ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження у справі про банкрутство

"30" березня 2026 р. м. Ужгород Справа № 907/257/26

Господарський суд Закарпатської області у складі судді Лучка Р.М.,

за участю секретаря судового засідання Піпар А.Ю.

Розглянув матеріали справи

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Закарпатська видобувна компанія», м. Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Катіон Інвест», с. Теребля Тячівського району Закарпатської області

про відкриття провадження у справі про банкрутство

За участю представників:

ініціюючого кредитора Пустовіт А.С., адвокат, ордер серії АІ №2130957 від 18.02.2026;

боржника Римець Х.Б., адвокат, ордер серії АА №1690791 від 20.03.2026.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Закарпатська видобувна компанія» 05 березня 2026 року через Електронний суд звернулося до Господарського суду Закарпатської області із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «Катіон Інвест» у зв`язку з наявністю у нього непогашеної заборгованості перед кредитором в розмірі 4 640 703,41 грн, яка за позицією кредитора виникла у зв`язку з неналежним виконанням зобов`язань за договором оренди обладнання №15-11-2023-08 від 15.11.2023 року та складається із 3 822 611,72 грн заборгованості за період оренди з грудня 2023 року по жовтень 2024 року, 638 376,16 грн інфляційних втрат та 179 715,53 грн 3% річних.

Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи № 907/257/26 визначено головуючого суддю Лучка Р.М., що підтверджується протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09 березня 2026 року.

Ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 11 березня 2026 року суд прийняв до розгляду заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Закарпатська видобувна компанія» про відкриття провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «Катіон Інвест» та призначив підготовче засідання на 25 березня 2026 року визнавши обов`язковою явку кредитора та боржника у підготовче засідання, зобов`язав боржника подати суду в строк до 23 березня 2026 року відзив на заяву про відкриття провадження у справі про банкрутство за правилами ст. 165 ГПК України та із зазначенням, зокрема, визначених в ч. 2 ст. 36 Кодексу України з процедур банкрутства обставин.

23 березня 2026 року боржником у справі подано відзив на заяву про відкриття провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «Катіон Інвест» від 23.03.2026, за змістом якого просить суд поновити строк для подачі відзиву на заяву та відмовити у відкритті провадження у цій справі про банкрутство.

Заперечуючи наявність підстав для відкриття провадження у справі про банкрутство боржник посилається на повне погашення ним заборгованості за договором оренди обладнання №15-11-2023-08 від 15.11.2023 року за період оренди з грудня 2023 року по жовтень 2024 року в сумі 3 822 611,72 грн, на підтвердження чого до відзиву на заяву долучено копії платіжних інструкцій №167 від 23.03.2026 та №168 від 23.03.2026.

В частині нарахованих заявником втрат від інфляції та відсотків річних боржник зазначає, що такі мають акцесорний характер, є формою майнової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання та не є самостійним грошовим зобов`язанням у розумінні Кодексу України з процедур банкрутства, не можуть розглядатися як окремий борг для цілей банкрутства, є розрахунковими, потребують судової перевірки, що виключає їх безспірність.

В даному аспекті звертає увагу на помилковість періоду нарахування, що зазначений у деталізованому розрахунку кредитора та математичну невірність останнього при перевірці інтернет-засобами розрахунку.

Резюмуючи наведене зазначає, що у цій частині вимог заявника існує спір, який не був предметом судового розгляду, між ініціюючим кредитором та боржником щодо вимог, які є підставою для звернення кредитора з заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство.

З урахуванням поданого боржником відзиву для надання можливості ініціюючому кредитору підтвердити чи спростувати факт погашення заборгованості, наявність якої слугувала підставою звернення Товариства з обмеженою відповідальністю «Закарпатська видобувна компанія» до суду з заявою про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність ТОВ «Катіон Інвест» за клопотанням представника заявника у підготовчому засіданні 25.03.2026 оголошено перерву до 30 березня 2026 року.

Перед підготовчим засіданням 30.03.2026 від Товариства з обмеженою відповідальністю «Закарпатська видобувна компанія» надійшла до суду засобами Електронного суду уточнена заява про порушення провадження у справі про банкрутство від 30.03.2026, за змістом якої Товариство з обмеженою відповідальністю «Закарпатська видобувна компанія» підтверджує оплату боржником 3 822 611,72 грн заборгованості за договором оренди обладнання №15-11-2023-08 від 15.11.2023 року за період оренди з грудня 2023 року по жовтень 2024 року та просить відкрити провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «Катіон Інвест» з урахуванням наявності в останнього заборгованості по сплаті орендних платежів за договором оренди обладнання №15-11-2023-08 від 15.11.2023 року за 15 днів листопада 2023 року в розмірі 214 602,77 грн.

З урахуванням викладеного просить розглянути уточнену заяву та відкрити на її підставі провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «Катіон Інвест», визнати грошові Товариства з обмеженою відповідальністю «Закарпатська видобувна компанія» до боржника в розмірі 325 705,77 грн, в тому числі 214 607,77 грн заборгованість за договором оренди обладнання №15-11-2023-08 від 15.11.2023 року за 15 днів листопада 2023 року, призначити розпорядником майна арбітражного керуючого Приходька Д.В.

В підготовчому засіданні 30.03.2026 судом заслухано аргументи представника кредитора щодо наявності підстав для відкриття провадження у справі про банкрутство та заперечення боржника щодо такого відкриття з посиланням на існування у спірних правовідносинах спору про право, що за диспозицією ч. 6 ст. 39 Кодексу України з процедур банкрутства є підставою для відмови у відкритті провадження у справі про банкрутство.

Так, представник ініціюючого кредитора в підготовчому засіданні підтримав уточнені вимоги в повному обсязі та зазначив додатково, що у зв`язку із запереченням боржником підставності первісно нарахованих втрат від інфляції та відсотків річних такі вимоги заявником відповідно до уточненої заяви від 30.03.2026 виключено зі складу грошових вимог, на підставі яких слід вирішувати питання наявності відкриття провадження у цій справі про банкрутство.

Представник боржника в підготовчому засіданні заперечує проти задоволення уточненої заяви кредитора та зазначає, зокрема, що фактично ініціюючим кредитором заявлені нові грошові вимоги за період, який не визнавався спірним у цій справі та щодо якого боржник протиправно був позбавлений права надати суду власні заперечення як того вимагають положення Кодексу України з процедур банкрутства.

В порядку ст. 240 ГПК України скорочена ухвала (вступна та резолютивна частини) проголошена судом в підготовчому засіданні 30.03.2026 року.

Дослідивши матеріали справи і заслухавши пояснення представників сторін, суд дійшов висновку про необхідність відмови у відкритті провадження у справі про банкрутство, виходячи з такого.

15 листопада 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Закарпатська видобувна компанія», як Орендодавцем та Товариством з обмеженою відповідальністю «Катіон Інвест», як Орендарем укладено Договір оренди обладнання №15-11-2023-08 (надалі Договір) за змістом п. 1.1. якого Орендодавець передає Орендарю в тимчасове оплатне користування, а Орендар, в свою чергу, приймає в тимчасове платне користування Комбайн прохідницький КСП-32 з підйомно-поворотною стрілою (Обладнання).

За змістом п.п. 1.2., 3.1. Договору строк оренди Обладнання починається після введення його в експлуатацію, на підставі підписаного між сторонами Акту приймання-передачі, в момент підписання якого і відбувається передача Обладнання в оренду.

Згідно з Актом прийому-передачі від 15.11.2023 Орендодавцем на виконання умов Договору оренди надано в платне користування Орендарю на умовах Договору оренди Комбайн прохідницький КСП-32 з підйомно-поворотною стрілою.

Відповідно до п. 4.1. Договору строк оренди складає 24 календарні місяці з дати підписання Акту прийому-передачі Обладнання.

Пунктом 5.1. Договору визначено, що орендна плата встановлюється в розмірі 402 380,18 грн (з ПДВ) за календарний місяць.

Орендна плата вноситься щоквартально, протягом 30 календарних днів після закінчення кварталу (п. 5.2. Договору).

Кредитор у поданій суду заяві про відкриття провадження у справі про банкрутство стверджував, що всупереч умов Договору Орендар не виконав належним чином власні зобов`язання в частині сплати орендних платежів за період користування Обладнанням з грудня 2023 року по вересень 2024 року, у зв`язку з чим в нього виникла за це період прострочена заборгованість в сумі 3 822 611,72 грн, за несвоєчасну сплату якої боржнику за період з 31.01.2024 по 10.02.2026 нараховано 638 376,16 грн інфляційних втрат та 179 715,53 грн 3% річних, вимоги про визнання якої заявлені ініціюючим кредитором у даній справі.

На підтвердження суми заборгованості з орендної плати суду надано підписані сторонами Акти надання послуг №21 від 31.12.2023, №2 від 31.01.2024, №13 від 29.02.2024, податковими накладними з квитанціями про їх реєстрацію, згідно з якими з урахуванням п.5.1. Договору вартість послуг з оренди Комбайну прохідницького КСП-32 з підйомно-поворотною стрілою, а саме: з грудня 2023 року по вересень 2024 року становить 3 822 611,72 грн.

В той же час, долученими до відзиву боржника платіжними інструкціями №167 від 23.03.2026 та №168 від 23.03.2026 підтверджується, що Орендарем після подання кредитором заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство та до дня проведення підготовчого засідання в повній мірі сплачено заборгованість зі сплати орендної плати за Договором за період з грудня 2023 року по вересень 2024 року в розмірі 3 822 611,72 грн, яка слугувала підставою вимог кредитора про відкриття провадження у справі про банкрутство.

Кредитором оплата боржником розміру орендної плати, яка слугувала підставою подання заяви по відкриття провадження у справі про банкрутство визнається, а згідно з поданою суду 30.03.2026 уточненою заявою про порушення провадження у справі про банкрутство Товариство з обмеженою відповідальністю «Закарпатська видобувна компанія» зазначає про наявність у боржника іншої заборгованості за Договором, а саме: зі сплати орендної плати за листопад 2023 року (з 15.11.2023 (дати підписання Акту приймання-передачі Обладнання в оренду) до 30.11.2023) в розмірі 214 602,72 грн, яку просить суд визнати із включенням означених вимог до четвертої черги погашення.

Крім того, зміст уточненої кредитором заяви від 30.03.2026 свідчить про виключення зі складу грошових вимог, на підставі яких слід вирішувати питання наявності відкриття провадження у цій справі про банкрутство нарахованих кредитором у первісно поданій заяві 638 376,16 грн інфляційних втрат та 179 715,53 грн 3% річних щодо наявності яких боржник у відзиві на позов зазначав про наявність спору про право.

Статтею 1 Кодексу України з процедур банкрутства (надалі КУзПБ) визначено, що неплатоспроможність - це неспроможність боржника виконати після настання встановленого строку грошові зобов`язання перед кредиторами не інакше, як через застосування процедур, передбачених цим Кодексом.

При цьому грошовим зобов`язанням є зобов`язання боржника сплатити кредитору певну грошову суму відповідно до цивільно-правового правочину (договору) та на інших підставах, передбачених законодавством України. Склад і розмір грошових зобов`язань, у тому числі розмір заборгованості за передані товари, виконані роботи і надані послуги, сума кредитів з урахуванням відсотків, які зобов`язаний сплатити боржник, визначаються на день подання до господарського суду заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. При поданні заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність)розмір грошових зобов`язань визначається на день подання до господарського суду такої заяви.

Порядок відкриття провадження у справі про банкрутство за заявою кредитора визначений статтею 39 КУзПБ.

Так, згідно з частинами 1-3 статті 39 КУзПБ перевірка обґрунтованості вимог заявника, а також з`ясування наявності підстав для відкриття провадження у справі про банкрутство здійснюються господарським судом у підготовчому засіданні, яке проводиться в порядку, передбаченому цим Кодексом. У підготовчому засіданні господарський суд розглядає подані документи, заслуховує пояснення сторін, оцінює обґрунтованість заперечень боржника, вирішує інші питання, пов`язані з розглядом справи. Якщо провадження у справі відкривається за заявою кредитора, господарський суд перевіряє можливість боржника виконати майнові зобов`язання, строк яких настав. Боржник може надати підтвердження спроможності виконати свої зобов`язання та погасити заборгованість.

За результатами розгляду заяви про відкриття провадження у справі та відзиву боржника господарський суд постановляє ухвалу про: відкриття провадження у справі; відмову у відкритті провадження у справі. Зокрема, господарський суд відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо: вимоги кредитора свідчать про наявність спору про право, який підлягає вирішенню у порядку позовного провадження; вимоги кредитора (кредиторів) задоволені боржником у повному обсязі до підготовчого засідання суду (ч.ч. 5, 6 ст. 39 КУзПБ).

Отже, завданням підготовчого засідання господарського суду при розгляді заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство є перевірка обґрунтованості вимог заявника (заявників) на предмет відповідності таких вимог поняттю «грошового зобов`язання» боржника перед ініціюючим кредитором; встановлення наявності спору про право; встановлення можливості задоволення таких вимог боржником до проведення підготовчого засідання у справі.

За встановленими у справі обставинами до дати проведення підготовчого засідання боржником у повному обсязі задоволено вимоги кредитора, як слугували підставою для відкриття провадження у цій справі про банкрутство за змістом заяви від 05.03.2026 та відповідають зазначеному у ст. 1 КУзПБ визначенню грошового зобов`язання, розмір якого визначено самостійно кредитором як підстава відкриття провадження у справі, а саме: відповідно до платіжних інструкцій №167 від 23.03.2026 та №168 від 23.03.2026 здійснено погашення заборгованості з оренди Обладнання за Договором за період оренди з грудня 2023 року по вересень 2024 року включно в розмірі 3 822 611,72 грн.

В іншій частині заявлених кредитором вимог (3% річних та втрати від інфляції) боржник заявив про відсутність безспірності означених вимог, помилковість як періодів нарахування, так і самих арифметичних розрахунків, стверджуючи про наявність спору про право у цій частині та, у зв`язку з наведеним, кредитор відповідно до змісту уточненої заяви про відкриття провадження у цій справі від 30.03.2026 виключив з структури власних грошових вимог нараховані Орендодавцем відсотки річні та інфляційні нарахування з одночасним додатковим заявленням вимог в частині нарахованої орендної плати за 15 днів листопада 2023 року в сумі 214 602,77 грн.

Визначаючись з підставністю аргументів сторін щодо наявності у спірних правовідносинах спору про право та процесуальної можливості для ініціюючого кредитора змінювати предмет грошового зобов`язання, непогашення боржником якого є підставою для відкриття провадження у справі про банкрутство суд враховує, що однією з обов`язкових умов для відкриття провадження у справі про банкрутство боржника є встановлення відсутності спору про право щодо вимог ініціюючого кредитора. Відсутність спору про право, в розрізі процедури банкрутства, полягає у відсутності неоднозначності у частині вирішення питань щодо сторін зобов`язання, суті (предмета) зобов`язання, підстави виникнення зобов`язання, суми зобов`язання та структури заборгованості, а також строку виконання зобов`язання тощо.

Методом встановлення таких фактів є дослідження господарським судом відзиву боржника, заслуховування пояснень представника боржника або дослідження Єдиного державного реєстру судових рішень, відомості з якого є відкритими та загальнодоступними, на предмет наявності на розгляді іншого суду позову боржника до ініціюючого кредитора з питань, що зазначені вище.

Наведене відповідає правовій позиції Верховного Суду, зокрема, викладеній у постановах від 20.03.2024 у справі №911/1005/23, від 06.04.2023 у справі №902/650/20, від 16.08.2022 у справі №910/5335/21, від 15.06.2021 у справі №904/3074/20.

Поряд з викладеним суд зазначає про відмінності між вирішенням «спору про право» між кредитором та боржником у розумінні частини шостої статті 39 КУзПБ та вирішенням питання про відкриття провадження у справі про банкрутство, так як існують процесуальні особливості здійснення кожного із таких проваджень. Основні відмінності між двома наведеними провадженнями полягають:

у різних формах господарського судочинства:

- позовне провадження для вирішення спору про право, пункт 2 частини першої статті 12 ГПК України):

- у порядку, передбаченому цим Кодексом для позовного провадження, з урахуванням особливостей, встановлених КУзПБ, для здійснення провадження у справі про банкрутство, зокрема у підготовчому засіданні (частина шоста статті 12 ГПК України, частина перша статті 2, статті 39 КУзПБ);

у відмінних процесуальних строках здійснення кожного із таких проваджень:

- 90 днів для вирішення спору про право у позовному провадженні, що є загальним процесуальним строком, визначеним законом та обумовленим наявністю передбачених законом окремих основних стадій розгляду такої справи: підготовче провадження, врегулювання спору за участю судді, розгляд справи по суті, кожна з яких має строк її проведення (частина третя статті 177, статті 183, 190, частини перша, друга статті 195, стаття 248 ГПК України тощо), однак який може зазнавати змін за встановлених процесуальним законом підстав та умов;

- 14 днів для проведення підготовчого засідання у справі про банкрутство з дня постановлення ухвали про прийняття заяви про відкриття провадження у справі, а за наявності поважних причин (здійснення сплати грошових зобов`язань кредиторам тощо) - не пізніше 20 днів (частина друга статті 35 КУзПБ);

у відмінних процесуальних заходах /діях, які має право та може застосувати суд під час здійснення кожного із названих проваджень, оскільки, зокрема вчинення таких процесуальних дій як, до прикладу, зміна предмета або підстави позову, - допускається лише у справах позовного провадження, однак не під час вирішення питання про відкриття провадження у справі про банкрутство, що зумовлено, зокрема і визначеним законом строком здійснення кожного із відповідних проваджень.

В даному випадку суд враховує правову позицію, що викладена Верховним Судом в постанові від 25.03.2025 у справі №907/600/24 щодо розмежування вирішення «спору про право» між кредитором та боржником у розумінні частини шостої статті 39 КУзПБ та вирішенням питання про відкриття провадження у справі про банкрутство.

У зв`язку з викладеним, суд доходить висновку, що встановлення між сторонами спору про право у розумінні частини шостої статті 39 КУзПБ відбувається як шляхом здійснення судом матеріально-правової оцінки обґрунтованості вимог ініціюючого кредитора до боржника, так і шляхом визначення судом належної процесуальної форми судочинства (з урахуванням строків, процесуальних заходів / дій), застосування якої потребує суд та вимагається за процесуальним законом для дослідження та оцінки обґрунтованості заявлених ініціюючим кредитором вимог до боржника як підстави для відкриття провадження у справі про банкрутство.

Отже, якщо для дослідження та оцінки судом обґрунтованості таких вимог процесуальний закон вимагає та суд потребує тих процесуальних строків, заходів /дій та, відповідно, форми провадження, що відповідає виключно позовному провадженню, і без їх застосування суд позбавлений можливості дослідити, оцінити та встановити обґрунтованість заявлених ініціюючим кредитором вимог до боржника у справі, то є підстави для ствердження про існування між зазначеними учасниками спору про право у розумінні частини шостої статті 39 ГПК України, що виключає можливість відкриття провадження у справі про банкрутство боржника за відповідною заявою кредитора.

В даному аспекті суд враховує, що, як вже зазначалось вище, первісно заявлені кредитором грошові вимоги в частині основної заборгованості по сплаті орендної плати за період оренди з грудня 2023 року по вересень 2024 року включно в розмірі 3 822 611,72 грн боржником погашені повністю до дати проведення підготовчого засідання, що з урахуванням виключення кредитором за змістом уточненої заяви від 30.03.2026 зі складу власних грошових вимог нарахованих боржнику втрат від інфляції та відсотків річних свідчить про необхідність застосування до спірних правовідносин положень абз. 3 ч. 6 ст. 39 КУзПБ, за змістом приписів якої господарський суд відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо, зокрема, вимоги кредитора (кредиторів) задоволені боржником у повному обсязі до підготовчого засідання суду.

При цьому, надаючи оцінку заявленим кредитором відповідно до заяви від 30.03.2026 вимогам про визнання заборгованості за Договором, яка виникла за період користування обладнанням листопад 2023 року, суд враховує, що по своїй суті, застосовуючи аналогію позовного провадження, така заява є заявою про зміну предмета позову, а сплата орендної плати Орендарем в цій частині не включалася до складу грошового зобов`язання, з яким кредитор звертався до суду у цій справі та щодо яких боржник мав би визначене право подати відзив та підтвердити чи спростувати безспірність вказаних вимог або надати докази їх погашення до підготовчого засідання.

Наведена обставина, за позицією суду, унеможливлює як реалізацію боржником гарантованого у ст. 36 КУзПБ права надати відзив та заперечити змінені кредитором вимоги, так і подати докази погашення цих «нових» вимог, що з урахуванням приписів ч. 3 ст. 34 КУзПБ (за якими заява кредитора, крім відомостей, передбачених частиною першою цієї статті, повинна містити відомості про розмір вимог кредитора) та беручи до уваги, що при зверненні до суду із заявою від 05.03.2026 кредитор не зазначав про наявність заборгованості за Договором за листопад 2023 року свідчить про наявність спору про право у цій частині «змінених» кредитором вимог та неможливість суду у підготовчому засіданні вирішувати питання позовного провадження щодо прийняття змінених грошових вимог кредитора при повному виключенні зі складу «грошового зобов`язання» первісно заявлених вимог.

В даному контексті суд також враховує, що за обставинами цієї справи боржник, заперечуючи наявність підстав для відкриття провадження щодо власного банкрутства здійснив повне погашення основного грошового зобов`язання, яке заявлялося кредитором в розмірі 3 822 611,72 грн, довів наявність спору про право в частині первісно нарахованих кредитором інфляційних втрат та відсотків річних (що в подальшому були виключені ТОВ «Закарпатська видобувна компанія» зі складу власних грошових вимог), а в результаті подання кредитором уточненої заяви 30.03.2026 (тобто в день другого підготовчого засідання у цій справі) ТОВ «Катіон Інвест» об`єктивно було позбавлене можливості підтвердити або спростувати наявність простроченого грошового зобов`язання у цій частині, розмір якого (214 602,77 грн) у співставленні з сумою погашених боржником первісно заявлених вимог (3 822 611,72 грн) ставить під сумнів обставини неплатоспроможності (її загрози) даного Товариства.

Суд враховує, що фактично заява кредитора від 30.03.2026 в розумінні КУзПБ може вважатися новою заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство, яка може подана кредитором з ініціюванням нового провадження у цій частині вимог (відмінних від погашених боржником у цій справі).

Одночасно суд зауважує, що розгляд у підготовчому засіданні абсолютно відмінних від первісно заявлених вимог ініціюючого кредитора не укладається не тільки у встановлені законом межі судового процесу у підготовчому засіданні (частина перша, друга статті 39 КУзПБ), а і у повноваження господарського суду діяти у межах судового контролю у справах про банкрутство (неплатоспроможності).

Так судовий контроль означає, зокрема, що господарський суд у справах про банкрутство хоча і наділений процесуальним інструментарієм, визначеним ГПК України для справ позовного провадження, однак через обмеження щодо його використання від суду під час здійснення провадження у справах про банкрутство вимагається дотримання чіткого балансу між його процесуальними діями у межах судового контролю та застосуванням передбачених ГПК України заходів (розгляд заяви про зміну предмета позову).

Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Положеннями статей 13-14 ГПК України унормовано, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Принцип диспозитивності, закріплений у статті 14 ГПК України, передбачає, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

В той же час, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Частиною 1 ст. 73 ГПК України унормовано, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Надаючи оцінку іншим доводам учасників судового процесу судом враховано, що обґрунтованим є судове рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи (ч. 5 ст. 236 ГПК України).

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів учасників справи та їх відображення у судовому рішенні, суд спирається на висновки, що зробив Європейський суд з прав людини від 18.07.2006 у справі «Проніна проти України», в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст. 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

У рішенні Європейського суду з прав людини «Серявін та інші проти України» вказано, що усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 09 грудня 1994 року, серія А, №303-А. пункт 29).

З огляду на вищевикладене, суд вважає, що ним надано вичерпну відповідь на всі питання, що входять до предмету доказування у даній справі та виникають при кваліфікації спірних відносин як матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.

За встановлених судом у цій справі обставин і зазначених вище правових підстав, суд відмовляє у відкриття справи про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «Катіон Інвест» відповідно до ч. 6 ст. 39 КУзПБ, позаяк заявлені грошові вимоги (з урахуванням їх уточнення) були задоволені боржником у повному обсязі до підготовчого засідання суду, а нові вимоги кредитора, які не заявлялися у заяві про відкриття провадження про банкрутство не можуть бути судом розглянуті у межах підготовчого засідання у цій справі та можуть свідчить про наявність спору про право між сторонами в цій частині.

Відповідно до ч. 7 ст. 39 Кодексу України з процедур банкрутства відмова у відкритті провадження у справі про банкрутство не перешкоджає повторному зверненню до господарського суду із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство за наявності підстав, встановлених цим Кодексом.

Керуючись ст. 39 Кодексу України з процедур банкрутства, ст. ст. 232-234 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Відмовити у відкритті провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «Катіон Інвест» (90500, с. Теребля Тячівського району Закарпатської області, вул. Центральна, буд. 100, ) за заявою кредитора Товариства з обмеженою відповідальністю «Закарпатська видобувна компанія» (01104, м. Київ, вул. Болсуновська, буд. 8, ) від 05.03.2026 (з урахуванням поданої уточненої заяви від 30.03.2026).

2. Копію ухвали направити сторонам (кредитору та боржнику), Управлінню забезпечення примусового виконання рішень у Закарпатській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (88000, м. Ужгород, вул. Шандора Петефі, 14), державному реєстратору за місцезнаходженням боржника: Центру надання адміністративних послуг та державної реєстрації Тячівської районної державної адміністрації (90500, м. Тячів Закарпатської області, вул. Незалежності, 30) та арбітражному керуючому Приходьку Дмитру Володимировичу (03062, м. Київ, вул. Чистяківська, 2, офіс 204).

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в порядку та строки, визначені ст.ст. 254-257 ГПК України до Західного апеляційного господарського суду.

Повний текст ухвали складено та підписано 31 березня 2026 року.

Суддя Р.М. Лучко