлених видаткових накладних № 10948 від 23.09.2024 та 11566 від 23.10.2024 ПСП "ОЛЕКСАНДРІЯ" отримано відповідний Товар загальною вартістю 499297,43 грн. Окрім того у відповідному рахунку № 9247 визначено, що загальна попередня вартість Товару в гривнях (без ПДВ) становить еквівалент 10063,64 доларів США, розрахований по курсу 41,3450 гривень за один долар США.

27 листопада 2024 року між ТОВ "АДАМА УКРАЇНА" як Постачальником та ПСП "ОЛЕКСАНДРІЯ" як Покупцем підписано акт зарахування зустрічних однорідних вимог, відповідно до якого Сторона 1 має зобов`язання перед Стороною 2 щодо оплати товару за Договором, в розмірі 17287,19 грн з урахуванням ПДВ, що був поставлений згідно з наступними видатковими накладними: № 4458 від 17.04.2024 сума з ПДВ, яка підлягає зарахуванню 5328,11 грн, № 4460 від 17.04.2024 - 2665,92 грн, № 4463 від 08.05.2024 - 1665,80 грн, № 5532 від 29.04.2024 - 756,13 грн, № 7873 від 11.06.2024 - 3244,59 грн та № 7874 від 11.06.2024 - 3626,64 грн.

Сторона 2 має зобов`язання перед Стороною 1 щодо компенсації знижок у відповідності до умов Договору в розмірі 17287,19 грн з урахуванням ПДВ.

Сторони, керуючись статтею 601 Цивільного кодексу України, домовились припинити Зобов`язання 1 та Зобов`язання 2 на суму у розмірі 17287,19 грн, шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог, що випливають із цих зобов`язань.

03 жовтня 2025 року між ТОВ "АДАМА УКРАЇНА" як Постачальником та ПСП "ОЛЕКСАНДРІЯ" як Покупцем підписано акт зарахування зустрічних однорідних вимог, відповідно до якого Сторона 1 має зобов`язання перед Стороною 2 щодо оплати товару за Договором поставки в розмірі 308412,13 грн з урахуванням ПДВ, що був поставлений згідно з наступними видатковою накладною № 10948 від 23.09.2024 сума з ПДВ, яка підлягає зарахуванню 308412,13 грн.

Сторона 2 має зобов`язання перед Стороною 1 щодо компенсації знижок у відповідності до умов Договору в розмірі 308412,13 грн з урахуванням ПДВ.

Сторони, керуючись статтею 601 Цивільного кодексу України, домовились припинити Зобов`язання 1 та Зобов`язання 2 на суму у 308412,13 грн з урахуванням ПДВ, шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог, що випливають із цих зобов`язань.

Відповідно до представленої виписки по банківському рахунку ТОВ "АДАМА УКРАЇНА" упродовж 26.03.2024 - 30.12.2025 ПСП "ОЛЕКСАНДРІЯ" здійснено наступні переказу коштів: 06.11.2024 - 545780,72 грн із призначенням платежу «За ЗЗР зг.дог. №31272922/2024 від 26.03.2024р. та рах. №5318 від 11.06.2024р., в т.ч. ПДВ 20% - 90963,45 грн»; 06.11.2024 - 113791,04 грн із призначенням платежу «За ЗЗР зг.дог. №31272922/2024 від 26.03.2024р. та рах. №4586 від 29.04.2024р., в т.ч. ПДВ 20% - 18965,17 грн»; 06.11.2024 - 987797,93 грн із призначенням платежу «За ЗЗР зг.дог. №31272922/2024 від 26.03.2024р. та рах. №2371 від 26.03.2024р., в т.ч. ПДВ 20% - 164632,99 грн»; 06.11.2024 - 488285,36 грн із призначенням платежу «За ЗЗР зг.дог. №31272922/2024 від 26.03.2024р. та рах. №6564 від 11.06.2024р., в т.ч. ПДВ 20% - 81380,89 грн»; 11.09.2024 - 488285,36 грн із призначенням платежу «За ЗЗР зг.дог. №31272922/2024 від 26.03.2024р. та рах. №6564 від 11.06.2024р., в т.ч. ПДВ 20% - 81380,89 грн»; 11.09.2024 - 90000,00 грн із призначенням платежу «За ЗЗР зг.дог. №31272922/2024 від 26.03.2024р. та рах. №2371 від 26.03.2024р., в т.ч. ПДВ 20% - 15000,00 грн»; 11.09.2024 - 90000,00 грн із призначенням платежу «За ЗЗР зг.дог. №31272922/2024 від 26.03.2024р. та рах. №2371 від 26.03.2024р., в т.ч. ПДВ 20% - 15000,00 грн»; 11.09.2024 - 90000,00 грн із призначенням платежу «За ЗЗР зг.дог. №31272922/2024 від 26.03.2024р. та рах. №2371 від 26.03.2024р., в т.ч. ПДВ 20% - 15000,00 грн»; 11.09.2024 - 49962,93 грн із призначенням платежу «За ЗЗР зг.дог. №31272922/2024 від 26.03.2024р. та рах. №2371 від 26.03.2024р., в т.ч. ПДВ 20% - 15000,00 грн»; 14.08.2024 - 90000,00 грн із призначенням платежу «За ЗЗР зг.дог. №31272922/2024 від 26.03.2024р. та рах. №2371 від 26.03.2024р., в т.ч. ПДВ 20% - 15000,00 грн»; 14.08.2024 - 64418,37 грн із призначенням платежу «За ЗЗР зг.дог. №31272922/2024 від 26.03.2024р. та рах. №2371 від 26.03.2024р., в т.ч. ПДВ 20% - 10736,40 грн»; 14.08.2024 - 50000,00 грн із призначенням платежу «За ЗЗР зг.дог. №31272922/2024 від 26.03.2024р. та рах. №2370 від 26.03.2024р., в т.ч. ПДВ 20% - 8333,33 грн»; 14.08.2024 - 90000,00 грн із призначенням платежу «За ЗЗР зг.дог. №31272922/2024 від 26.03.2024р. та рах. №2371 від 26.03.2024р., в т.ч. ПДВ 20% - 15000,00 грн»; 14.08.2024 - 55298,66 грн із призначенням платежу «За ЗЗР зг.дог. №31272922/2024 від 26.03.2024р. та рах. №2370 від 26.03.2024р., в т.ч. ПДВ 20% - 9216,44 грн»; 14.08.2024 - 90000,00 грн із призначенням платежу «За ЗЗР зг.дог. №31272922/2024 від 26.03.2024р. та рах. №2371 від 26.03.2024р., в т.ч. ПДВ 20% - 15000,00 грн»; 14.08.2024 - 90000,00 грн із призначенням платежу «За ЗЗР зг.дог. №31272922/2024 від 26.03.2024р. та рах. №2371 від 26.03.2024р., в т.ч. ПДВ 20% - 15000,00 грн»; 08.08.2024 - 696538,00 грн із призначенням платежу «За ЗЗР зг.дог. №31272922/2024 від 26.03.2024р. та рах. №2370 від 26.03.2024р., в т.ч. ПДВ 20% - 116089,67 грн»; 30.07.2025 - 401086,39 грн із призначенням платежу «За ЗЗР зг.дог. №31272922/2024 від 26.03.2024р. та рах. №9115 від 18.09.2024р., в т.ч. ПДВ 20% - 66847,73 грн»; 23.07.2025 - 484546,78 грн із призначенням платежу «За ЗЗР зг.дог. №31272922/2024 від 26.03.2024р. та рах. №7852 від 25.07.2024р., в т.ч. ПДВ 20% - 80757,80 грн»; 27.11.2024 - 7178,38 грн із призначенням платежу «За ЗЗР зг.дог. №31272922/2024 від 26.03.2024р. та рах. №5318 від 11.06.2024р., в т. ч. ПДВ 20 % - 1196,40 грн».

Відповідно до представлених ТОВ "АДАМА УКРАЇНА" роздруківок вебсайту https://kurs.com.ua станом на 05.01.2026 міжбанківський курс валют долар США/гривня становив 42,4440 грн за 1 долар США.

Відповідно до представленого ТОВ "АДАМА УКРАЇНА" розрахунку за ПСП "ОЛЕКСАНДРІЯ" обліковується 1023906,55 грн заборгованості, з яких 729690,85 грн основного боргу, 70145,13 грн пені, 58831,41 грн процентів річних, 145938,17 грн штрафу, 19300,99 грн різниці в ціні товару.

729690,85 грн основного боргу складаються з вартості отриманого, проте не оплаченого, Товару за видатковими накладними: № 10808 від 18.09.2024/ загальною вартістю 430128,92 грн - сплачено 30.07.2025 401086,39 грн/ 29042,53 грн, № 10949 від 23.09.2024 - 509763,01 грн, № 10948 від 23.09.2024 та № 11566 від 23.10.2024 - 499297,43 грн/ - зарахування 03.10.2025 зустрічних однорідних вимог у сумі 308412,13 грн/ 190885,31 грн (29042,53 грн + 509763,01 грн + 190885,31 грн).

70145,13 грн пені складаються з 2614,62 грн, нарахованих на суму 29042,53 грн упродовж 16.09-30.12.2025, 45892,64 грн, нарахованих на суму 509763,01 грн упродовж 16.09-30.12.2025, 7209,03 грн нарахованих на 499297,44 грн упродовж 16.09-02.10.2025, 14428,84 грн, нарахованих на 190885,31 грн упродовж 03.10-30.12.2025 (2614,62 грн + 45892,64 грн + 7209,03 грн + 14428,84 грн).

58831,41 грн процентів річних складаються з 2192,91 грн, нарахованих на суму 29042,53 грн упродовж 16.09-30.12.2025, 38490,60 грн, нарахованих на суму 509763,01 грн упродовж 16.09-30.12.2025, 6046,29 грн, нарахованих на 499297,44 грн упродовж 16.09-02.10.2025, 12101,61 грн, нарахованих на 190885,31 грн упродовж 03.10-30.12.2025 (2192,91 грн + 38490,60 грн + 6046,29 грн + 12101,61 грн).

145938,17 грн штрафу, складаються з 5801,51 грн, нарахованих на 29042,53 грн, 101952,60 грн, нарахованих на 509763,01 грн, 38177,06 грн, нарахованих на 190885,31 грн (5801,51 грн + 101952,60 грн + 38177,06 грн).

19300,99 грн різниці в ціні товару, складаються з 558,99 грн (різниці в ціні Товару в гривневому еквівалентів станом на день підписання видаткової накладної № 10808 від 18.09.2024 та дню, що передує подачі позову до суду), 775,88 грн (різниці в ціні Товару в гривневому еквівалентів станом на день підписання видаткової накладної № 10948 від 23.09.2024 та дню, що передує подачі позову до суду), 2100,98 грн + 1315,76 грн (різниці в ціні Товару в гривневому еквівалентів станом на день підписання видаткової накладної № 11566 від 23.10.2024 та дню, що передує подачі позову до суду), 4201,96 грн + 7130,59 грн (різниці в ціні Товару в гривневому еквівалентів станом на день підписання видаткової накладної № 10949 від 23.09.2024 та дню, що передує подачі позову до суду).

Дослідивши у відкритому судовому засіданні матеріали справи, надані докази, проаналізувавши норми чинного законодавства, суд дійшов наступних висновків:

Суд, забезпечуючи реалізацію основних засад господарського судочинства закріплених у частини 3 статті 2 ГПК України, зокрема, ураховуючи принцип рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальності сторін, та дотримуючись принципу верховенства права.

У відповідності до статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Правочин, різновидом якого є договори - основний вид правомірних дій - це волевиявлення осіб, безпосередньо спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. При цьому, стаття 12 ЦК України передбачає, що особа здійснює свої цивільні права вільно на власний розсуд.

В свою чергу, частинами 1 та 2 статті 67 ГК України (тут і далі в редакції, чинній на час укладення Договору та виникнення спірних правовідносин) передбачено, що відносини підприємства з іншими підприємствами, організаціями, громадянами в усіх сферах господарської діяльності здійснюються на основі договорів. Підприємства вільні у виборі предмета договору, визначенні зобов`язань, інших умов господарських взаємовідносин, що не суперечать законодавству України.

Відповідно ж до статті 175 ГК України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Суб`єктами майново-господарських зобов`язань можуть бути суб`єкти господарювання, зазначені у статті 55 цього Кодексу, негосподарюючі суб`єкти - юридичні особи, а також органи державної влади, органи місцевого самоврядування, наділені господарською компетенцією. Якщо майново-господарське зобов`язання виникає між суб`єктами господарювання або між суб`єктами господарювання і негосподарюючими суб`єктами - юридичними особами, зобов`язаною та управненою сторонами зобов`язання є відповідно боржник і кредитор.

Статтею 204 ЦК України встановлено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Відповідно до приписів статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

В свою чергу, вимоги встановлені частинами 1-3, 5 та 6 статті 203 ЦК України передбачають, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.

Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Частиною 1 статті 15 ЦК України закріплено право кожної особи на захист свого цивільного права у випадку його порушення, невизнання або оспорювання.

Порушення права пов`язано з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково.

При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликане поведінкою іншої особи.

Отже, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.

Згідно із частиною 1 статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Приписами статті 174 ГК України передбачено, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Основними видами господарських зобов`язань є майново-господарські зобов`язання та організаційно-господарські зобов`язання.

Статтею 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно із приписами статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

За правилами статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини 1 статті 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Приписами статті 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Частиною 1 статті 598 ЦК України встановлено, що зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Відповідно до приписів статті 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Приписами статті 601 ЦК України встановлено, що зобов`язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги. Зарахування зустрічних вимог може здійснюватися за заявою однієї із сторін.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У відповідності до частини 1 статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частиною 1 статті 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

В свою чергу, частиною 1 статті 628 ЦК України встановлено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору (частина 2 статті 628 ЦК України).

Як встановлено статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Аналогічні положення містяться в частинах 1 та 7 статті 193 ГК України, в яких визначено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться; до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом; не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Частинами 1 та 2 статті 265 ГК України встановлено, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. Договір поставки укладається на розсуд сторін або відповідно до державного замовлення.

Частинами 1 та 2 статті 712 ЦК України встановлено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до частини 1 статті 656 ЦК України предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому.

Частиною 1 статті 691 ЦК України встановлено, що покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, або, якщо вона не встановлена у договорі і не може бути визначена виходячи з його умов, - за ціною, що визначається відповідно до статті 632 цього Кодексу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу.

В свою чергу частини 1-3 статті 692 ЦК України передбачають, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу. У разі прострочення оплати товару продавець має право вимагати оплати товару та сплати процентів за користування чужими грошовими коштами.

Господарський суд, проаналізувавши наведені вище норми матеріального права в аспекті спірних правовідносин, зазначає, що між сторонами виникли господарські зобов`язання, підставою яких є письмовий Договір поставки № 31272922/2024, укладений 26 березня 2024 року.

Судом не встановлено підстав нікчемності укладеного правочину, так само жодною із сторін не заявлено вимогу про визнання Договору недійсним, відтак, в силу приписів статті 204 ЦК України, укладений між ТОВ "АДАМА УКРАЇНА" як Постачальником та ПСП "ОЛЕКСАНДРІЯ" як Покупцем Договір є правомірним правочином.

Частиною 1 статті 664 ЦК України встановлено, що обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: 1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; 2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару.

Із представлених до матеріалів справи та досліджених судом доказів встановлено, що ТОВ "АДАМА УКРАЇНА" як Постачальником доведено факт виконання взятих на себе за укладеним Договором зобов`язань та передачу (поставку) ПСП "ОЛЕКСАНДРІЯ" як Покупцю обумовленого Договором Товару, що підтверджується дослідженими в описовій частині рішення видатковими накладними, а саме:

видатковою накладною № 10808 від 18.09.2024, за якою ПСП "ОЛЕКСАНДРІЯ" отримано Товар загальною вартістю 430128,92 грн;

видатковою накладною № 10949 від 23.09.2024, за якою ПСП "ОЛЕКСАНДРІЯ" отримано Товар загальною вартістю 509763,01 грн;

видатковими накладними № 10948 від 23.09.2024 та № 11566 від 23.10.2024, за якою ПСП "ОЛЕКСАНДРІЯ" отримано Товар загальною вартістю 499297,43 грн.

Решта представлених видаткових накладних не стосується заявленого позову не визначено його фактичними підставами, відтак залишається без правової оцінки суду.

При цьому досліджені видаткові накладні не місять будь-яких позначок про незгоду ПСП "ОЛЕКСАНДРІЯ" як із вартістю отриманої продукції, так і її кількістю. Так само, ПСП "ОЛЕКСАНДРІЯ" не висловлено заперечень в процесі розгляду справи стосовно факту отримання Товару, його вартості та кількості.

Укладаючи Договір сторонами погоджено, що умови поставки та оплати Товару визначаються сторонами у Додатках (Специфікаціях) на поставку Товару з урахуванням положень цього Договору (пункт 5.1).

В свою чергу, специфікація (рахунок 9115) від 18.09.2024, на підставі якої оформлено 18.09.2024 видаткову накладу № 10808, передбачає оплату 100% вартості отриманого Товару до 15.09.2025; специфікація (рахунок 9246) від 23.09.2024, на підставі якої оформлено 23.09.2024 видаткову накладну № 10949, передбачає оплату 100% вартості отриманого Товару до 15.09.2025, специфікація (рахунок 9247) від 23.09.2024, на підставі якої оформлено 23.09.2024 видаткові накладні № 10948 та 23.10.2024 № 11566, передбачає оплату отриманого Товару до 15.09.2025.

Поряд із наведеним, 30.07.2025 ПСП "ОЛЕКСАНДРІЯ" переказано ТОВ "АДАМА УКРАЇНА" 401086,39 грн із призначенням платежу «За ЗЗР зг.дог. №31272922/2024 від 26.03.2024р. та рах. №9115 від 18.09.2024р., в т.ч. ПДВ 20% - 66847,73 грн», а 03.10.2025 після складання акту зарахування зустрічних однорідних вимог у ПСП "ОЛЕКСАНДРІЯ" припинено зобов`язання із оплати 308412,13 грн вартості отриманого за видатковою накладною № 10948 від 23.09.2024 Товару.

Враховуючи викладене, суд доходить до висновку, що ПСП "ОЛЕКСАНДРІЯ" як Покупцем в порушення приписів статей 525,526,610,629,692,712 ЦК України та умов Договору своєчасно та остаточно вартість отриманого товару не сплатило, не дивлячись на те, що з урахуванням частини 1 статті 530, частини 1 статті 692, частини 1 статті 712 ЦК України, пункту 5.1 Договору та умов вищезазначених специфікацій строк виконання зобов`язання у розмірі 729690,85 грн настав (сукупна вартість отриманого Товару за дослідженими судом видатковими накладними 1439189,37грн - /здійснені до подачі позову оплати/401086,39 грн + припинення зобов`язання із оплати 308412,13 грн вартості отриманого за видатковою накладною № 10948 від 23.09.2024 Товару/ = 729690,85 грн). Іншого ПСП "ОЛЕКСАНДРІЯ" суду не доведено, як і не представлено доказів своєчасної та остаточної оплати заборгованості.

У зв`язку із порушенням ПСП "ОЛЕКСАНДРІЯ" умов Договору в частині своєчасної та остаточної оплати отриманого Товару за представленими до матеріалів справи видатковими накладними ТОВ "АДАМА УКРАЇНА", окрім заявлених до стягнення 729690,85 грн основного боргу, просить стягнути 70145,13 грн пені, 58831,41 грн процентів річних, 145938,17 грн штрафу, 19300,99 грн різниці в ціні товару.

Частиною 3 статті 14 ЦК України встановлено, що виконання цивільних обов`язків забезпечується засобами заохочення та відповідальністю, які встановлені договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до частини 1 статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом.

Частиною 1 статті 612 ЦК України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

За частинами 1 та 2 статті 614 ЦК України вбачається, що особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.

Відповідно до положень частини 1 статті 617 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов`язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов`язання, відсутність у боржника необхідних коштів.

Згідно частини 1 статті 548 ЦК України виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

В силу частини 1 статті 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою (штраф, пеня).

В статті 549 ЦК України надано визначення неустойки (штрафу, пені), під якою слід розуміти грошову суму або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Приписами Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" передбачено, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін (стаття 1). Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня (стаття 3).

Умовами укладеного між сторонами Договору передбачено у пункті 6.3, що у випадку прострочення оплати Товару більш ніж на 10 календарних днів, Покупець зобов`язаний, в такому випадку, сплатити на користь Постачальника пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від простроченої суми коштів, яка діяла в період прострочення, за кожен день прострочення, протягом всього періоду прострочення без обмеження тривалості такого періоду, тобто починаючи з першого дня прострочення і до дня оплати простроченого платежу.

Окрім того, пункт 6.4 укладеного Договору також передбачає, що у випадку порушення Покупцем строків оплати Товару, Покупець зобов`язаний сплатити на користь Постачальника штраф у розмірі 20% від загальної вартості Товару у гривнях з ПДВ, зазначеної у Специфікації на поставку Товару, строки оплати якого порушені (пункт 6.4).

Разом з цим частина 2 статті 625 ЦК визначає, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також трьох процентів річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

В свою чергу, пункт 6.5 укладеного Договору визначає, що відповідно до статті 625 Цивільного Кодексу України, якщо Покупець прострочить оплату Товару, то на прострочену суму Постачальник може нарахувати, а Покупець на вимогу Постачальника повинен сплатити 26 (двадцять шість) процентів річних від простроченої су ми коштів (пункт 6.5).

Сплата 3% річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом), так само як й інфляційні нарахування, не мають характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 12.02.2018 у справі № 922/4544/16, від 26.04.2018 у справі № 910/11857/17, від 16.10.2018 у справі № 910/19094/17, від 06.11.2018 у справі № 910/9947/15, від 29.01.2019 у справі № 910/11249/17, від 19.02.2019 у справі № 910/7086/17, від 10.09.2019 у справі № 920/792/18.

Нарахування, передбачені частиною 2 статті 625 ЦК, не є штрафними санкціями, а входять до складу грошового зобов`язання. Подібний за змістом правовий висновок викладений в постановах об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 05.07.2019 у справі № 905/600/18, Великої Палати Верховного Суду від 07.04.2020 у справі № 910/4590/19, Верховного Суду від 23.03.2023 у справі № 920/505/22.

У постанові Верховного Суду України від 12.04.2017 у справі № 913/869/14 вказано: "Разом із тим ст.617 ЦК встановлено загальні підстави звільнення особи від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок дії непереборної сили, у той час як норми ст.625 ЦК, яка визначає відповідальність за порушення саме грошового зобов`язання незалежно від наявності чи відсутності вини боржника, є спеціальними, конкретизуючими і не передбачають жодних підстав звільнення від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання (ч.1 ст.625 ЦК). Ураховуючи викладене, можна дійти висновку, що порушення відповідачем умов Договору щодо оплати товару є підставою для нарахування визначених ст.625 ЦК платежів, а наявність обставин непереборної сили за Договором не звільняє відповідача від встановленого законом обов`язку відшкодувати матеріальні втрати кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та не позбавляє кредитора права на отримання компенсації від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами".

Верховний Суд у постанові від 13.09.2023 у справі № 910/8741/22 звернув увагу на те, що форс-мажор не звільняє сторін договору від виконання зобов`язань і не змінює строків такого виконання, цей інститут спрямований виключно на звільнення сторони від негативних наслідків, а саме від відповідальності за невиконання чи прострочення виконання зобов`язань на період існування форс-мажору. Отже, нарахування у вигляді інфляційних втрат та 3% річних, що передбачені частиною 2 статті 625 ЦК, за своєю правовою природою не є правовою відповідальністю (штрафними санкціями), встановленою статтею 611 ЦК та статтею 217 ГК.

Тому правила щодо звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання у випадку настання непереборної сили (форс-мажору), визначені статтею 617 ЦК та статтею 218 ГК, не підлягають застосуванню до акцесорного зобов`язання, передбаченого частиною 2 статті 625 ЦК, щодо сплати суми боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також процентів річних від простроченої суми.

Ознайомившись із представленим ТОВ "АДАМА УКРАЇНА" розрахунком штрафу, пені, 26% річних із зазначеним періодом нарахування по кожному із прострочених зобов`язань, судом встановлено, що останні виконано у відповідності до методології та приписів чинного законодавства України. Відтак, вважає наявним у ТОВ "АДАМА УКРАЇНА" права на звернення із вимогами про стягнення з ПСП "ОЛЕКСАНДРІЯ" 70145,13 грн пені, 58831,41 грн процентів річних та 145938,17 грн штрафу.

Однак, на переконання господарського суду, стягнення 70145,13 грн пені, 58831,41 грн процентів річних та 145938,17 грн штрафу унеможливлюється наступним.

За змістом частини 3 статті 509 ЦК України зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості, а частиною 1 статті 627 ЦК України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Справедливість, добросовісність, розумність належать до загальних засад цивільного законодавства, передбачених статті 3 ЦК України, які обмежують свободу договору, встановлюючи певну межу поведінки учасників цивільно-правових відносин.

Загальною ознакою цивільно-правової відповідальності є її компенсаторний характер Заходи цивільно-правової відповідальності спрямовані не на покарання боржника, а на відновлення майнової сфери потерпілого від правопорушення. Одним із принципів цивільного права є компенсація майнових втрат особи, що заподіяні правопорушенням, вчиненим іншою особою.

Так, зокрема, неустойка спрямована на забезпечення компенсації майнових втрат постраждалої сторони. Для того щоб неустойка не набула ознак каральної санкції, діє правило частини 3 статті 551 ЦК України про те, що суд вправі зменшити розмір неустойки, якщо він є завеликим порівняно зі збитками, які розумно можна було би передбачити, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Господарські санкції, що встановлюються відповідно до договору чи закону за несвоєчасне виконання зобов`язання, спрямовані передусім на компенсацію кредитору майнових втрат, яких він зазнає внаслідок несвоєчасного здійснення з ним розрахунку з боку боржника. Такі санкції не можуть розглядатися кредитором як спосіб отримання доходів, що є більш вигідним порівняно з надходженнями від належно виконаних господарських зобов`язань.

Наведене узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі № 902/417/18 та постанові Верховного Суду від 26.01.2021 у справі № 922/4294/19.

Разом з цим, наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми як неустойку змінює її дійсне правове призначення. Неустойка має на меті, насамперед, стимулювати боржника до виконання основного грошового зобов`язання та не може становити непомірний тягар для споживача і бути джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора. Таку правову позицію викладено і в Рішенні Конституційного Суду України від 11.07.2013 № 7-рп/2013.

При цьому, ні у зазначеній нормі, ні в чинному законодавстві України не міститься переліку виняткових випадків (обставин, які мають істотне значення), за наявності яких господарським судом може бути зменшено неустойку, тому вирішення цього питання покладається безпосередньо на суд, який розглядає відповідне питання з урахуванням всіх конкретних обставин справи в їх сукупності.

Вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступеню виконання зобов`язання боржником; причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної особи (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки) тощо.

Так, за наслідками розгляду справи № 911/2269/22 Об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у постанові від 19.01.2024 виклала, зокрема, такі висновки:

" …. - розмір неустойки у зобов`язальних правовідносинах, право вимоги щодо якої набуде кредитор, обумовлений умовами для її застосування: характером неустойки (договірний або встановлений законом); підставами для її застосування (зазначення в договорі або в законі обставин, за яких її буде застосовано); складом неустойки (пеня, штраф), відповідно, розміром кожної із цих складових; умовами сплати неустойки внаслідок порушення зобов`язання, зокрема, у разі заподіяння збитків;

- отже, у правовідносинах, хоча і подібних між собою (тотожних) або навіть за участі одних і тих самих сторін, за відмінності, зокрема, в умовах договору, хоча б одного із наведених чинників, якими обумовлюється застосування неустойки за порушення зобов`язання, різниця у розмірі неустойки в кожних конкретних правовідносинах закладається вже на етапі формулювання умов виконання зобов`язання та виникнення зобов`язання;

- у силу положень статті 3 ЦК України застосування неустойки має здійснюватися із дотриманням принципу розумності, добросовісності та справедливості. Якщо відповідальність боржника перед кредитором за неналежне виконання обов`язку щодо своєчасного розрахунку не обмежена жодними межами, а залежить виключно від встановлених договором процентів (штрафу, пені, річних відсотків), то за певних обставин обсяг відповідальності може бути нерозумним з огляду на його непропорційність наслідкам правопорушення. Він може бути несправедливим щодо боржника, а також щодо третіх осіб, оскільки майновий тягар відповідних виплат може унеможливити виконання боржником певних зобов`язань, зокрема з виплати заробітної плати своїм працівникам та іншим кредиторам, тобто цей тягар може бути невиправдано обтяжливим чи навіть непосильним. У таких випадках невизнання за судом права на зменшення розміру відповідальності може призводити до явно нерозумних і несправедливих наслідків. Тобто має бути дотриманий розумний баланс між інтересами боржника та кредитора;

- зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, а за відсутності у законі вичерпного переліку обставин як підстав для зменшення судом розміру неустойки (частина третя статті 551 ЦК України) господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки;

- у вирішенні судом питання про зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки підлягають врахуванню та оцінці на предмет підтвердженості та обґрунтованості як ті підстави для зменшення неустойки, що прямо передбачені законом (частина третя статті 551 ЦК України, стаття 233 ГК України), так і ті, які хоча прямо і не передбачені законом, однак були заявлені як підстави для зменшення розміру неустойки та мають індивідуальний для конкретних спірних правовідносин характер;

- категорії "значно" та "надмірно", які використовуються в статті 551 ЦК України та в статті 233 ГК України, є оціночними і мають конкретизуватися у кожному окремому випадку, з урахуванням того, що правила наведених статей направлені на запобігання збагаченню кредитора за рахунок боржника, а також недопущення заінтересованості кредитора у порушенні зобов`язання боржником;

- чинники, якими обґрунтовані конкретні умови про неустойку: обставини (їх сукупність), що є підставою для застосування неустойки за порушення зобов`язань, її розмір; і обставини (їх сукупність), що є підставою зменшення судом неустойки, у кожних конкретних правовідносинах (справах) мають індивідуальний характер;

- а тому і розмір неустойки, до якого суд її зменшує (на 90 %, 70 % чи 50 % тощо), у кожних конкретно взятих правовідносинах (справах) також має індивідуально-оціночний характер, оскільки цей розмір (частина або процент, на які зменшується неустойка), який обумовлюється встановленими та оціненими судом обставинами у конкретних правовідносинах, визначається судом у межах дискреційних повноважень, наданих суду відповідно до положень частини першої, другої статті 233 ГК України та частини третьої статті 551 ЦК України, тобто у межах судового розсуду;

- поряд з тим сукупність обставин у конкретних правовідносинах (формальні ознаки прострочення боржника, порушення зобов`язання з вини кредитора - стаття 616 ЦК України, тощо) можуть вказувати на несправедливість стягнення з боржника неустойки в будь-якому істотному розмірі. Визначення справедливого розміру неустойки належить до дискреційних повноважень суду…. ".

Так, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі № 902/417/18, зазначено, що загальною ознакою цивільно-правової відповідальності є її компенсаторний характер. Заходи цивільно-правової відповідальності спрямовані не на покарання боржника, а на відновлення майнової сфери потерпілого від правопорушення.

Якщо ж відповідальність боржника перед кредитором за неналежне виконання обов`язку щодо своєчасного розрахунку не обмежена жодними межами, а залежить виключно від встановлених договором процентів (штрафу, пені, річних відсотків), то за певних обставин обсяг відповідальності може бути нерозумним з огляду на його непропорційність наслідкам правопорушення. Він може бути несправедливим щодо боржника, а також щодо третіх осіб, оскільки майновий тягар відповідних виплат може унеможливити виконання боржником певних зобов`язань, зокрема з виплати заробітної плати своїм працівникам та іншим кредиторам, тобто цей тягар може бути невиправдано обтяжливим чи навіть непосильним. У таких випадках невизнання за судом права на зменшення розміру відповідальності може призводити до явно нерозумних і несправедливих наслідків. Тобто має бути дотриманий розумний баланс між інтересами боржника та кредитора.

З огляду на наведені мотиви про компенсаційний характер заходів відповідальності у цивільному праві Велика Палата Верховного Суду в постанові від 18 березня 2020 року у справі № 902/417/18 (провадження № 12-79гс19) дійшла висновку, що, виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити розмір як неустойки, штрафу, так і процентів річних за час затримки розрахунку відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, оскільки всі вони спрямовані на відновлення майнової сфери боржника. Отже, з урахуванням конкретних обставин справи, які мають юридичне значення, та, зокрема, зазначених вище критеріїв, суд може зменшити загальний розмір відсотків річних як відповідальності за час прострочення грошового зобов`язання.

Велика Палата Верховного Суду зазначає, що у справі № 902/417/18 зроблено загальний висновок про можливість суду за певних умов зменшити розмір процентів річних, нарахованих на підставі статті 625 Цивільного кодексу України, тоді як підстави для такого зменшення процентів річних суд повинен установлювати в кожному конкретному випадку.

Законодавство не містить переліку підстав для зменшення процентів річних. Такими підставами можуть бути, зокрема, дії боржника, спрямовані на належне виконання зобов`язання, ступінь вини боржника, міра виконання зобов`язання боржником, майновий стан сторін, інші інтереси сторін, дії чи бездіяльність кредитора, очевидна не співмірність заявленої суми процентів річних порівняно із сумою боргу, а також інші підстави, підтверджені конкретними обставинами справи.

Також при вирішенні питання про зменшення процентів річних суд має враховувати принципи розумності, справедливості, пропорційності та дотримуватись балансу між інтересами боржника і кредитора.

До того ж у постанові від 05 червня 2024 року у справі № 910/14524/22 (провадження № 12-4гс24) Велика Палата Верховного Суду зазначала, що зменшення судом заявлених до стягнення штрафних санкцій чи відсотків, нарахованих на підставі статті 625 ЦК України, є правом, а не обов`язком суду і може бути реалізоване ним у кожному конкретному випадку за наслідками оцінки обставин справи та наданих учасниками справи доказів.

З огляду на зазначені правові висновки Верховного Суду та наведені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 02.07.2025 у справі № 903/602/24 висновки, враховуючи правову природу процентів річних як визначеної законом плати боржника за користування грошовими коштами кредитора, їх розмір може бути зменшено.

Окрім того, Великою Палатою Верховного Суду від 02.07.2025 у справі № 903/602/24 зазначено, що суд при визначенні розміру, до якого можна зменшити проценти річних, обмежений нормою частини 2 статті 625 ЦК України, яка визначає, що боржник має сплатити кредитору три проценти річних (якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом) від простроченої суми.

Отже, саме три проценти річних є законодавчо встановленим розміром процентів річних, які боржник повинен сплатити у разі неналежного виконання грошового зобов`язання. Три проценти річних (якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом) є мінімальним розміром процентів річних, на які може розраховувати кредитор у разі неналежного виконання зобов`язання боржником. Тому зменшення судом процентів річних можливе лише до такого розміру, тобто не менше ніж три проценти річних.

Відтак, приймаючи до уваги те, що матеріали даної справи не містять жодних доказів, які б свідчили про погіршення фінансового стану та господарської діяльності ТОВ "АДАМА УКРАЇНА", та/або доказів настання негативних наслідків та понесення останнім збитків саме в результаті порушення ПСП "ОЛЕКСАНДРІЯ" умов Договору, те що частина вартості отриманого товару оплачена останнім до подачі позову до суду, з метою дотримання принципів справедливості, добросовісності та розумності господарський суд, реалізуючи дискреційні повноваження, зменшує належні до стягнення суми пені до 50000,00 грн, штрафу до 80000,00 грн, а процентів річних до 7000,85 грн.

7000,85 грн процентів річних складаються з 472,64 грн, нарахованих на суму 29042,53 грн упродовж 16.09-30.12.2025, 4441,22 грн, нарахованих на суму 509763,01 грн упродовж 16.09-30.12.2025, 697,65 грн, нарахованих на 499297,44 грн упродовж 16.09-02.10.2025, 1396,34 грн, нарахованих на 190885,31 грн упродовж 03.10-30.12.2025 (472,64 грн + 4441,22 грн + 1396,34 грн + 1396,34 грн). Відповідні розрахунки 3% річних виконано в Інформаційно- правовій системи "Прецедент"® 2.0.

Окрім наведеного, умовами пункту 3.3 Договору передбачено, що ціна Товару в національній валюті України є попередньою та остаточно визначається в порядку, передбаченому умовами цього Договору та Додатками (Специфікаціями) до нього.

В свою чергу, специфікація (рахунок 9115) від 18.09.2024, на підставі якої оформлено 18.09.2024 видаткову накладу № 10808, передбачає, що загальна попередня вартість Товару в гривнях (без ПДВ) становить еквівалент 8640,25 доларів США, розрахований по курсу 41,4850 гривень за один долар США; специфікація (рахунок 9246) від 23.09.2024, на підставі якої оформлено 23.09.2024 видаткову накладну № 10949, передбачає, що загальна попередня вартість Товару в гривнях (без ПДВ) становить еквівалент 10274,58 доларів США, розрахований по курсу 41,3450 гривень за один долар США; специфікація (рахунок 9247) від 23.09.2024, на підставі якої оформлено видаткові накладні від 23.09.2024 № 10948 та від 23.10.2024 № 11566, передбачає, що загальна попередня вартість Товару в гривнях (без ПДВ) становить еквівалент 10063,64 доларів США, розрахований по курсу 41,3450 гривень за один долар США.

Окрім того, в укладеному Договорі також передбачено, що попередня ціна Товару в гривнях, яка вказується в Рахунку на оплату Товару, визначається відповідно до положень п. 4.3.1 Договору, виходячи із курсу продажу долара США, який склався на міжбанківському валютному ринку України на момент закриття торгів на ньому, і який публікується на сайті https://kurs.com.ua (Курс), у робочий день, що передує даті виставлення відповідного Рахунку на оплату Товару (пункт 4.2).

Відповідно до пункту 4.3.1 оплата Товару здійснюється в наступному порядку, якщо інші умови оплати не передбачені в Додатках (Специфікаціях) до Договору:

Попередня ціна Товару в гривнях (надалі в формулі - «Р») без ПДВ, за якою Покупець купує Товар, визначається на дату Рахунку на оплату Товару, виставленого Постачальником, за наступною формулою: Р = S * А * (1+(N-D)/100) де S - еквівалент ціни Товару, який оплачується на умовах 100% попередньої оплати, в доларах США без ПДВ, який зазначений у відповідній Специфікації до Договору; А - Курс у робочий день, що передує даті рахунку-фактури; N - відсоток Надбавки до ціни Товару за продаж Товару на умовах товарного кредиту (відстрочки платежу), який розраховується в порядку, передбаченому умовами пунктів 4.3.4.1 - 4.3.4.4 цього Договору; D - відсоток знижки, що надається у рахунку-фактурі на оплату Товар - згідно умов цього Договору (пункт 4.3.1).

Якщо з дати Рахунку на оплату Товару до дня фактичної оплати Товару (враховуючи відстрочення платежу згідно умов оплати, передбачених відповідною Специфікацією або Договором) Курс у робочий день, що передує даті оплати Товару, змінюється більше, ніж на 2% у бік збільшення або зменшення, порівняно до Курсу, який було встановлено у робочий день, що передує даті Рахунку на оплату Товару, то різниця в ціні розраховується в доларовому еквіваленті (без ПДВ) (надалі в формулі - «S1») за наступною формулою: S1 = S * (1+(N-D)/100) - Р/А1 де, А1 - Курс у робочий день, що передує даті оплати Товару; S1 - різниця в ціні Товару в доларовому еквіваленті (пункт 4.3.2).

У разі порушення Покупцем строків оплати Товару, зазначених в Специфікації, та несплати Товару до моменту пред`явлення Постачальником позову про стягнення заборгованості з Покупця, то для визначення різниці в ціні Товару в доларовому еквіваленті та гривневого еквіваленту відповідної різниці в ціні використовується Курс на дату, що передує даті пред`явлення позову (пункт 4.3.2.1).

Як зазначалось, ТОВ "АДАМА УКРАЇНА" представлено позовну заяву до суду 06.01.2026.

При цьому, відповідно до представлених ТОВ "АДАМА УКРАЇНА" роздруківок вебсайту https://kurs.com.ua станом на 05.01.2026 міжбанківський курс валют долар США/гривня становив 42,4440 грн за 1 долар США.

Перевіривши представлений ТОВ "АДАМА УКРАЇНА" розрахунок різниці в ціні товару, суд доходить до висновку, що останній виконано у відповідності до умов Договору.

Відтак, враховуючи вищевикладене, суд доходить до висновку про наявність правових підстав для стягнення з ПСП "ОЛЕКСАНДРІЯ" на користь ТОВ "АДАМА УКРАЇНА" 729690,85 грн основного боргу, 50000,00 грн пені, 7007,85 грн процентів річних, 80000,00 грн штрафу та 19300,99 грн різниці в ціні товару.

Відповідно до вимог частини 1 статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно із частиною 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до статті 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до статті 78 ГПК України достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Приписи статті 79 ГПК України встановлюють, що наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частинами 1-3 статті 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (пункт 87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" від 06.09.2005).

У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Надточий проти України" від 15.05.2008 зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі.

Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.

У рішенні від 03.01.2018 "Віктор Назаренко проти України" (Заява № 18656/13) ЄСПЛ наголосив, що принцип змагальності та принцип рівності сторін, які тісно пов`язані між собою, є основоположними компонентами концепції "справедливого судового розгляду" у розумінні пункту 1 статті 6 Конвенції. Вони вимагають "справедливого балансу" між сторонами: кожній стороні має бути надана розумна можливість представити свою справу за таких умов, що не ставлять її чи його у явно гірше становище порівняно з протилежною стороною. Під загрозою стоїть впевненість сторін у функціонуванні правосуддя, яке ґрунтується, зокрема, на усвідомленні того, що вони матимуть змогу висловити свої думки щодо кожного документа в матеріалах справи (рішення у справі "Беер проти Австрії" (Beer v. Austria), заява № 30428/96, пункти 17,18, від 06 лютого 2001 року).

Згідно із частиною 1 статті 4 Закону України „Про судовий збір" судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до статті 7 Закону України ,,Про Державний бюджет України на 2026 рік" …прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць з 1 січня 2026 року складає 3328,00 грн…

Підпунктами 1 та 2 пункту 2 частини 2 статті 4 Закону України „Про судовий збір" визначено ставки судового збору за подання до господарського суду: позовної заяви майнового характеру - 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; позовної заяви немайнового характеру - 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до частини 3 статті 4 Закону України „Про судовий збір" при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Звертаючись із позовом ТОВ "АДАМА УКРАЇНА" у відповідності до підпункту 1 пункт 2 частини 2 та частини 3 статті 4 Закону України "Про судовий збір" сплатило до Державного бюджету України 12286,88 грн (1023906,55 грн * 1,5% * 0,8 = 12286,88 грн).

Пунктом 2 частини 1 статті 129 ГПК України встановлено, що судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, без урахування зменшення розміру неустойки.

Відтак, стягненню з ТОВ "ГРАНРЕСУРСИ" на користь ТОВ "ЕКСПРЕС ТЕХБУД" підлягає 12286,88 грн витрат зі сплати судового збору.

Керуючись ст.ст.13,20,73,74,76,86,129,165,232,233,237,238,240,241

Господарського процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "АДАМА УКРАЇНА" до відповідача: Приватного сільськогосподарського підприємства "ОЛЕКСАНДРІЯ" про стягнення 1023906,55 грн заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з Приватного сільськогосподарського підприємства "ОЛЕКСАНДРІЯ" (66811, Одеська обл., Ширяївський р-н, с. Олександрівка, вул. Кірова, буд. 57 Б, Код ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "АДАМА УКРАЇНА" (04050, м. Київ, вул. Миколи Пимоненка, буд. 13, офіс № 4А/41, Код ) 729690/сімсот двадцять дев`ять тисяч шістсот дев`яносто/грн 85коп. основного боргу, 50000/п`ятдесят тисяч/грн 00коп. пені, 7007/сім тисяч сім/грн 85коп. процентів річних, 80000/вісімдесят тисяч/грн 00коп. штрафу, 19300/дев`ятнадцять тисяч триста/грн 99коп. різниці в ціні товару, та 12286/дванадцять тисяч двісті вісімдесят шість/грн 88коп. витрат зі сплати судового збору.

У задоволенні решти позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Наказ видати в порядку ст.327 ГПК України.

Повний текст складено 06 квітня 2026 р.

Суддя С.Ф. Гут