УХВАЛА

про поновлення провадження у справі,

забезпечення позову та

зупинення провадження у справі

м. Київ

26.03.2026справа №910/11432/25

Господарський суд міста Києва у складі судді Марченко О.В., розглянувши матеріали справи № 910/11432/25

за позовом ТОВ «Р.С.В.П. Едженсі»

до Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації (вул. Богдана Хмельницького, буд. 24, м. Київ, 01030; ідентифікаційний код 37405111),

Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтер Фуд 2020» (вул. Світличної Ганни, буд. 81, кв. 112, м. Павлоград(з), Дніпропетровська обл., 51400; ідентифікаційний код 43938589) та

Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва» (вул. Білоруська, буд. 1, м. Київ, 04050; ідентифікаційний код 34966254)

про визнання недійсними результатів електронного аукціону та договору оренди від 28.08.2025 №1156,

без виклику представників сторін,

ВСТАНОВИВ:

ТОВ «Р.С.В.П. Едженсі» звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації (далі - Адміністрація), Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтер Фуд 2020» (далі - ТОВ «Інтер Фуд 2020») та Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва» (далі - Підприємство) про визнання недійсними:

- результатів електронного аукціону № LLE001-UA-559 з передачі в оренду частини нежитлової будівлі першого, другого та підвального поверхів загальною площею 1 873,19 кв.м, яка розташована за адресою: просп. Берестейський, 84, літ. А, м. Київ, 03190, оформлених протоколом від 31.07.2025 про результати електронного аукціону;

- договору оренди нерухомого майна, що належить до комунальної власності територіальної громади міста Києва №1156, укладеного 28.08.2025 за результатами аукціону Адміністрацією, ТОВ «Інтер Фуд 2020» і Підприємством (далі - Договір оренди).

Позовні вимоги мотивовано тим, що:

- ТОВ «Р.С.В.П. Едженсі» є власником 29/100 часток у праві спільної часткової власності на об`єкт нерухомого майна, а саме: будинок, Спортивно-розважальний клуб, літера «А», загальною площею 2 654,5 кв.м, що розташований за адресою: просп. Берестейський, буд. 84, м. Київ (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000; далі - Нерухоме майно);

- право власності позивача підтверджується: інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 31.07.2025 №437686578, відповідно до якої власником 29/100 часток Нерухомого майна є ТОВ «Р.С.В.П. Едженсі»; запис про право власності №48797217 внесено до реєстру 22.12.2022 державним реєстратором, приватним нотаріусом Бояринцевою Ольгою Віталіївною; підстава для реєстрації - свідоцтво від 21.12.2022 №109; інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 02.09.2025 № 441858645, яка повністю дублює та підтверджує вказані відомості;

- іншим співвласником Нерухомого майна є територіальна громада міста Києва, повноваження щодо управління та розпорядження належною їй часткою (71/100) здійснює Адміністрація;

- частки співвласників не виділені в натурі, домовленостей про порядок володіння та користування майном у співвласників немає;

- всупереч встановленому законом режиму спільної часткової власності Адміністрація, діючи від імені територіальної громади, в односторонньому порядку прийняла рішення про передачу в оренду частини Нерухомого майна;

- з цією метою було організовано та проведено електронний аукціон №LLE001-UA-559 з передачі в оренду частини нежитлової будівлі першого, другого та підвального поверхів загальною площею 1 873,19 кв.м; інформація про аукціон є загальнодоступною та міститься на офіційному вебпорталі електронної торгової системи «Прозорро.Продажі» за посиланнями: https://prozorro.sale/auction/LLE001-UA-559/; https://auction.pfozorro.sale/LLEOO 1-UA-559#results;

- 31.07.2025 зазначений аукціон відбувся, що підтверджується протоколом про результати електронного аукціону, сформованим того ж дня; переможцем аукціону було визнано ТОВ «Інтер Фуд 2020», з яким 28.08.2025 Адміністрацією (орендодавець) і Підприємством (балансоутримувач) укладено Договір оренди, за яким орендарю (ТОВ «Інтер Фуд 2020») передано у строкове платне користування частину Нерухомого майна - частину нежитлової будівлі першого, другого та підвального поверхів загальною площею 1 873,19 кв.м;

- всі наведені дії - від прийняття рішення про передачу майна в оренду до укладення Договору оренди - були вчинені Адміністрацією за повної відсутності комунікації з позивачем та без отримання його обов`язкової, передбаченої законом згоди; відтак, ТОВ «Р.С.В.П. Едженсі» як законного співвласника було повністю усунуто від вирішення долі спільного майна, що є грубим порушенням його прав, які мають бути захищені судом.

Позивачем разом із позовною заявою було подано суду заяву про забезпечення позову шляхом заборони:

- ТОВ «Інтер Фуд 2020» та будь-яким іншим особам, що діють від його імені або за його дорученням, вчиняти будь-які дії, спрямовані на вселення, зайняття приміщень, проведення ремонтних, будівельних, демонтажних робіт, перепланування чи будь-яких інших робіт, що змінюють стан нерухомого майна, у приміщеннях загальною площею 1 873,19 кв.м у будівлі (літера «А») за адресою: просп. Берестейський, 84, м. Київ;

- державним реєстраторам прав на нерухоме майно, нотаріусам та іншим особам, уповноваженим на виконання функцій державного реєстратора, вчиняти будь-які реєстраційні дії, зокрема, вносити до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно будь-які записи щодо державної реєстрації іншого речового права - права оренди - ТОВ «Інтер Фуд 2020» стосовно Нерухомого майна на підставі Договору оренди.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.09.2025 вказану заяву ТОВ «Р.С.В.П. Едженсі» задоволено повністю; вжито наведені заходи забезпечення позову.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.09.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження.

Не погоджуючись з ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.09.2025 про забезпечення позову ТОВ «Інтер Фуд 2020» оскаржило її в апеляційному порядку.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 08.12.2025 задоволено клопотання Адміністрації про зупинення провадження у справі до набрання законної сили рішенням у справі №761/17805/24; провадження у справі зупинено до вирішення Шевченківським районним судом міста Києва справи №761/17805/24 та набрання рішенням з названої справи законної сили.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 11.12.2025 апеляційну скаргу ТОВ «Інтер Фуд 2020» залишено без задоволення, а ухвалу Господарського суду міста Києва від 15.09.2025 у справі №910/11432/25 - без змін.

В подальшому ТОВ «Інтер Фуд 2020» було подано касаційну скаргу на ухвалу Господарського суду міста Києва від 15.09.2025 і постанову Північного апеляційного господарського суду від 11.12.2025.

Постановою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 13.03.2025 касаційну скаргу ТОВ «Інтер Фуд 2020» задоволено частково; постанову Північного апеляційного господарського суду від 11.12.2025 та ухвалу Господарського суду міста Києва від 15.09.2025 у справі № 910/11432/25 скасовано; справу №910/11432/25 передано до суду першої інстанції для нового розгляду заяви ТОВ «Р.С.В.П. Едженсі» про забезпечення позову.

За висновками Касаційного суду постановлені у справі судові рішення не відповідають вимогам процесуального закону, оскільки суди не дослідили належним чином зібрані у справі докази та не встановили пов`язані з ними обставини, що входили до предмета доказування при вирішенні питання забезпечення позову, отже, рішення судів першої та апеляційної інстанцій не можна визнати законними і обґрунтованими.

23.03.2026 матеріали справи разом з матеріалами оскарження ухвали Господарського суду міста Києва від 15.09.2025 повернуто до Господарського суду міста Києва.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.03.2026 заяву ТОВ «Р.С.В.П. Едженсі» про забезпечення позову було передано на розгляд судді Павленку Є.В.

Разом з тим, відповідно до частин першої - третьої статті 6 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) у господарських судах функціонує Єдина судова інформаційно-комунікаційна система.

Позовні та інші заяви, скарги та інші передбачені законом процесуальні документи, що подаються до господарського суду і можуть бути предметом судового розгляду, в порядку їх надходження підлягають обов`язковій реєстрації в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі в день надходження документів.

Визначення судді або колегії суддів (судді-доповідача) для розгляду конкретної справи здійснюється Єдиною судовою інформаційно-комунікаційною системою у порядку, визначеному цим Кодексом (автоматизований розподіл справ).

Підпунктом 17.4 пункту 17 розділу ХІ «Перехідні положення» ГПК України передбачено, що визначення судді або колегії суддів (судді-доповідача) для розгляду конкретної справи здійснюється:

до приведення Положення про автоматизовану систему документообігу суду у відповідність із цією редакцією Кодексу в частині порядку визначення судді або колегії суддів для розгляду конкретної справи, але не довше, ніж три місяці з дня набрання чинності цією редакцією Кодексу, - за допомогою автоматизованої системи документообігу суду за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу;

після приведення Положення про автоматизовану систему документообігу суду у відповідність із цією редакцією Кодексу в частині порядку визначення судді або колегії суддів для розгляду конкретної справи - за допомогою автоматизованої системи документообігу суду за правилами, встановленими цією редакцією Кодексу.

Згідно з частиною першою статті 32 ГПК України визначення судді, а в разі колегіального розгляду - судді-доповідача для розгляду конкретної справи здійснюється Єдиною судовою інформаційно-комунікаційною системою під час реєстрації документів, зазначених в частині другій статті 6 цього Кодексу, а також в інших випадках визначення складу суду на будь-якій стадії судового процесу, з урахуванням спеціалізації та рівномірного навантаження для кожного судді, за принципом випадковості та в хронологічному порядку надходження справ.

Відповідно до частини тринадцятої статті 32 ГПК України справа, розгляд якої розпочато одним суддею чи колегією суддів, повинна бути розглянута тим самим суддею чи колегією суддів, за винятком випадків, які унеможливлюють участь судді у розгляді справи, та інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Підпунктом 1.2.1 пункту 1.2 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням Ради суддів України від 11.11.2024 №39 (далі - Положення), визначено, що судова справа - це позовні заяви, скарги, матеріали кримінального провадження, подання та інші передбачені законом процесуальні документи, що подаються до суду і можуть бути предметом судового розгляду, а також судові процесуальні документи, що виготовляються судом.

Автоматизований розподіл судових справ здійснюється в автоматизованій системі за такими правилами: із загального списку суддів визначаються судді, які мають повноваження та відповідну спеціалізацію (за наявності) щодо розгляду судової справи на момент автоматизованого розподілу; для суддів, які мають повноваження щодо розгляду судової справи на момент автоматизованого розподілу, здійснюється розрахунок коефіцієнтів навантаження; із числа суддів, які мають повноваження щодо розгляду судової справи на момент автоматизованого розподілу з урахуванням визначених автоматизованою системою коефіцієнтів навантаження здійснюється визначення судді для розгляду конкретної судової справи за принципом випадковості. Здійснення автоматизованого розподілу судових справ без урахування правил, зазначених у підпункті 2.3.4 пункту 2.3 цього Положення, не допускається (підпункти 2.3.4 і 2.3.9 пункту 2.3 Положення).

Згідно з приписами підпунктів 2.3.39.2 і 2.3.39.14 підпункту 2.3.39 пункту 2.3 Положення передача судової справи раніше визначеному судді, судді-доповідачу без проведення автоматизованого розподілу судової справи проводиться щодо: судових справ, що надійшли із судів апеляційної або касаційної інстанцій після скасування судових рішень, які перешкоджають подальшому розгляду судової справи (крім ухвал про закриття, припинення провадження), а також судових рішень, які не перешкоджають подальшому розгляду судової справи; заяв про забезпечення позову, доказів, поданих після подання позовної заяви.

Аналогічні положення щодо передачі матеріалів заяв про забезпечення позову раніше визначеному складу суду без проведення їх автоматизованого розподілу між суддями містяться в пункті 4.2 Засад використання автоматизованої системи документообігу Господарського суду міста Києва, затвердженого рішенням зборів суддів Господарського суду міста Києва від 14.09.2015 №17 (зі змінами; далі - Засади).

У даному випадку передача раніше визначеному судді чи судді-доповідачу, без застосування авторозподілу справи, заяв, клопотань, скарг та інших документів, що подані після визначення автоматизованою системою судді (судді-доповідача) для розгляду конкретної справи, обумовлена процесуальною пов`язаністю розгляду таких документів в одній конкретній справі, крім випадків, коли приписами процесуального закону встановлено окремий розгляд таких заяв, клопотань, скарг тощо, тобто їх розгляд згідно з вимогами закону здійснюється окремо від конкретної справи в іншому провадженні, яке є іншою конкретною справою у розумінні автоматизованого розподілу справи для визначення складу суду.

При цьому, відповідно до частини першої статі 138 ГПК України заява про забезпечення позову подається: до подання позовної заяви - за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом для відповідного позову, або до суду за місцезнаходженням предмета спору - якщо суд, до підсудності якого відноситься справа, визначити неможливо; одночасно з пред`явленням позову - до суду, до якого подається позовна заява, за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом; після відкриття провадження у справі - до суду, у провадженні якого перебуває справа.

З системного тлумачення вказаних положень ГПК України та Положення прямо вбачається, що матеріали заяви про забезпечення позову підлягають передачі виключно раніше визначеному в цій судовій справі судді без застосування автоматизованого розподілу, тобто, тому судді, який був раніше визначений для розгляду конкретної справи у зв`язку з поданням позовної заяви, крім випадків, прямо встановлених чинним законодавством.

У постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 17.05.2023 зі справи №910/5851/22 зазначено, що «Системний аналіз приписів статей 6 і 32 ГПК України, з урахуванням пункту 17.4 Перехідних положень ГПК України в частині порядку визначення судді для розгляду конкретної справи дає підстави для таких висновків: автоматизованою системою визначається суддя для розгляду конкретної справи, а не окремої заяви, клопотання, скарги та інших документів, крім випадків, коли розгляд таких документів в іншому (окремо від основної справи) провадженні встановлено процесуальним законом; після визначення автоматизованою системою судді для розгляду конкретної справи всі заяви, клопотання, скарги та інші документи, що надходять у цій справі, передаються цьому судді без застосування автоматизованого розподілу, оскільки предметом автоматизованого розподілу є саме конкретна справа, а не заява чи скарга у справі, крім випадків, встановлених процесуальним законом, наприклад, частиною 1 статті 323 ГПК України; Положення про автоматизовану систему документообігу суду, для визначення судді (судді-доповідача) застосовується в частині, що не суперечить приписам статті 32 ГПК України, з огляду на вимоги пункту 17.4 Перехідних положень ГПК України, а тому перелік випадків передачі заяв (позовних заяв), клопотань, скарг та інших документів, що передаються у конкретній справі, раніше визначеному судді без застосування авторозподілу справи не є вичерпним. Недотримання такого порядку визначення судді для розгляду конкретної справи може мати негативні процесуальні наслідки.».

Окремий розгляд позову та заяви про забезпечення позову у різних справах унеможливлює реалізацію приписів частин дев`ятої та тринадцятої статті 145 ГПК України щодо скасування заходів забезпечення позову судом, який розглядає позовну заяву по суті.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 02.05.2024 зі справи №910/15937/23.

При цьому, положення частини першої статті 36 ГПК України містять заборону повторної участі одного й того ж складу суду при новому розгляді справи виключно у разі скасування рішення суду або ухвали про закриття провадження в справі.

Рішення суду - це процесуальний документ, яким закінчується розгляд справи по суті судом першої інстанції (частина третя статі 232 ГПК України).

З матеріалів справи вбачається, що позовна заява ТОВ «Р.С.В.П. Едженсі» перебуває на розгляді раніше визначеного складу суду - судді Марченко О.В.Ю, та по суті розглянута не була, будь-якого судового рішення, яким би було завершено розгляд даної справи, вказаним складом суду також не прийнято.

Зазначене виключає можливість застосування до даного складу суду приписів частини першої статті 36 ГПК України.

Аналогічну правову позицію викладено у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 23.07.2020 зі справи №910/9266/14.

Відтак, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для здійснення автоматизованого розподілу даної справи між суддями, оформленого протоколом від 23.03.2026 та ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.03.2026 суддя Павленко Є.В. заявив самовідвід від розгляду справи №910/11432/25 в частині заяви ТОВ «Р.С.В.П. Едженсі» про забезпечення позову; відвів суддю Павленка Є.В. від розгляду справи в частині заяви про забезпечення позову; справу №910/11432/25 разом із матеріалами заяви про забезпечення позову в межах вказаної справи передав керівнику апарату Господарського суду міста Києва для подальшого вирішення питання про передачу даної заяви на розгляд уповноваженому складу суду в установленому законом порядку.

Протокол автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.03.2026 заяву ТОВ «Р.С.В.П. Едженсі» про забезпечення позову було передано на розгляд судді Марченко О.В.

З огляду на те, що ухвалою Господарського суду міста Києва від 08.12.2025 провадження у справі зупинено до вирішення Шевченківським районним судом міста Києва справи №761/17805/24 та набрання рішенням з названої справи законної сили, для розгляду заяви про забезпечення позову провадження у справі підлягає поновленню з подальшим зупиненням провадження у справі.

Розглянувши заяву про забезпечення позову та дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, суд дійшов висновку про задоволення такої заяви з огляду на таке.

Відповідно до статті 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 137 ГПК України позов забезпечується забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання.

Частиною четвертою статті 137 ГПК України передбачено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до частини першої статті 140 ГПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Згідно з пунктом 1 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 №16 «Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову» (далі - Постанова №16) у вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Разом з тим, абзацами другим і третім пункту 3 Постанови №16 передбачено, що достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Заяву мотивовано тим, що:

- у випадку задоволення позовних вимог та визнання недійсним Договору оренди правовим наслідком відповідно до статті 216 Цивільного кодексу України буде двостороння реституція, тобто відновлення становища, яке існувало до порушення; це означає, що ТОВ «Інтер Фуд 2020» буде зобов`язане звільнити займані приміщення, а правові підстави для його користування Нерухомим майном будуть анульовані;

- однак, якщо до моменту ухвалення рішення суду та набрання ним законної сили ТОВ «Інтер Фуд 2020» встигне фактично зайняти приміщення, розпочати там свою господарську діяльність, здійснити дії, направлені на виконання ремонтних робіт в приміщенні, зареєструвати право оренди, відновлення порушених прав буде значно ускладнене, а в деяких аспектах - практично неможливе;

- діючи на підставі формально чинного (до моменту визнання його недійсним) Договору оренди, ТОВ «Інтер Фуд 2020» має повне право розпочати проведення ремонтних, будівельних робіт, перепланування, демонтажу конструкцій, встановлення нового обладнання, прокладення додаткових комунікацій;

- такі дії, особливо в будівлі, що є єдиним комплексом зі спільною інфраструктурою, можуть завдати непоправної шкоди як орендованій частині, так і всьому об`єкту нерухомості в цілому, змінити його технічні, експлуатаційні та естетичні характеристики; навіть якщо позов буде задоволено, відновлення первісного стану майна буде вкрай ускладненим, потребуватиме значних фінансових витрат на проведення нових експертиз та будівельних робіт, а в разі значних конструктивних змін - може виявитись взагалі неможливим;

- наведене фактично нівелює саму суть судового захисту, оскільки у разі задоволення позову позивач не зможе повернути майно у тому стані, в якому воно перебувало до порушення його прав;

- крім того, якщо ТОВ «Інтер Фуд 2020», скориставшись відсутністю заборони, зареєструє своє право оренди в Державному реєстрі речових прав, це створить презумпцію правомірності його права користування для всіх третіх осіб;

- вказане істотно ускладнить захист прав позивача, оскільки йому доведеться вчиняти додаткові, окремі юридичні дії для скасування відповідного запису в реєстрі, що затягне процес відновлення його прав на невизначений термін; більше того, наявність такого публічного запису може стати підставою для укладення ТОВ «Інтер Фуд 2020» договорів з третіми особами (суборенди, якщо вона буде дозволена, договорів з постачальниками комунальних послуг, кредитних договорів під заставу права оренди тощо);

- це створить цілий ланцюг юридичних ускладнень та прав «добросовісних» третіх осіб, які покладалися на дані публічного реєстру, що зробить відновлення порушених прав практично неможливим без ініціювання низки нових судових процесів.

Відповідно до частини першої статті 73 і частини першої статті 74 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно зі статтями 76, 77, 78 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Статтею 86 ГПК України передбачено, що cуд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Наведена норма зобов`язує суд у кожному конкретному випадку оцінювати наявні докази в їх сукупності, з урахуванням повноти встановлення всіх обставин справи, які необхідні для правильного вирішення спору.

При цьому, судом має досліджуватися, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, оскільки позивач не зможе відновити свій правовий стан, який існував до імовірного порушення його прав та захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду.

Відповідно до правової позиції, викладеної в постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 16.08.2018 зі справи №910/1040/18, у випадку звернення особи до суду з позовними вимогами немайнового характеру, судове рішення у разі задоволення яких не вимагатиме примусового виконання, то в такому випадку має застосовуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

При розгляді заяви про забезпечення позову суд оцінює виключно обґрунтованість заяви на предмет доведення обставин, які свідчать про необхідність застосування відповідного заходу забезпечення позову.

Судом встановлено, що позивач належним чином обґрунтував, у тому числі з посиланням на відповідні обставини та належні докази, причини свого звернення із заявою про забезпечення позову, а також те, що невжиття обраних ним заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених прав позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Суд відзначає пов`язаність обраних позивачем заходів забезпечення позову з предметом позову у справі № 910/11432/25, ймовірність ускладнення чи унеможливлення ефективного захисту або поновлення порушених прав та інтересів позивача у разі задоволення позову та невжиття відповідних заходів забезпечення позову.

Врахувавши обставини даної справи та докази на їх підтвердження, на які посилається позивач при зверненні до суду з даним позовом, які підлягають дослідженню під час розгляду справи по суті, а також доводи позивача у заяві про забезпечення позову, суд доходить висновку, що у разі невжиття відповідних заходів забезпечення позову, вчинення відповідачем-2 дій на виконання умов оспорюваного договору може призвести до невідворотних наслідків.

При цьому суд виходив із чітко визначених позивачем умов оспорюваного договору, дії на виконання якого позивач просив суд заборонити вчиняти відповідачу-2.

Частиною шостою статті 140 ГПК України передбачено, що про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Керуючись статтями 136 - 140, 227, 229, 230, 234 та 235 ГПК України, Господарський суд міста Києва

УХВАЛИВ:

1. Поновити провадження у справі №910/11432/25.

2. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Р.С.В.П. Едженсі» (просп. Повітрофлотський, буд. 38, оф. 12, м. Київ, 03186; ідентифікаційний код 37331752) про забезпечення позову зі справи №910/11432/25 задовольнити повністю.

2. До набрання рішенням законної сили вжити заходи до забезпечення позову шляхом заборони:

- Товариству з обмеженою відповідальністю «Інтер Фуд 2020» (вул. Світличної Ганни, буд. 81, кв. 112, м. Павлоград(з), Дніпропетровська обл., 51400; ідентифікаційний код 43938589) та будь-яким іншим особам, що діють від його імені або за його дорученням, вчиняти будь-які дії, спрямовані на вселення, зайняття приміщень, проведення ремонтних, будівельних, демонтажних робіт, перепланування чи будь-яких інших робіт, що змінюють стан нерухомого майна, у приміщеннях загальною площею 1 873,19 кв.м у будівлі (літера «А») за адресою: просп. Берестейський, 84, м. Київ;

- державним реєстраторам прав на нерухоме майно, нотаріусам та іншим особам, уповноваженим на виконання функцій державного реєстратора, вчиняти будь-які реєстраційні дії, зокрема, вносити до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно будь-які записи щодо державної реєстрації іншого речового права - права оренди - Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтер Фуд 2020» (вул. Світличної Ганни, буд. 81, кв. 112, м. Павлоград(з), Дніпропетровська обл., 51400; ідентифікаційний код 43938589) стосовно нерухомого майна на підставі договору оренди нерухомого майна, що належить до комунальної власності територіальної громади міста Києва №1156, укладеного 28.08.2025 за результатами аукціону Шевченківською районною в місті Києві державною адміністрацією (вул. Богдана Хмельницького, буд. 24, м. Київ, 01030; ідентифікаційний код 37405111), Товариством з обмеженою відповідальністю «Інтер Фуд 2020» (вул. Світличної Ганни, буд. 81, кв. 112, м. Павлоград(з), Дніпропетровська обл., 51400; ідентифікаційний код 43938589) і Комунальним підприємством «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва» (вул. Білоруська, буд. 1, м. Київ, 04050; ідентифікаційний код 34966254).

3. Боржниками за даною ухвалою є:

- Товариство з обмеженою відповідальністю «Інтер Фуд 2020» (вул. Світличної Ганни, буд. 81, кв. 112, м. Павлоград(з), Дніпропетровська обл., 51400; ідентифікаційний код 43938589);

- державні реєстратори прав на нерухоме майно в розумінні Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», а також будь-які інші особи, уповноважені на виконання функцій державних реєстраторів, будь-які суб`єкти державної реєстрації прав та нотаріуси.

4. Стягувачем за даною ухвалою є Товариство з обмеженою відповідальністю «Р.С.В.П. Едженсі» (просп. Повітрофлотський, буд. 38, оф. 12, м. Київ, 03186; ідентифікаційний код 37331752).

5. Ухвала підлягає негайному виконанню у порядку, встановленому для виконання судових рішень, та її оскарження не зупиняє її виконання.

6. Строк пред`явлення даної ухвали до виконання складає три роки з моменту її винесення, тобто до 26.03.2029.

7. Провадження у справі №910/11432/25 зупинити до вирішення Шевченківським районним судом м. Києва справи №761/17805/24 та набрання рішенням з названої справи законної сили.

8. Зобов`язати представників учасників справи повідомити Господарський суд міста Києва про усунення обставин, що зумовили зупинення провадження у справі №910/11432/25.

Ухвала набрала законної сили 26.03.2025 та може бути оскаржена протягом десяти днів з моменту її підписання до Північного апеляційного господарського суду.

Суддя Оксана Володимирівна Марченко