ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" квітня 2026 р. Справа№ 910/3172/25

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Мальченко А.О.

суддів: Тищенко А.І.

Михальської Ю.Б.

розглянувши матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «АР КОМ»

на рішення Господарського суду міста Києва від 31.07.2025

у справі № 910/3172/25 (суддя С.А. Ковтун)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Європа транс агро»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «АР КОМ»

про стягнення 109 577,15 грн, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Європа транс агро» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «АР КОМ» про стягнення 109 577,15 грн, обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору перевезення №14102024-1 від 14.10.2024 (далі також - Договір) щодо своєчасної та у повному обсязі оплати наданих за договором послуг.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 31.07.2025 у справі №910/3172/25 позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «АР КОМ» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Європа транс агро» 89 577,15 грн боргу та 3 028,00 грн судового збору. У частині позовних вимог про стягнення 20 000,00 грн боргу провадження у справі закрито на підставі ч. 1 ст. 231 ГПК України.

Рішення суду першої інстанції мотивовано нормами статей 525, 526, 510 ЦК України та встановленими судом обставинами наявності між сторонами договірних правовідносин, належним виконанням позивачем своїх зобов`язань за Договором в частині надання послуг з переведення вантажів, а також неналежним виконанням відповідачем зобов`язань з оплати вартості отриманих за Договором послуг.

Не погоджуючись із вищезазначеним рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю «АР КОМ» звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та постановити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, оскільки оскаржуване рішення прийняте з порушенням норм матеріального та недотриманням вимог процесуального права.

Доводи апеляційної скарги зводяться до незгоди відповідача з висновками суду першої інстанції про те, що сума заборгованості відповідача за договором складає 89 577,15 грн. Також, відповідач не погоджується, що строк виконання зобов`язань за договором є таким, що настав, оскільки позивачем не надано доказів направлення повного комплекту документів, необхідних для проведення кінцевих розрахунків за Договором.

Відповідно до Витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.08.2025 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «АР КОМ» передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючого судді Мальченко А.О., суддів Тищенко А.І., Михальської Ю.Б.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 25.08.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «АР КОМ» на рішення Господарського суду міста Києва від 31.07.2025 у справі № 910/3172/25. Розгляд апеляційної скарги ухвалено здійснювати у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи. Товариству з обмеженою відповідальністю «Європа транс агро» встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу до 10.09.2025.

09.09.2025 через підсистему «Електронний суд» до Північного апеляційного господарського суду надійшов відзив позивача, у якому він просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін, оскільки доводи апеляційної скарги не спростовують законних та обґрунтованих висновків суду першої інстанції про наявність у відповідача перед позивачем боргу за Договором.

Відповідно до вимог ч.ч. 1, 4 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Надавши оцінку доводам апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «АР КОМ», відзиву на апеляційну скаргу, дослідивши докази наявні у справі, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, судова колегія апеляційного господарського суду вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Предметом спору у справі, що переглядається, є вимога про стягнення з відповідача на користь позивача 109 577,15 грн за договором перевезення №14102024-1 від 14.10.2024.

Так, згідно зі статтями 11, 509 Цивільного кодексу України договір є підставою виникнення цивільних прав і обов`язків (зобов`язань), які мають виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, договору (ст. 526 Цивільного Кодексу України), а одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускаються (ст. 525 Цивільного кодексу України).

За нормою ч. 1 ст. 908 ЦК України, перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення.

Відповідно до ст. 909 ЦК України, за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі.

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Статтею 530 ЦК України унормовано, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 14.10.2024 Товариство з обмеженою відповідальністю «Європа транс агро» (перевізник) та Товариство з обмеженою відповідальністю «АР КОМ» (замовник) уклали договір перевезення № 14102024-1, відповідно до умов якого перевізник зобов`язується від свого імені або від імені замовника організувати надання послуг з перевезення вантажів, а замовник зобов`язується оплатити вартість наданих послуг в порядку та на умовах, передбачених цим Договором.

Отже, суд першої інстанції мотивовано виходив з того, що правовідносини сторін виникли на підставі договору.

Відповідно до п. 2.1.18 Договору перевізник зобов`язаний по завершенню надання послуг з перевезення, протягом 5 робочих днів з дати вивантаження, направити на адресу замовника рекомендованим листом з описом вкладення оригінали документів: рахунок на оплату, 2 екз. акту прийому-передачі наданих послуг, 2 оригінали товарно-транспортної накладної.

Замовник зобов`язаний підписати акти прийому-передачі наданих послуг, наданий перевізником, протягом 5 (п`яти) робочих днів з моменту отримання оригіналів документів, зазначених в п. 2.1.18 договору.

Відповідно до п. 3.1 Договору оплата наданих перевізником послуг здійснюється замовником в такому порядку: 80 % вартості послуг оплачуються замовником перевізнику протягом 5 (п`яти) робочих днів з моменту підписання сторонами акту прийому-передачі наданих послуг та отримання замовником від перевізника усіх оригіналів документів, перелік яких наведено в п. 2.1.18 Договору; 20 % вартості послуг замовник оплачує протягом 5 (п`яти) робочих днів з дати реєстрації відповідної податкової накладної в ЄРПН.

Як убачається з наданих позивачем доказів та не заперечується відповідачем, на виконання умов Договору позивач надав відповідачу послуги з перевезення у жовтні, листопаді та грудні 2024 року.

Зокрема, у грудні 2024 року позивач склав акти виконання робіт (надання послуг) № 8021 від 20.12.2024 на суму 34089,82 грн та № 8022 від 21.12.2024 на суму 91733,08 грн.

03.01.2025 позивач зареєстрував відповідні податкові накладні.

19.02.2025 позивач цінним листом з описом вкладення надіслав на адресу відповідача вимогу №18/02 від 18.02.2025 про сплату 159577,15 грн, акти виконання робіт (надання послуг) №8021 від 20.12.2024 на суму 34089,82 грн та №8022 від 20.12.2024 на суму 91733,08 грн, товарно-транспортні накладні №1428, №1429, №1430, №1431, №1432, №1433, №1434, №1424, №1425 від 19.12.2024.

У вимозі №18/02 від 18.02.2025 про сплату 159577,15 грн позивачем вказано про необхідність сплати заборгованості, яка фактично складається із заборгованості за послуги, надані до грудня 2025 року у розмірі 33 754,25 грн та у розмірі 125 822,90 грн за актами №8021 від 20.12.2024 та №8022 від 20.12.2024.

Відповідно до пункту 59 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 270 від 05.03.2009, внутрішні поштові відправлення з оголошеною цінністю з описом вкладення подаються для пересилання відкритими для перевірки їх вкладення.

Пунктом 61 Правил надання послуг поштового зв`язку встановлено, що у разі приймання внутрішніх поштових відправлень з оголошеною цінністю з описом вкладення бланк опису заповнюється відправником у двох примірниках. Працівник поштового зв`язку повинен перевірити відповідність вкладення опису, розписатися на обох його примірниках і проставити відбиток календарного штемпеля. Один примірник опису вкладається до поштового відправлення, другий видається відправникові. На примірнику опису, що видається відправникові, працівник поштового зв`язку повинен зазначити номер поштового відправлення.

На примірнику опису, що виданий відправникові та доданий до матеріалів справи міститися штемпель відповідного відділу поштового зв`язку, тобто працівник поштового зв`язку перевірив відповідність вкладення опису.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивач надіслав, а відповідач отримав акти виконання робіт (надання послуг) від 20.12.2024 та від 21.12.2024 на суму 159577,15 грн разом з товарно-транспортними накладними.

Як встановлено судом першої інстанції, відповідач частково задовольнив вимогу позивача №18/02 від 18.02.2025, сплативши 25.02.2025 50000,00 грн. Тобто фактично, відповідач сплатив залишок заборгованості у розмірі 33754,25 грн за послуги, надані у жовтні-листопаді 2024 року, та частину заборгованості (16 245,75 грн) за послуги, надані у грудні 2024 року.

Ці обставини також підтверджуються доказами, поданими сторонами.

Так, відповідно до доданого по позову акту звірки від 13.03.2025 (арк. 18) позивач надав відповідачу послуги на загальну суму 1 446 746,24 грн.

Відповідач здійснював часткову оплату послуг наданих за Договором, що підтверджується наданою відповідачем банківською випискою від 18.03.2025. При цьому, розміри та дати оплат, зазначеній у банківській виписці від 18.03.2025 узгоджуються із датами та розмірами платежів, які відображені позивачем у поданих ним актах звірки розрахунків від 13.03.2025 та від 01.04.2025.

Колегія суддів враховує, що хоча ці акти звірки не підписані відповідачем, однак, оскільки вказані у них відомості щодо суми заборгованості та дат (розмірів) платежів фактично не оскаржуються відповідачем, а також ним не надано жодних доказів на спростування відображених у актах обставин, колегія суддів приходить до висновку, що акти є належними доказами у справі.

Із акту звірки розрахунків від 13.03.2025 вбачається, що станом на дату подання позову заборгованість відповідача перед позивачем складала 109 577,15 грн.

Також, відповідно до доданого до відповіді на відзив акту звірки від 01.04.2025, уже після порушення провадження у справі, відповідач сплатив позивачу 20 000,00 грн, що підтверджується також банківською випискою від 18.03.2025.

Отже, оскільки загальна вартість послуг за Договором склала1 446 746,24 грн, цей розмір не оспорювався та не був спростований відповідачем належними та допустимим доказами, і відповідачем було сплачено 1 337 169,09 грн на виконання цього Договору, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що розмір заборгованості відповідача перед позивачем становить 89 577,15 грн.

Водночас, сукупністю доказів, що є у матеріалах справи підтверджується і та обставина, що ця заборгованість виникла за актами виконання робіт (надання послуг) №8021 від 20.12.2024 та №8022 від 20.12.2024.

За умовами п. 3.1 Договору оплата наданих перевізником послуг здійснюється замовником в такому порядку: 80 % вартості послуг оплачуються замовником перевізнику протягом 5 (п`яти) робочих днів з моменту підписання сторонами акту прийому-передачі наданих послуг та отримання замовником від перевізника усіх оригіналів документів, перелік яких наведено в п. 2.1.18 Договору; 20 % вартості послуг замовник оплачує протягом 5 (п`яти) робочих днів з дати реєстрації відповідної податкової накладної в ЄРПН.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 03.01.2025 позивач зареєстрував відповідні податкові накладні (арк. 19, 24). А, 19.02.2025 позивач цінним листом з описом вкладення надіслав на адресу відповідача акти виконання робіт (надання послуг) №8021 від 20.12.2024 на суму 34 089,82 грн та №8022 від 20.12.2024 на суму 91 733,08 грн, товарно-транспортні накладні №1428, №1429, №1430, №1431, №1432, №1433, №1434, №1424, №1425 від 19.12.2024.

Відтак, з огляду на вимоги ст. 530 ЦК України, строк виконання зобов`язань відповідача щодо оплати послуг наданих у грудні за договором є таким, що настав.

Отже, суд першої інстанції дійшов мотивованого висновку про наявність фактичних та правових підстав для задоволення позовних вимог у розмірі 89 577,15 грн.

Одночасно, оскільки заборгованість на дату подання позову становила 109 577,15 грн, і під час розгляду спору відповідач сплатив частину заборгованості у розмірі 20 000,00 грн, суд першої інстанції правомірно закрив провадження у справі у цій частині на підставі ч. 1 ст. 231 ГПК України.

Згідно зі ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв`язок доказів у їх сукупності.

Частиною 1 ст. 269 ГПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи усі фактичні обставини справи, встановлені місцевим господарським судом та судом апеляційної інстанції, а також доводи апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «АР КОМ», колегія суддів Північного апеляційного господарського суду дійшла висновку, що рішення Господарського суду міста Києва від 31.07.2025 відповідає чинному законодавству та матеріалам справи, підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, не вбачається.

Доводи апеляційної скарги стосовно неправильного визначення судом першої інстанції суми боргу відповідача перед позивачем за договором перевезення №14102024-1 від 14.10.2024 не підтвердились під час апеляційного перегляду спору.

Безпідставними є доводи відповідача про те, що строк виконання його зобов`язань за Договором не настав з посиланням на невиконання позивачем умов договору щодо надсилання повного пакету документів. По-перше, судом першої інстанції встановлено, що позивачем було направлено відповідачеві повний пакет документів для проведення оплати послуг з перевезення, наданих відповідно до актів виконання робіт (надання послуг) № 8021 від 20.12.2024 та № 8022 від 21.12.2024. По-друге, з огляду на правову природу укладеного між сторонами договору, такі дії позивача є лише обов`язком за договором, а не складовою частиною зобов`язання у розумінні ст. 509 ЦК України. Тому, навіть невиконання такого обов`язку за договору не є відкладальною умовою у розумінні ст. 212 ЦК України, та не є перешкодою для виконання відповідачем своїх зобов`язань за договором в частині оплати наданих за договором послуг.

До того ж, ТТН, про які веде мову відповідач, - стосуються послуг, наданих з перевезення вантажів у жовтні 2024 року, у той час як позовні вимоги стосуються послуг, наданих у грудні 2024 року. Тому, доводи відповідача у цій частині, колегія суддів залишає поза увагою.

Колегія суддів також враховує доводи відзиву на апеляційну скаргу, у тій мірі, у якій вони узгоджуються з висновками суду першої інстанції, зробленими за результатами апеляційного провадження.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доказів і доводів сторін та їх відображення у судовому рішенні, суд спирається на висновки, яких дійшов Європейський суд з прав людини у рішенні від 18.07.2006 у справі «Проніна проти України», в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення.

За змістом п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень та висновків Європейського суду з прав людини, викладених у рішеннях у справах «Трофимчук проти України», «Серявін та інші проти України», очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Згідно зі ст. 129 ГПК України витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на заявника - Товариство з обмеженою відповідальністю «АР КОМ».

Керуючись ст. ст. 129, 269, 275 - 277, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «АР КОМ» на рішення Господарського суду міста Києва від 31.07.2025 у справі №910/3172/25 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 31.07.2025 у справі №910/3172/25 залишити без змін.

3. Матеріали справи №910/3172/25 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, визначених п. 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України.

Головуючий суддя А.О. Мальченко

Судді А.І. Тищенко

Ю.Б. Михальська