УХВАЛА

м. Київ

06.04.2026Справа № 910/2906/26
Суддя Господарського суду міста Києва Підченко Ю.О., розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ТОП АССЕТ» про забезпечення позову у справі № 910/2906/26

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ТОП АССЕТ»
до 1) Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» 2) Акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України»
про визнання недійсним одностороннього правочину, зобов`язання вчинити дії
Суддя Підченко Ю.О.
ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ТОП АССЕТ» звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» та Акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» відповідно до якого просить:

- визнати недійсним односторонній правочин Акціонерного товариства «ДЕРЖАВНИЙ ОЩАДНИЙ БАНК УКРАЇНИ» () та Акціонерного товариства «ДЕРЖАВНИЙ ЕКСПОРТНО ІМПОРТНИЙ БАНК УКРАЇНИ» () про припинення орендних відносин між Товариством з обмеженою відповідальністю «ТОП АССЕТ» за Договором оренди № 275/4-О від 01.07.2025 року, укладеним між Товариством з обмеженою відповідальністю «ТРИ О» (орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ТОП АССЕТ» (орендар);

- визнати за Товариством з обмеженою відповідальністю «ТОП АССЕТ» право володіння та користування (найму, оренди) нежитловим приміщенням за адресою: 01001, м. Київ, Спортивна площа, 1-А, ТОК «Gulliver», 4 поверх, Блок D 029 відповідно до концепції 4-го (четвертого) поверху технічною площею 128,43 м.кв., що виникає на підставі Договору оренди № 275/4-О, укладеного 01 липня 2025 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ТОП АССЕТ» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ТРИ О»;

- зобов`язати Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» () та Акціонерне товариство «Державний експортно-імпортний банк України» () не чинити перешкоди Товариству з обмеженою відповідальністю «ТОП АССЕТ» у користуванні ним нежитловим приміщенням розташованого за адресою: м. Київ, Спортивна площа, 1-А, четвертий поверх, Блок D 029 відповідно до концепції 4-го (четвертого) поверху технічною площею 128,43 м.кв.

Ухвалою від 06.04.2026 суд відкрив провадження у справі № 910/2906/26, вирішив проводити розгляд за правилами загального позовного провадження та призначив підготовче засідання.

03.04.2026 до суду від позивача надійшла заява про забезпечення позову, відповідно до якої він просить вжити заходи забезпечення позову у справі, а саме:

1.1. Заборонити Акціонерному товариству «Державний ощадний банк України» та Акціонерному товариству «Державний експортно-імпортний банк України», а також будь-яким іншим особам, що діють за їх дорученням, до набрання рішенням у цій справі законної сили, доступ до нежитлового приміщення ТОК, що становить 0,0175 приміщення № 1 (загальною площею 3768,4 м2) четвертого поверху ТОК «Gulliver» за адресою 01001, м. Київ, Спортивна площа, 1-А) технічною площею 128,43 м2( Блок D 029 відповідно до концепції 4-го (четвертого) поверху ТРЦ) де знаходиться майно ТОВ «ТОП АССЕТ».

1.2. Заборонити Акціонерному товариству «Державний ощадний банк України» та Акціонерному товариству «Державний експортно-імпортний банк України», а також будь-яким іншим особам, що діють за їх дорученням, до набрання рішенням у цій справі законної сили вчиняти дії, які направленні на обмеження доступу Товариству з обмеженою відповідальністю «ТОП АССЕТ» його працівникам, представникам до його майна, частини приміщення ТОК, що становить 0,0175 приміщення №1(загальною площею 3768,4 м2) четвертого поверху ТОК «Gulliver» за адресою 01001, м. Київ, Спортивна площа, 1-А) технічною площею 128,43 м2( Блок D 029 відповідно до концепції 4-го (четвертого) поверху ТРЦ), шляхом заборони:

- перешкоджанню вільному доступі, а також підйомі через ліфти до четвертого поверху ТОК «Gulliver» за адресою: 01001, м. Київ, площа Спортивна, 1-А, працівників Товариства з обмеженою відповідальністю «ТОП АССЕТ» його представникам до майна товариства;

- обмеження електропостачання до частини приміщення ТОК, що становить 0,0175 приміщення № 1 (загальною площею 3768,4 м2) четвертого поверху ТОК «Gulliver» за адресою 01001, м. Київ, Спортивна площа, 1-А) технічною площею 128,43 м2 ( Блок D 029 відповідно до концепції 4-го (четвертого) поверху ТРЦ), в т.ч. електроенергії виробленої генераторами електричної енергії, що забезпечують постійне живлення електроенергією ТОК «Gulliver», за виключенням аварійної ситуації та відсутності електроенергії всього ТОК «Gulliver»;

- перешкоджанню вільному доступі до підземного паркінгу (поверх -2), як до укриттями цивільного захисту під час тривоги;

- зміни замків або пропускних кодів;

- відключення або блокування електронних перепусток;

- обмеження електропостачання мережевого з`єднання чи пропускного режиму;

- опечатування або блокування входів;

- вилучення, переміщення чи пошкодження документів, товаро-матеріальних цінностей, торгового обладнання робочих комп`ютерів, офісної техніки, сейфів, меблів тощо;

- вчинення будь-яких інших дій, що створюють перешкоди у володінні та користуванні.

1.3. Зобов`язати Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» та Акціонерне товариство «Державний експортно-імпортний банк України» забезпечити безпечне зберігання майна позивача у межах спірної частини приміщення ТОК, що становить 0,0175 приміщення №1(загальною площею 3768,4 м2) четвертого поверху ТОК «Gulliver» за адресою 01001, м. Київ, Спортивна площа, 1-А) технічною площею 128,43 м2 (Блок D 029 відповідно до концепції 4-го (четвертого) поверху ТРЦ) до остаточного вирішення спору судом.

Розглянувши заяву позивача про забезпечення позову, суд вважає за необхідне звернути увагу на такі обставини.

Частиною 1 ст. 140 ГПК України унормовано, що заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи. Суд, розглядаючи заяву про забезпечення позову, може викликати особу, що подала заяву про забезпечення позову, для надання пояснень або додаткових доказів, що підтверджують необхідність забезпечення позову, або для з`ясування питань, пов`язаних із зустрічним забезпеченням.

Наданих позивачами пояснень та доказів достатньо для вирішення заяви про забезпечення позову без виклику сторін в судове засідання.

Згідно з ч. 1 ст. 137 ГПК України позов забезпечується:

1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб;

2) забороною відповідачу вчиняти певні дії;

3) встановленням обов`язку вчинити певні дії;

4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання;

5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку;

6) зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту;

8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності;

9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги;

10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Суд може застосувати декілька заходів забезпечення позову (ч. 3 ст. 137 ГПК України).

Позивач має право на превентивний захист судом свого права у випадку, коли ще немає порушення, однак є підстави передбачити можливість такого порушення. Однією з форм такого превентивного судового захисту, по суті, і є заходи забезпечення ефективності судового рішення.

На обґрунтування заяви позивач посилається, зокрема, на наступне:

- 04.02.2026 року працівниками магазину ELDORADO було виявлено, що на вхідних дверях магазину представниками Відповідача-1було встановлено замок, чим було обмежено доступ до магазину та розміщеного в ньому майна Товариства. Про що було повідомлено Національну поліцію України на гарячу лінію 102;

- у результаті таких дій позивач позбавлений можливості користуватись приміщенням, майном і документацією, що розміщені в ньому, а також забезпечувати виконання своїх зобов`язань перед контрагентами;

- у разі зміни власника речі, що передана в найм, права та обов`язки наймодавця переходять до нового власника. Це правило закріплене в статті 770 Цивільного кодексу України, і воно діє, якщо інше не передбачено самим договором найму;

- підприємство фактично втратило можливість користуватись власним майном, яке розміщене у приміщенні, здійснювати господарську діяльність та виконувати договірні зобов`язання перед контрагентами в тому числі по оплаті поставленого товару;

- вчинення відповідачами дії, спрямованих на блокування доступу, зміну замків, вилучення чи переміщення товаро-матеріальних цінностей та іншого майна, що належить ТОВ «ТОП АССЕТ» з високою ймовірністю призведе до втрати власності позивача, зокрема обладнання магазину, знецінення товару та втрати документів, що спричинить значну шкоду позивачу, що призведе до неможливості відновлення прав законних прав орендаря, оскільки останній буде позбавлений можливості вести нормальну господарську діяльність.

Суд наголошує, що метою вжиття заходів забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Вирішуючи питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням:

- розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову;

- забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу;

- наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову;

- імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів;

- запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу (відповідачам) здійснювати певні дії.

При цьому сторона, яка звертається із заявою про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення з такою заявою. Обґрунтування необхідності забезпечення позову полягає у доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення питання про забезпечення позову.

Отже, з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 73 Господарського процесуального кодексу України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову, а також пов`язаності такого заходу із предметом позову.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Обрання належного, відповідно до предмета спору, заходу забезпечення позову гарантує дотримання принципу співвіднесення виду заходу забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами, що зрештою дає змогу досягти збалансованості інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, сприяє фактичному виконанню судового рішення в разі задоволення позову та як наслідок - ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників провадження у справі або осіб, які не є учасниками цього судового процесу.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, з огляду на положення статей 13, 15, 74 ГПК України господарський суд має оцінити обґрунтованість доводів заявника з урахуванням зокрема того, чи порушує вжиття відповідних заходів забезпечення позову права відповідача або третіх осіб, а отже, чи порушується при цьому баланс інтересів сторін та інших учасників судового процесу та яким саме чином; чи спроможний відповідач фактично (реально) виконати судове рішення в разі задоволення позову, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав та чи спроможний позивач захистити їх у межах одного цього судового провадження за його позовом, не звертаючись до суду ще раз, якщо захід забезпечення позову не буде вжито судом.

У справі що розглядається, предметом спору є вимоги немайнового характеру про:

- визнання недійсним односторонній правочин про припинення орендних відносин між Товариством з обмеженою відповідальністю «ТОП АССЕТ» за Договором оренди № 275/4-О від 01.07.2025 року, укладеним між Товариством з обмеженою відповідальністю «ТРИ О» (орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ТОП АССЕТ» (орендар);

- визнання за Товариством з обмеженою відповідальністю «ТОП АССЕТ» права володіння та користування (найму, оренди) нежитловим приміщенням;

- зобов`язання відповідачів не чинити перешкоди у користуванні нежитловим приміщенням.

Отже, спір у справі зводиться до поновлення права користування позивачем приміщення у обсязі та на умовах, що були визначені договором оренди № 275/4-О від 01.07.2025, укладеним між Товариством з обмеженою відповідальністю «ТРИ О» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ТОП АССЕТ».

Як зазначає позивач, відповідачі вживають заходи щодо позбавлення позивача можливості доступу до орендованого майна, володіння ним та користування, а саме, надсилають вимоги щодо звільнення приміщення та оплати за фактичне користування, обмежують доступ працівників позивача, змінюють замки на приміщенні.

У той же час, окрім листа вимоги № 55/2-09/163787/2025 від 22.12.2025 позивач не надав жодних інших доказів, які б підтверджували наведені у заяві про забезпечення позову обставини щодо обмеження доступу до орендованих приміщень чи до майна, належного позивачу.

З огляду на ненадання позивачем доказів на підтвердження своїх доводів, то відсутні й обґрунтовані підстави припускати що не вжиття заходів забезпечення позову, призведе до порушення прав ТОВ «ТОП АССЕТ».

Під час вирішення питання щодо забезпечення позову обґрунтованість позову не досліджується, оскільки питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті та не вирішується ним під час розгляду клопотання про забезпечення позову.

За змістом ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, чиї права та свободи, визначені в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі "Пантелеєнко проти України" зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31 липня 2003 року у справі "Дорани проти Ірландії" Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. При цьому, як наголошує Європейський суд з прав людини у рішенні "Салах Шейх проти Нідерландів", ефективний засіб - це запобігання тому, що відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними.

Наразі, під час вирішення питання про вжиття заходів забезпечення позову суд не має можливості повною мірою оцінити та обґрунтувати дійсну наявність порушення інтересів позивача у спірних правовідносинах відповідачами.

Факт ухилення відповідачів від виконання зобов`язань чи неналежного їх виконання не є встановленим і підлягає доведенню під час вирішення справи по суті та саме по собі не може свідчити про майбутнє ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду.

Практикою Європейського суду з прав людини передбачено, що п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, проте його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Суд зазначає, що позивачем не доведено суду належними та допустимими доказами здійснення відповідачами дій щодо обмеження ТОВ «ТОП АССЕТ» до нежитлового приміщення, перешкоджання вільному доступу до майна Товариства.

Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ускладнення виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування, доказів, не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Згідно зі статтею 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам у цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

За загальним правилом обов`язок доказування певних обставин покладається на особу, яка посилається на ці обставини. Обов`язок доказування та подання доказів розподіляється між сторонами, виходячи з того, хто посилається на юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення.

Отже, питання задоволення заяви сторони у справі про застосування заходів забезпечення позову вирішується судом в кожному конкретному випадку виходячи з характеру обставин справи, що дозволяють зробити припущення про ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду у випадку невжиття заходів забезпечення позову.

За таких обставин, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «ТОП АССЕТ» про забезпечення позову.

Керуючись приписами ст. ст. 120, 138, 140, 219, 220, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

1. У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «ТОП АССЕТ» про забезпечення позову відмовити повністю.

Згідно з ч. 1 ст. 235 Господарського процесуального кодексу України дана ухвала набирає законної сили негайно з моменту її підписання та може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Північного апеляційного господарського суду протягом 10 днів з дня її підписання.

Повний текст ухвали складено та підписано - 06.04.2026

Суддя Ю.О.Підченко